Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
22 грудня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у дистанційному судовому засіданні в режимі відеоконференції з Полицькою виправною колонією у Рівненській області №76 у залі апеляційного суду матеріали клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Володимирецького районного суду Рівненської області від 26 жовтня 2015 року стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Білогородка Дубенського району Рівненської області, громадянина України, засудженого 15 серпня 2008 року Дубенським міськрайонним судом Рівненської області за ч.1 ст.115 КК України на 12 років позбавлення волі,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и л а :
Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 26 жовтня 2015 року відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким. В обґрунтування цього рішення місцевий суд вказав, що ОСОБА_5 досяг 60-річного віку, а відповідно до положення ст.61 КК України обмеження волі не може бути застосовано до осіб, що досягли пенсійного віку.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_5 просить ухвалу Володимирецького районного суду Рівненської області від 26 жовтня 2015 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою замінити йому невідбуту частину покарання більш м`яким на підставі ст.82 КК України. В обґрунтування вказаних вимог апелянт зазначив, що хоча він і досяг пенсійного віку, проте це не є перешкодою для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким. На думку апелянта, вимоги ст.61 КК України стосуються лише призначення покарання у виді обмеження волі.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого ОСОБА_5 , який підтримав _______________________________________________________________________________________________

№ 11кп/787/558/ 2015 р. Головуюча в суді 1-ї інстанції ОСОБА_7

Категорія: ст.82 КК Доповідач ОСОБА_1
апеляційну скаргу і просив змінити режим покарання на колонію-поселення, міркування прокурора ОСОБА_6 про залишення скарги без задоволення, перевіривши матеріали клопотання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів клопотання засуджений ОСОБА_5 звернувся в місцевий суд з клопотанням про пом?якшення режиму утримання.

ОСОБА_5 відбуває покарання згідно вироку Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 15 січня 2008 року, яким він засуджений за ч.1 ст.115 КК України на 12 років позбавлення волі. Початок строку відбування покарання 04 вересня 2007 року, закінчення 04 вересня 2019 року. На даний час ОСОБА_5 відбуває покарання у Полицькій виправній колонії №76.

Згідно вимог п.3 ч.4 ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила новий умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Оскільки засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання у виді позбавлення волі, то більш м`яке покарання, на яке йому може бути воно замінене, є обмеження волі.

Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.61 КК України обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до інвалідів першої і другої групи.

Враховуючи, що на момент подання заяви про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засуджений ОСОБА_5 досяг пенсійного віку, тому, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про неможливість заміни невідбутої частини покарання ОСОБА_5 на обмеження волі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Ухвалу Володимирецького районного суду Рівненської області від 26 жовтня 2015 року про відмову у заміні невідбутої частини покарання засудженому ОСОБА_5 більш м`яким залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення її апеляційним судом, а засудженим - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Згідно.
Суддя-доповідач ОСОБА_1