Справа № 350/1071/17
Провадження № 11-кп/779/429/2017
Категорія ч.2 ст.286 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 вересня 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

захисника ошуста ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Рожнятівського відділу Калуської місцевої прокуратури ОСОБА_10 на ухвалу Рожнятівського районного суду від 07 серпня 2017 року про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 , -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбуття додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, мотивуючи його тим, що вироком Івано-Франківського міського суду від 11.12.2013 року його було засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 04.02 2015 року ОСОБА_8 звільнено умовно-достроково на два роки 7 місяців 27 днів, який на час розгяду справи у суді відбув більше половини строку додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Оскаржуваною ухвалою клопотання засудженого судом задоволено.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що при вирішенні питання про звільнення ОСОБА_8 умовно-достроково від подальшого відбуття покарання у виді обмеження волі ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 04.02.2015 року питання про звільнення його від додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами судом не вирішувалося. У відповідності до ст.81 КК України особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Засуджений свою вину повністю усвідомив, нових кримінальних правопорушень не вчиняв та до адміністративної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, й відбув більше половини строку додаткового покарання, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_8 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а тому задоволив його клопотання про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбуття додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами за вироком Івано-Франківського міського суду від 11.12.2013 року.

Прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Вважає, що ОСОБА_8 не довів своє виправлення, а навпаки без погодження з уповноваженим органом з питань пробації тричі виїжджав за межі України, тим самим порушив поставлені на нього законом обов`язки. Вказав на те, що висновок суду про можливість застосування до ОСОБА_8 положень ст. 81 КК України є помилковим, оскільки матеріали провадження не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували те, що ОСОБА_8 своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, засудженого, який заперечив проти апеляційної скарги і вважає рішення суду законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення.

Доводи апеляційної скарги прокурора про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та безпідставне умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами ОСОБА_8 , на думку колегії суддів, є обґрунтованими.

Відповідно до ч.2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання як основного так і додаткового може бути застосовано, якщо засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002р. умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 вироком Івано-Франківського міського суду від 11.12.2013 року було засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Так, відповіднодо ст.81 КК України особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання, при цьому якщо при умовно-достроковому звільненні засудженого від відбування основного покарання судом не розглядалося питання про звільнення від додаткового покарання. Засуджений має право звернутися з клопотанням про таке звільнення без врахування строків, передбачених ч.6 ст.539 КПК України, й умовно-дострокове звільнення може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається з характеристики ОСОБА_8 за місцем проживання характеризується з позитивної сторони (а.с.16), має на утриманні неповнолітню дитину (а.с.12).

При прийнятті рішення Кагарлицьким районним судом Київської області від 04.02.2015 року про умовно-достроково звільнення ОСОБА_8 від подальшого відбуття покарання у виді обмеження волі, питання про звільнення його від додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами судом не вирішувалося. А на момент розгляду клопотання засудженого про його умовно-дострокове звільнення від додаткового покарання, ОСОБА_8 відбув 2 роки 6 місяців додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, тобто більше половини строку додаткового покарання. Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 04.02 2015 року ОСОБА_8 звільнено умовно-достроково на два роки 7 місяців 27 днів, однак питання про звільнення його від додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами судом не вирішувалося.

Застосовуючи до ОСОБА_8 положення ст. 81 КК України суд І інстанції послався на те, що засуджений який на час розгяду справи у суді відбув більше половини строку додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, свою вину повністю усвідомив, нових кримінальних правопорушень не вчиняв та до адміністративної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно. Тим самим, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_8 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а тому й задоволив його клопотання про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбуття додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами за вироком Івано-Франківського міського суду від 11.12.2013 року

Вирішуючи питання про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбуття додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд повинен перевірити, в тому числі, і факт того, чи довів засуджений своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Разом з тим, приймаючи рішення про задоволення клопотання засудженого, висновок суду про можливість застосування до ОСОБА_8 положень ст. 81 КК України є помилковим, оскільки матеріали провадження не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували те, що ОСОБА_8 своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Таким чином, ухвала суду не відповідає дійсності та не ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах, а будь-яких доказів на підтвердження доводів засудженого матеріали справи не містять.

Тому доводи прокурора, викладені в його апеляційній скарзі є обгрунтованими та підлягають задоволенню

За таких обставин, ухвала суду І інстанції підлягає скасуванню з направленням провадження на новий судовий розгляд в суд першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 415, 418, 537 КПК України колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Рожнятівського районного суду від 07 серпня 2017 року відносно ОСОБА_8 скасувати, провадження направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_5

Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_3