АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

представника власника майна ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника власника майна - адвоката ОСОБА_5 , що діє в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 01 лютого 2018 року у кримінальному провадженні № 0000518, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання детектива Національного бюро Першого відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів НАБУ ОСОБА_7 , погоджене прокурором Третього відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді САП ГПУ ОСОБА_8 та накладено арешт на грошові кошти в сумі 1 070 000, 000 гривень (один мільйон сімдесят тисяч гривень), вилучені 26 січня 2018 року в ході обшуку автомобіля «LAND ROVER RENGE ROVER VOGUE», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 .

Приймаючи рішення про задоволення клопотання детектива, слідчий суддя виходив з положень передбачених статтями 132,170-173 КПК України -з метою збереження майна, що визнано речовим доказом, яке в подальшому може бути предметом конфіскації, як виду кримінального покарання за злочин, передбачений ч. 5 ст. 191 КК України.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити в задоволенні клопотання детектива. Захисник зазначає, що грошові кошти які були вилучені під час проведення обшуку автомобіля, були завдактом за продаж відповідного транспортного засобу - автомобіля «LAND ROVER RENGE ROVER VOGUE», д.н.з. НОМЕР_1 .

Додає, що детективом НАБУ при зверненні до суду з клопотанням про арешт майна не було наведено жодних законних мотивів у необхідності накладення його на тимчасово вилученні грошові кошти, не доведено що існує обґрунтованість підозри, щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження як арешт.

Також додає, що слідчий суддя в порушення вимог п.п.5,6 ч. 2 ст. 173 КПК України не оцінив розумність та співмірність обмеження права власності завданнями кримінального провадження, а також наслідки для власника майна від такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Прокурор в судове засідання апеляційної інстанції не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, хоча про дату, час та місце судового засідання завчасно повідомлений. Тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу у відсутність прокурора, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405, ч. 1 ст. 172 КПК України.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши думку представника власника майна, яка підтримала вимоги апеляційної скарги та просила їх задовольнити, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.

При апеляційному розгляді встановлено, що у даному кримінальному провадженні слідчим суддею обґрунтовано застосовано такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна та правильно визначені правові підстави для цього.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, уНаціональним антикорупційним бюро України здійснюється досудове розслідуваннякримінальногопровадження, відомості про яке внесені 23.02.2017до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000518 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст.191, ч. 1 ст. 15 ч. 5 ст. 191 КК України.
В ході досудового розслідування, встановлено, що у період з липня 2016 року службові особи ДП «Селидіввугілля», ДП «Мирноградвугілля» (до 16 травня 2017 року - ДП «Красноармійськвугілля», ДП Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1», діючи за попередньою змовою із службовими особами ТОВ Тріалтрейд», ТОВ «Доненергоекспорт», ТОВ «Універсал Інвест-Строй» та інших суб`єктів господарювання, при здійсненні закупівель товарів за кошти державних підприємств, здійснили заволодіння грошовими коштами державних підприємств в особливо великих розмірах, а також вчиняють дії безпосередньо спрямовані на заоволодіння грошовими коштами вказаних державних підприємств в особливо великих розмірах.

Досудовим розслідуванням також встановлено, що у користуванні ОСОБА_9 перебуває автомобіль марки «LAND ROVER RENGE ROVER VOGUE», д.н.з. НОМЕР_1 , оформлений на ОСОБА_6 .

В період часу з 13 год. 05 хв. до 17 год. 25 хв. 26.01.2018 під час обшуку автомобіля марки та моделі «LANDROVERRANGEROVERVOGUE», д.н. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_10 , було вилучено грошові кошти в сумі 1 070 000,00 грн. проте фактично ним користується ОСОБА_9 , який є одним з організаторів злочинної діяльності, до компетенція якого входио здійснення координаційних дій інших співучасників, у тому числі службових осіб державних підприємств вугільної галузі економіки, по заволодінню державними коштами та інші повноваження.

Постановою від 26 січня 2018 року детектива НАБУ ОСОБА_7 тимчасово вилучені під час обшуку автомобіля грошові кошти було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000518.

В рамках даного кримінального провадження детектив Національного бюро Першого відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів НАБУ ОСОБА_7 , звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_6 .
У відповідності до положень п.1, 3 ч.2 ст.170, ч.5 ст. 170 КПК України слідчий суддя задовольнив клопотання органу досудового розслідування.

Жодних об`єктивних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів законність прийнятого слідчим суддею рішення колегія суддів в матеріалах судової справи по розгляду клопотання по накладенню арешту не вбачає, оскільки покладені в основу ухвали слідчого судді мотиви, що стали підставою для задоволення клопотання слідчого, слід визнати обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги - такими, що не заслуговують на увагу колегії суддів і не ґрунтуються на законі, виходячи з наступного.

КПК України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер.

Отже, якщо закон визначив, що клопотання слідчого про накладення арешту повинно відповідати вимогам ст. 171 КПК України, то слідчий повинен неухильного їх дотримуватися.
Так, згідно ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.

Вказана норма також узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України,може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000518, слідчий суддя, дослідивши матеріали, додані до клопотання, дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення клопотання та накладення арешту на майно, що відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України та з метою забезпечення виконання вироку в частині можливої конфіскації майна, завданої внаслідок кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, санкція якого передбачає обов`язкове додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

З огляду на вищенаведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170 - 173 КПК України, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання орагу досудового розслідуавння і накладення арешту на вилучене майно.

Доводи апелянта про те, що детективом НАБУ при зверненні до суду з клопотанням не було наведено жодних законних мотивів у необхідності накладення арешту майна не заслуговують на увагу, оскільки, при винесенні ухвали судом, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні слідчого правові підстави для арешту майна, перевірено та враховано достатність доказів, наявність даних про визнання майна речовими доказами у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності, а тому слідчим суддею обґрунтовано задоволено клопотання слідчого про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.
Зважаючи на вищезазначене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, яке було вилучене під час обшуку автомобіля, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності.

Посилання автора апеляційної скарги на те, що арешт накладено на майно, яке не належить підозрюваному, слід визнати непереконливими, оскільки доказів належності грошових коштів ОСОБА_6 надано не було, тоді як з наданих суду апеляційної інстанції матеріалах судового провадження вбачається їх належність підозрюваному ОСОБА_9 .
Підстав сумніватися в співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження у колегії суддів не виникає.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.
Враховуючи встановлені обставини та відповідні їм правовідносини, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна - адвоката ОСОБА_5 - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 01 лютого 2018 року, якою задоволено клопотання детектива Національного бюро Першого відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів НАБУ ОСОБА_7 , погоджене прокурором Третього відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді САП ГПУ ОСОБА_8 та накладено арешт на грошові кошти в сумі 1 070 000, 000 гривень (один мільйон сімдесят тисяч гривень) вилучені 26 січня 2018 року в ході обшуку автомобіля «LAND ROVER RENGE ROVER VOGUE», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 що діє в інтересах ОСОБА_6 без задоволення .
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/1581/2018
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_11 Доповідач: ОСОБА_1