Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-сс/781/82/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.03.2018 року м. Кропивницький
Колегія суддів Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7
переглянула у відкритому судовому засіданні, у м. Кропивницькому, в апеляційному порядку, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_7 , ухвалу слідчого судді Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 лютого 2018 року про відмову у задоволенні клопотання слідчого СВ Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 про арешт майна, -

ВСТАНОВИЛА:
Слідча СВ Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 звернулася до слідчого судді місцевого суду із клопотанням про арешт майна, в межах кримінального провадження № 0000034 від 04.01.2018 року, - автомобіля ВАЗ 2109 державний номерний знак НОМЕР_1 .

Вказане клопотання слідчим суддею залишено без задоволення.

Своє рішення слідчий суддя мотивував наступним.

В судовому засіданні встановлено, що цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений, слідчим не доведено, що автомобіль визнано речовим доказом, також і встановлено, що власником автомобіля, на який пропоновано накласти арешт, належить ОСОБА_10 , який помер у 2014 році, а ОСОБА_11 користувався цим автомобілем.

Відтак, зважаючи на положення ст. ст. 98, 167, 170 КПК України, - на вказане майно не може бути накладено арешт, і клопотання слідчого задоволенню не підлягає.

Ухвалу слідчого судді оскаржено в апеляційному порядку адвокатом ОСОБА_8 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_7 , і просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити ухвалу, якою накласти арешт на автомобіль ВАЗ 2109 державний номерний знак НОМЕР_1 , та вилучити цей автомобіль як захід забезпечення відшкодування шкоди потерпілому.

Свої вимоги обґрунтовує наступними доводами.

Посилається на ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 09 лютого 2018 року, якою зобов`язано слідчу у даному кримінальному провадженні провести ряд слідчих дій, зокрема, виконання вимог ст. ст. 170-171 КПК України.

Тоді як слідчий суддя не прийняв до уваги доводів про необхідність проведення арешту майна; що заважає слідчій провести необхідні слідчі дії з забезпечення цивільного позову та вилучення викраденого майна.

Не погоджується із висновком суду щодо відсутності на даний час цивільного позову, так як слідчий у клопотанні про арешт майна не повинен зазначати про наявність цивільного позову, адже слідчі дії тривають, і загальна сума шкоди буде визначена під час подання обвинувального акту до суду.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку потерпілого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу адвоката в його інтересах, просив скасувати ухвалу слідчого судді, постановити ухвалу, якою накласти арешт на автомобіль ВАЗ 2109, прокурора, який заперечив задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, вважаю, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно із ч. 2 ст. 170 КПК України Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч. 3, ч. 6 ст. 170 КПК України У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу; У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Як встановлено ч. 1 ст. 98 КПК України Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як встановлено витребуваними на запит суду апеляційної інстанції матеріалами клопотання, в провадженні слідчої СВ Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 перебуває кримінальне провадження № 0000034 від 04.01.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням наразі встановлено: 03 січня 2018 року, в нічний час доби, ОСОБА_12 знаходився за місцем свого постійного проживання за адресою АДРЕСА_1 .

Перебуваючи у вказаному місці у ОСОБА_12 раптово виник умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення, а саме на крадіжку майна з одного з гаражів, розташованих на території гаражного кооперативу по АДРЕСА_2 .

Цієї ж ночі, приблизно о 01 годині 00 хвилин, ОСОБА_12 з метою реалізації вказаного умислу прийшов до гаражу № НОМЕР_2 , розташованого в гаражному кооперативі за вказаною адресою.

Перебуваючи у вказаному місці, реалізуючи виниклий злочинний умисел, діючи з корисливих спонукань, в цілях власної наживи, скориставшись тим, що його злочинні дії не помічені сторонніми особами, ОСОБА_12 , через отвір в стіні проник, всередину гаражу № НОМЕР_2 , розташованого за адресою АДРЕСА_2 .

Перебуваючи в середині гаражу № НОМЕР_2 ОСОБА_12 , побачивши отвір в стіні проник до гаражу № НОМЕР_3 , де знаходився ОСОБА_13 .

Перебуваючи в приміщенні гаражу, ОСОБА_12 почав готувати до викрадення човен річного типу марки «Колібрі КМ280» вартістю 3 130 грн., човен річного типу марки «Колібрі КМ300» вартістю 4 900 грн., з яких спустив повітря та склав їх до спеціальних сумок. Після цього, ОСОБА_12 здійснив спробу витягнути дані човни за межі гаражу, проте зрозумів, що фізично це зробити не зможе, тож у нього виник умисел на вступ у злочинний зговір з ОСОБА_13 , з метою надання допомоги у транспортування двох човнів за межі гаража, під час якого у вказаної особи також виник умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у приміщення, а саме на крадіжку належних ОСОБА_7 двох човнів.

Реалізуючи виниклий злочинний умисел, діючи з корисливих спонукань, в цілях власної наживи, скориставшись тим, що його злочинні дії не помічені сторонніми особами, ОСОБА_12 спільно з ОСОБА_13 , таємно повторно викрали належні ОСОБА_7 човен річного типу марки «Колібрі КМ280» вартістю 3 130 грн., човен річного типу марки «Колібрі КМ300» вартістю 4 900 грн.

Після цього, ОСОБА_13 з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, завдавши ОСОБА_7 майнової шкоди на загальну суму 8 030 гривень.

ОСОБА_12 , продовжуючи реалізовувати єдиний умисел направлений на таємне викрадення майна ОСОБА_7 , повернувся до гаражу № НОМЕР_3 , звідки таємно повторно викрав: дві алюмінієві каністри вартістю 300 грн. за одну каністру, загальною вартістю 600 грн., два колеса в зборі до причепу «Скіф» вартістю 500 гривень за одне колесо, вартістю 1000 грн., алюмінієвий рибальський стілець вартістю 112 грн., алюмінієві стойки до причепу «Скіф» в кількості 4 шт. основних та 6 шт. додаткових загальною вартістю за комплект 2360 грн., металеві стойки до причепу «Скіф» в кількості 4 шт. основних та 6 шт. додаткових загальною за комплект вартістю 2360 грн., палатка автомобільна до причепу «Скіф» вартістю 587 грн., тент до причепу «Скіф» вартістю 357 грн., електричний насос до човна вартістю 280 гривень, шість автомобільних резинок з крючками вартістю 35 грн. за одну резинку загальною вартістю 210 грн., балонний ключ вартістю 170 грн., автомобільна резинка джгут вартістю 35 грн., два комбінезони «ОЗК» вартістю 350 грн. за один комбінезон загальною вартістю 700 грн., автомобільний домкрат вартістю 150 грн., мотор до човна вартістю 6 500 гривень, якір до човна «Колібрі» вартістю 270 грн., сумка поліпропіленова розміром 1x0,5 м. вартістю 60 грн.

Після цього ОСОБА_12 з місця скоєння злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 23 781 грн.

В ході досудового розслідування встановлено, що перевезення викраденого майна відбувалося за допомогою автомобіля ВАЗ 2109 державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_11 .

У зв`язку із означеним, слідчий у даному кримінальному провадженні, на виконання вимог ст. ст. 170-171 КПК України, звернулася із клопотанням про арешт майна (означений автомобіль).

Слідчим суддею відмовлено у задоволенні даного клопотання, за підстав, наведених вище за текстом ухвали.

Дослідження матеріалів клопотання, витребуваних на запит суду, у конкретному випадку надає колегії суддів підстав погодитись із висновками слідчого судді.

Як убачається з матеріалів клопотання, зокрема, копії протоколу допиту ОСОБА_11 , - останній допитаний досудовим розслідуванням як свідок, та в ході його допиту встановлено, що станом на час вчинення кримінального правопорушення свідок користувався автомобілем ВАЗ 2109 державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , працював у службі таксі; дійсно, на прохання раніше знайомого йому ОСОБА_12 , один раз перевіз речі (надувні човни) до вказаного ОСОБА_12 місця, де останній продав дані човни, а потім свідок разом із останнім повернувся до м. Знам`янка Кіровоградської області; за послуги перевезення ОСОБА_12 зі свідком розрахувався грошовими коштами.

Разом із тим, достеменно встановлено, що свідок ОСОБА_11 не був обізнаний про те, що речі, перевезені ним на автомобілі, - крадені, оскільки ОСОБА_12 пояснив що речі належні батькові останнього і він їх продає за дозволом (аркуш провадження 12).

Вказаний факт, крім показань власне свідка ОСОБА_11 , підтверджується показаннями ОСОБА_12 (копія протоколу допиту підозрюваного - аркуш клопотання 10), копією протоколу одночасного допиту ОСОБА_12 та ОСОБА_11 (аркуш клопотання 16).

При цьому, як встановлено матеріалами клопотання, свідок ОСОБА_11 не є власником автомобіля ВАЗ 2109 державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , взяв його у користування (орендував) у ОСОБА_14 та користувався ним з літа 2017 року по січень 2018 року; власником автомобіля є ОСОБА_10 (померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ) аркуші клопотання 17, 18-20, 30.

Також, наразі встановлено, що означений автомобіль не визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні; цивільний позов потерпілою стороною не заявлений.

Відтак, зважаючи на наведені вище положення кримінального процесуального закону, беручи до уваги встановлені обставини, колегія суддів прийшла до висновку про те, що клопотання про арешт майна у конкретному випадку не підлягає задоволенню, оскільки у протилежному випадку суперечитиме положенням ч. 3, ч. 6 ст. 170 КПК України.

З огляду на вказане, висновки слідчого судді про відмову у задоволенні клопотання про арешт майна у даному кримінальному провадженні (автомобіля ВАЗ 2109 державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 ) є обґрунтованими, тому оскаржувана ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_8 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 лютого 2018 року про відмову у задоволенні клопотання слідчого СВ Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 про арешт майна залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Кіровоградської області набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3