Справа № 404/520/18
Номер провадження 1-кс/404/475/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2018 року Слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні і місті Кропивницькому клопотання слідчого СВ Кропивницького відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Кіровоградській області ОСОБА_4 , про застосування підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою по кримінальному провадженню 0009040 стосовно:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Кіровограді, українця, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, маючого на утриманні малолітнього сина та неповнолітню доньку, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та без визначеного місця проживання, з 23.11.2017 року перебуває на лікуванні в туберкульозному диспансері з підозрою на туберкульоз, ВІЛ-інфікований, хворіє на гепатит, раніше судимого, останній раз Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч.3 ст. 27 ч.3 ст. 191, ч.2 ст. 27 ч.3 ст. 362, ч.2 ст. 27 ч.1 ст. 366, 70, 76 КК України до 4 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади у сфері банківського кредитування на 2 роки, на підставі статті 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 2 роки,

підозрюваного у цьому кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Кропивницького відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області, за погодженням з прокурором Кіровоградської місцевої прокуратури, звернувся до Кіровського районного суду міста Кіровограда з клопотанням по зазначеному кримінальному провадженню, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , який підозрюється у тому, що він 04.07.2016 року о 21-30 год., перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , де здійснював ремонті роботи, таємно викрав майно, належне ОСОБА_7 27.05.2016 року приблизно о 21-00 год., ОСОБА_6 , перебуваючи на території ресторану «Зірка», що по вул. Гагаріна, 1-А в м. Кіровограді, таємно повторно викрав майно, належне ОСОБА_8 05.07.2016 року приблизно о 12-00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , де здійснював ремонті роботи, таємно повторно викрав майно, належне ОСОБА_7 25.10.2016 року приблизно о 14-00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи в магазині «Уют», що розташований по вул. Є.Тельнова, 2, к.2 в м. Кіровограді таємно повторно викрав майно, належне ОСОБА_9 . Аналогічні дії були вчинені ОСОБА_6 30.10.2016 року та 02.11.2016 року.

Слідчий з прокурором заявлені у клопотанні вимоги підтримали.

Підозрюваний і захисник заперечують можливість застосування запропонованого слідчим виду запобіжного заходу-тримання під вартою через: відсутність ризиків невиконання ним процесуальних обов`язків, слідству він не перешкоджає, має постійне місце проживання, співпрацює із слідством, тому просить застосувати до нього запобіжний не пов`язаний з триманням під вартою.

Термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Ионкало проти України» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення. Внесене на розгляд слідчого судді клопотання, відповідає як вимогам ст.184 КПК України, так і практиці застосування рішень Європейського суду, оскільки обставини зафіксовані в протоколах: допиту потерпілих та свідків, довідками із Ломбарду «Гроші тут» від 30.07.2016 та із Ломбарду «Сапфір» від 21.11.2016, з яких вбачається, що від імені ОСОБА_6 було закладено до ломбарду ряд речей, за які він отримав грошові кошти, в сукупності містять достатньо даних, про наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_6 за ознаками ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України. Від слідчого судді, на початковій стадії досудового розслідування, не вимагається визначати правильність кваліфікації, а також: достатність, належність, допустимість, достовірність доказів. Остаточним оцінюванням доказів займається суд, під час судового провадження. Для вирішення цього клопотання достатньо встановити наявність обґрунтованості пред`явленої підозри, що виконали слідчий з прокурором.

Згідно ч. 2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Злочини, по яким ОСОБА_6 пред`явлено повідомлення про підозру є: середньої тяжкості, повторними, умисними, корисливими. Посягає на суспільні інтереси проти власності.

У даному випадку наявні реальні ознаки суспільного інтересу та необхідність забезпечення завдань кримінального провадження, у тому числі: завершення досудового розслідування по кримінальному провадженню, тощо (ст.2 КПК України).

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Якщо при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставин, передбачених пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання. (ч.4 ст.194 КПК України)

Додержуючись вимог частин 1 та 2 ст.22 та ст.26 КПК України, клопотання вирішено в межах заявлених вимог, доводів і долучених до клопотання доказів, у зв`язку із чим переконаний у необхідності забезпечення ОСОБА_6 гарантованого йому права на свободу, згідно якого ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом. (ст.29 Конституції України). Відповідно до ч.1 ст.12 КПК України, під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах, передбачених цим Кодексом.

Дійсно, прокурор довів сукупність: обґрунтованої підозри разом з існуванням ризиків передбачених ст.177 КПК України, але не вказав переконливих доводів та не долучив беззастережних доказів недостатності застосування більш м`яких видів запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначеним у клопотанні. При розгляді клопотання, слідчий з прокурором висловили твердження про свідоме ухилення підозрюваного від явки до органу досудового розслідування. Але, дослідженні матеріали клопотання вказують про передчасність таких припущень, оскільки в системі заходів забезпечення кримінального провадження,- тримання під вартою, є найвпливовішим тимчасовим обмеженням гарантованих людині Конституційних прав та свобод.

По означеному кримінальному провадженню, слідчий не вчинив розшукових та процесуальних дій, спрямованих на встановлення безпосереднього місця перебування підозрюваного у теперішній час, не застосував заходів забезпечення кримінального провадження, спрямованих на завчасне вручення підозрюваному повістки. Також відсутні: запити слідчого щодо реального проживання, працевлаштування, хвороб чи смерті останнього, нема довідки з податкової інспекції про місця одержання заробітної плати (по ідентифікаційному коду), довідки про перетин кордону, видачу віз, закордонних паспортів. Не долучено доказів і про додержання вимог ч.1 ст.278 КПК України, за умовами якої у випадку неможливості вручення письмового повідомлення, вручення здійснюється у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Допущено порушення правил виклику підозрюваного, як то передбачено главою 11 КПК України, який здійснюється (ч.1, 8 ст.135 КПК України) шляхом: вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. Особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом не пізніше ніж за три дні до дня виклику. У випадку встановлення цим Кодексом строків здійснення процесуальних дій, які не дозволяють здійснити виклик у зазначений строк, особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом якнайшвидше, але в будь-якому разі з наданням їй необхідного часу для підготовки та прибуття за викликом. Зазначені вимоги закону не додержані, оскільки триденний строк не витриманий, що є неприпустимим.

Так, ОСОБА_6 в судовому засіданні чітко вказав, що він не має постійного місця проживання, із зареєстрованої адреси, де він раніше проживав, останній на даний час він виписаний, з дружиною розлучився, оскільки дізнався, що є ВІЛ-інфікованим, крім того хворіє на гепатит. З 23.11.2017 року підозрюваний проходить лікування в туберкульозному диспансері із підозрою на туберкульоз. ОСОБА_6 наголошує, що він зобов`язується беззастережно виконувати покладені на нього обов`язки під час досудового розслідування та сприяти з`ясуванню обставин подій. Ознаки протиправної поведінки припинив, розкаюється, усвідомлює суспільну небезпеку вчиненого, запевняє у недопущенні подібних дій у майбутньому.

Тому, слідчим суддею не вбачаються підстави для застосування ОСОБА_6 найсуворішого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою. Застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту буде безрезультатним заходом, так як підозрюваний не має місця реєстрації та місця постійного проживання. Між іншим, відсутність у особи місця проживання не дає підстав для застосування йому найсуворішого виду запобіжного заходу.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25.04.2003 р.(із змінами)»Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою на стадії досудового розслідування», тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом і застосовується лише за наявності підстав вважати,що інші запобіжні заходи, передбачені законом, не можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків,передбачених КПК України.

Визнання підозрюваним редакції пред`явленої підозри свідчить про відсутність підстав для приховування, перешкоджання чи перекручування визначальних обставин у справі, тобто така його поведінка позитивно позначиться на розумних строках.

Від учасників провадження не надходило заяв про вплив на них з боку підозрюваного. Такий факт спростовує твердження ініціатора клопотання про намір сторони захисту незаконно вплинути на результати досудового розслідування.

Стороною обвинувачення не надано інших доказів про необхідність застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На орган досудового розслідування покладається обов`язок організувати та забезпечити умови неухильного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, пов`язаних з виконанням застосованого щодо підозрюваного виду запобіжного заходу. Таким чином, застосування менш суворого заходу забезпечення та контроль з боку органу поліції зможуть попередити існуючі ризики.

Відповідно до вимог ст.ст.36 та 40 КПК України, на слідчого з прокурором покладається організація проведення ефективного досудового розслідування та обов`язок збору доказів. Від початку цього кримінального провадження останні мали достатньо часу оглянути/вилучити/процесуально зафіксувати докази. Тобто не існує законних передумов для знищення, перетворення доказів, а відтак і законних підстав для звернення з клопотанням про застосування найсуворішого виду запобіжного заходу.

З урахуванням можливих наслідків процесуального вирішення цього кримінального провадження, ступеню суспільної небезпеки, особи підозрюваного та його стан здоров`я на даний час, обґрунтовано вважаю, що на час досудового розслідування ОСОБА_6 достатньо застосувати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, що забезпечить реалізацію права на подальше лікування та попередить заявлені у клопотанні ризики.

Слідчий суддя вважає, що саме такий вид запобіжного заходу узгоджується із тяжкістю можливого покарання, яке загрожує підозрюваному, а також самій меті його застосування, тобто забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, попередить можливість його переховування від органів досудового розслідування або суду, ймовірного незаконного впливу на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні. (п. п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України).

Застосований слідчим суддею запобіжний захід у виді особистого зобовязання співмірний з особою підозрюваного та обставинами пред`явленої йому підозри, у тому числі забезпечить права підозрюваного та повністю буде запобігати ризикам, зазначеним в п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, забезпечить виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків.

12.08.2016 року ОСОБА_6 вперше повідомлено про підозру, та 28.09.2016 року досудове розслідування зупинено, тобто використано 46 днів досудового розслідування. 21.11.2016 року ОСОБА_6 оголошено друге повідомлення про підозру та 30.11.2016 року зупинено досудове розслідування, тобто використано ще 9 днів досудового розслідування. Таким чином, з моменту першої підозри використано 46 днів та з моменту другої підозри використано 9 днів досудового розслідування, що складає 55 днів загального використаного досудового розслідування. Дія застосованого запобіжного заходу в виді особистого зобов`язання, не може перевищувати наявного строку досудового розслідування (два місяці з моменту пред`явлення повідомлення про підозру), з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України. За таких умов, запобіжний захід у виді особистого зобов`язання на підозрюваного ОСОБА_6 складає 5 днів.

Керуючись ст.ст. 181,193-195, 196 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу в виді тримання під вартою, відмовити.

Підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , застосувати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, поклавши на нього наступні обов`язки: прибувати до кабінету слідчого, прокурора, судді, у залежності від стадії кримінального провадження, за їхньою першою вимогою; не відлучатися за межі населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або слідчого судді, суду; повідомляти слідчого, прокурора чи слідчого суддю, суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання; уникати в будь-якій формі контактів як особисто, так і через сторонніх осіб із свідками.

Початок дії строку застосованого відносно підозрюваного особистого зобов`язання обчислювати з дня винесення цієї ухвали.

Строк дії застосованого запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання відносно підозрюваного, встановити в межах існуючого двохмісячного строку досудового розслідування, тобто до 20 березня 2018 року.

Підозрюваному роз`яснити, що у разі невиконання перерахованих обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на слідчого, а на стадії перебування справи у провадженні суду, на прокурора.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення та оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді. (ч.3 ст.309 КПК України.)

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1