Справа № 520/2356/18
Провадження № 1-кс/520/709/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.02.2018 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СВ Таїровського ВП Київського ВП в місті Одеса ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000491 від 26.02.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
27.02.2018 року в провадження слідчого судді надійшло клопотання про арешт тимчасово вилученого майна.

Як вбачається з клопотання, досудовим розслідування встановлено, що 26.02.2018 року до ЧЧ Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області надійшла заява ОСОБА_5 , яка просить прийняти міри до невстановлених осіб, які 26.02.2018 року о 05 годині 00 хвилин, знаходячись між 8 та 9 поверхами будинку АДРЕСА_1 , шляхом пошкодження замку проникли до підсобного приміщення та таємно викрали м`ясорубку «Кенвуд», 2 шуруповерти «Макітно», та 2 дрелі, тим самим завдавши останній матеріальну школу на загальну суму 4 800 грн.

Слідчий звертається з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучений транспортний засіб, обґрунтовуючи клопотання необхідністю забезпечення збереження речових доказів.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання у повному обсязі.

Власник тимчасово вилученого майна в судове засідання не з`явився, обов`язок забезпечення участі останнього в судовому засіданні було покладено на слідчого, який надав рапорт, згідно якого повідомити власника транспортного засобу не вдалося можливим через відсутність засобів зв`язку з останнім.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку прокурора, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Як вбачається з протоколу огляду місця події від 26.02.2018 року, тимчасове вилучення транспортного засобу було здійснено 26.02.2018 року, а з відповідним клопотанням слідчий звернувся наступного робочого дня, тобто 27.02.2018 року, що в свою чергу свідчить про те, що строки звернення з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно були дотримані.

Водночас, слідчий звертаючись з клопотанням про накладення арешту на транспортний засіб, який був вилучений в рамках досудового розслідування кримінального провадження за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, жодним чином не обґрунтовує, яким чином тимчасово вилучений автомобіль є речовим доказом в рамках вказаного кримінального провадження, та, з урахуванням викладеного, що в свою чергу свідчить про наявність необхідності в забезпеченні його збереження. Посилання ж слідчого на те, що вищевказаний автомобіль є предметом, за допомогою якого було вчинено кримінальне правопорушення жодним чином не підтверджується, та являє собою виключно припущення слідчого.

Крім того, посилання слідчого на можливе пред`явлення цивільного позову в рамках кримінального провадження, за відсутності такого позову на час розгляду клопотання про накладення арешту на майно, жодним чином не може бути підставою для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що слідчим у клопотанні не доведено наявності правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, а тому в задоволенні клопотання слідчого слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання слідчого СВ Таїровського ВП Київського ВП в місті Одеса ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000491 від 26.02.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до апеляційного суду Одеської області.

Слідчий суддя ОСОБА_1