АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1867/17 Справа № 185/7934/13-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3

- ОСОБА_4

за участю секретаря - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 0000380 за апеляційною скаргою прокурора, який приймав участь при розгляді кримінального провадження у суді першої інстанції на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2017 року, якою вирішено питання про звільнення від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КК України у зв`язку з закінченням строків давності, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Павлограда, Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого, не працюючого проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

Обвинуваченого у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 122 КК України,

Учасники судового провадження :

прокурор - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

адвоката - ОСОБА_8 ,

потерпілого - ОСОБА_9 ,

представника потерпілого - ОСОБА_10

ВСТАНОВИЛА :

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2017 року ОСОБА_6 звільнено від кримінальної відповідальності у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000380 від 29 листопада 2012 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України закрито.

Цивільний позов, заявлений ОСОБА_9 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди спричиненої внаслідок злочину залишено без розгляду.

Судом першої інстанції ОСОБА_6 звільнено від кримінальної відповідальності за те, що він 29.07.2012 року приблизно о 19 годині 30 хвилин перебував у себе за місцем проживання за адресою АДРЕСА_1 . Приблизно в 19 годині 35 хвилин до гаражу розташованого навпроти будинку АДРЕСА_2 підійшов ОСОБА_9 . ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_9 з метою дізнатися у нього де його кіт. У ході розмови з ОСОБА_9 у останніх сталася сварка і обопільна бійка. В ході сварки ОСОБА_6 на ґрунті особистих неприязних відносин, з метою умисного заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 умисно завдав йому один удар головою в область правої брови. Від удару ОСОБА_9 впав спиною в багажник автомобіля марки «Дачіа Логан», державний номерний знак НОМЕР_1 , який стояв біля гаражу. Продовжуючи свої дії спрямовані на умисне заподіяння ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 накинувся на ОСОБА_9 зверху всім тілом, і навмисно завдав один удар головою в область правої брови, 4 удари кулаком правої руки в область 9 і 10 ребра ОСОБА_9 , після чого ліктем правої руки почав давити в область верхньої губи ОСОБА_9 . ОСОБА_9 намагаючись звільнитися від ОСОБА_6 почав за допомогою лівої руки вивертатися з під ОСОБА_6 . Однак ОСОБА_6 знову навмисне наніс один удар головою в область лоба гр. ОСОБА_9 Звільнившись з-під ОСОБА_6 . ОСОБА_9 виліз із салону багажника автомобіля марки «Дача Логан», г.н. НОМЕР_1 , і ОСОБА_6 повторно умисно двома руками штовхнув ОСОБА_9 в область грудей, від чого гр. ОСОБА_9 впав на спину, на асфальт. ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, розуміючи, що його діями ОСОБА_9 можуть бути заподіяні тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, але не маючи намірів від них відмовлятися, продовжив свій злочинний намір направлений на умисне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , і відштовхнув останнього в бік бічної стінки гаражу, після чого обхопивши голову ОСОБА_9 двома руками вдарив нею об бічну стіну гаражу, після чого умисно завдав 3 удари коліном правої ноги в область 9 і 10 ребра лівої половини грудної клітки ОСОБА_9 ,. від чого ОСОБА_9 зігнувся в області грудної клітини. ОСОБА_6 навмисне завдав 3 удари кулаком правої руки в область 4-го хребця ОСОБА_9 , в результаті чого заподіяв останньому тілесне ушкодження.

Своїми умисними злочинними діями ОСОБА_6 заподіяв потерпілому ОСОБА_9 згідно висновку судово-медичної експертизи № 531 від 10.10.2012 року тілесне ушкодження у вигляді переломів 9-го та 10-го ребра лівої половини грудної клітини. Тілесне ушкодження у вигляді переломів 9-го і 10-го ребра лівої половини грудної клітки відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, як таке що спричинило тривалий розлад здоров`я більше трьох тижнів (понад 21 день)

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ОСОБА_6 слід звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності за ч. 1 ст. 122 КК України, так як з дня вчинення ним злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років.

На зазначену ухвалу прокурором подана апеляційна скарга, в якій останній просить скасувати ухвалу суду та призначити новий розгляд у в суді першої інстанції в наслідок істотного порушення судом вимог кримінального закону при ухваленні судового рішення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор вказує на те, що при вирішенні питання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, суд першої інстанції не виконав вимоги ст. 368 КПК України. Зокрема, під час судового розгляду суд мав перевірити: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винна обвинувачена у вчиненні цього кримінального правопорушення; чи підлягає вона покаранню за вчинене нею кримінальне правопорушення та інші вимоги, передбачені цією статтею.

Як вбачається зі змісту ухвпли суду, суд у порушення ч. 2 ст. 372 КПК України, не виклав встановлені судом обставин із посиланням на докази, а лише навів обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_6 обвинувачується органом досудового розслідування.

Недотримання судом процедури судового розгляду призвело до порушення такої засади кримінального провадження як презумпція невинуватості та забезпечення доведенності вини.

До початку апеляційного розгляду від ОСОБА_6 надійшло заперечення на апеляційну скаргу прокурора в якому він просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора оскільки вважав ухвалу суду обгрунтованою та вмотивованою.

В ході апеляційного розгляду прокурор просив апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду скасувати і призначити новий розгляд в суд першої інстанції.

ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_8 заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили ухвалу суду залишити без змін як законну та обгрунтовану

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку участників процесу, перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Перевіряючи ухвалу суду першої інстанції на дотримання зазначених вимог, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу і призначає новий розгляд у суді першої інстанції якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності є закінчення строків давності. Строк давності - це передбачений ст .49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Зокрема, суд встановлює наявність певного обвинувачення, закінчення відповідних строків, передбачених ст. 49 КК України, і за таких умов зобов`язаний задовольнити клопотання обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності.

При апеляційному розгляді колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції задовольняючи клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про звільнення останнього від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України належним чином дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 284 КПК України та за наслідками розгляду клопотання прийняв законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Як вбачається з журналу судового засідання та носія, на якому зафіксовані судові засідання технічними засобами, під час розгляду клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності судом було роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_6 , суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, через те, що положення статті 49 КК України не є реабілітуючою підставою для звільнення від кримінальної відповідальності. ОСОБА_6 підтримав клопотання та просив його задовольнити, а також визнав вину у пред`явленому обвинуваченні у повному обсязі.

З`ясував думку потерпілого, його захисника та прокурора щодо вирішення зазначеного клопотання обвинуваченого які не заперечували проти задоволення даного клопотання. Крім того, суд першої інстанції ретельно перевірив відповідно до вимог ст. 49 КК України перебіг та строки давності притягнення до кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_6 за інкриміновані йому кримінальні правопорушення.

Так, на момент прийняття ухвали від 05 вересня 2017 року судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_6 згідно обвинувального акту обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, які згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, за яке, передбачене покарання у виді виправних робіт на строк до 2 років або обмеження волі на строк до 3 рокі, або позбавлення волі на строк до 3-х років та, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України до яких застосовується строк давності у п`ять років.

Відповідно до обвинувального акту, початком перебігу строку давності є день, коли ОСОБА_6 було вчинено кримінальне правопорушення, а саме, спричинення умисно середньої тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_9 - 29 липня 2012 року, а отже, судом першої інстанції на момент прийняття ухвали від 05 вересня 2017 року було встановлено, що минуло п`ять років строку давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за вчинення даного кримінального правопорушення.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність станом на 05 вересня 2017 року законних підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КК України у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження відносно нього, з яким погоджується й колегія суддів.

Доводи ж апеляційної скарги прокурора про суттєве порушення судом норм кримінального процесуального закону при постановленні оскаржуваного рішення, оскільки той не виконав вимог ст. 372 КПК України, є безпідставними.

Так, звільнення особи від кримінальної відповідальності у разі настання обставин, передбачених пунктами 1-4 ч. 1 ст. 49 КК України, за наявності згоди обвинуваченого на звільнення на підставі спливу строків давності, є обов`язком суду.

За нормами КПК України судове рішення за результатами кримінального провадження про звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності необхідно постановляти відповідно до вимог ст. ст. 284, 288, 368 - 372 цього кодексу у формі ухвали.

І тільки, за відсутності згоди обвинуваченого суд, відповідно до ч. 7 ст. 284 КК України, має розглянути справу в загальному порядку і за наявності підтвердження даних, передбачених пунктами 1-5 ч. 1 ст. 368 КПК, та після виконання вимог, передбачених пунктами 6-14 ч. 1, частин 2-6 ст. 368 КПК України, постановити обвинувальний вирок, призначити покарання та звільнити від покарання на підставі статей 12, 49, ч. 5 ст. 74 КК України.

Така правова позиція щодо порядку застосування положень ст. 49 КК України була висловлена Верховним Судом України зокрема в «Аналізі практики застосування норм закону про звільнення від кримінальної відповідальності (покарання) у зв`язку із закінченням строків давності» та повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими, суд повинен забезпечити належну реалізацію права особи на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

За таких обставин, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора необґрунтованою, а тому, не вбачає підстав для її задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 291, 404, 407, 409, 474 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь при розгляді кримінального провадження у суді першої інстанції залишити без задоволення.

Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2017 року, якою ОСОБА_6 звільнений від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КК України у зв`язку з закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження за №0000380 від 29 листопада 2012 року щодо нього закрито залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді Апеляційного суду

Дніпропетровської області

_____________ _______________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4