Справа № 159/4259/17
Провадження № 1-кп/159/369/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 грудня 2017 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: прокурора ОСОБА_2

обвинуваченого ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі Волинської області у кримінальному провадженні № 0002229 від 03.10.2017 року щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Торчин, Луцького району, Волинською області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, офіційно не працюючого, проживає в АДРЕСА_1 , згідно ст.89 КК України не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого за ч. 1 ст. 164 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 03 лютого 2015 року ОСОБА_3 зобов`язано сплачувати аліменти в користь ОСОБА_6 на утримані неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 22.12.2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

Будучи ознайомленим із вказаним судовим рішенням та знаючи про покладений на нього обов`язок щодо сплати аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_7 , в період часу з 01.02. 2017 року по 30.09.2017 року, ОСОБА_3 злісно ухилявся від сплати вищевказаних коштів. Так, ОСОБА_3 у вказаний період часу будучи працездатним і попередженим державним виконавцем про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів, документів, які б свідчили про неможливість працевлаштування і погіршення стану здоров`я у виконавчу службу не пред`являв, офіційно не працевлаштувався, в центрі зайнятості, як шукаючий роботу не реєструвався, про суму заробітку та джерела доходів державного виконавця не повідомляв внаслідок чого за вказаний період утворилась заборгованість по сплаті коштів і утримання неповнолітньої дитини у розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень, що сукупно перевищує суму виплат за 3 місяці відповідних платежів.

Дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч.1 ст.164 КК України.

Своїми умисними діями, які виразились у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.1 ст.164 КК України.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 164КК України повністю підтверджується зібраними в справі доказами.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю, у вчиненому щиро розкаюється, попросив вибачення у потерпілої та показав, що дійсно має великий борг по сплаті аліментів на утримання малолітнього сина через те, що ніде не працював. В даний час він працює, а тому буде погашати заборгованість.

Потерпіла ОСОБА_6 суду показала , що перебувала в шлюбі із ОСОБА_3 і від цього шлюбу в них є син. В 2014 році шлюб було розірвано і в 2015 році з ОСОБА_3 за судовим рішенням стягуються аліменти на утримання їхнього сина ОСОБА_8 , які обвинуваченим не сплачуються.

Показання потерпілої ОСОБА_6 в судовому засіданні про обставини події об`єктивно підтверджуються іншими доказами по справі, зокрема письмовими доказами.

Випискою з рішення Ковельського міськрайонного суду від 9 жовтня 2014 року стверджується, що шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 розірвано.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 03.02.2015 року стверджується, що з ОСОБА_3 вирішено стягувати аліменти в користь ОСОБА_6 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 500,00 грн. щомісячно, починаючи, з 22 грудня 2014 року і до досягнення повноліття.

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 і його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_9 .

Із довідки рахунку від 02.10.2017 року Ковельського міжрайонного відділу державної виконавчої служби вбачається, що ОСОБА_3 має заборгованість зі сплати аліментів станом на 30.09.2017 року в сумі 14 661,30 грн., заборгованість за період з 01.02. 2017 року по 30.09.2017 року складає 4000,00 грн.

Із довідки Ковельського міськрайонного центру зайнятості від 04.10.2017 року вбачається, що ОСОБА_3 в період з 1.04.2016 року по 30.09.2017 року на обліку як безробітний не перебував.

Із довідки Ковельського МТМО від 05.10.2017 року вбачається, що ОСОБА_3 в період з 1.04.2016 року по даний час за медичною допомогою не звертався.

Із викликів державного виконавця від 13.02.2017 року, 19.07.2017 року, 11.09.2017 року вбачається, що ОСОБА_3 попереджався про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів.

Отже, на думку суду ОСОБА_3 будучи молодою людиною, маючи задовільний стан здоров`я , будучи працездатним і попередженим державним виконавцем про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів, документів, які б свідчили про неможливість працевлаштування, погіршення стану здоров`я у виконавчу службу не пред`являв, офіційно не працевлаштувався, в центрі зайнятості, як шукаючий роботу не реєструвався, про суму заробітку та джерела доходів державного виконавця не повідомляв, внаслідок чого за період з 01.02.2017 року по 30.09.2017 року утворилась заборгованість по сплаті коштів і утримання неповнолітньої дитини у розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень, яка сукупно перевищує суму виплат за 3 місяці відповідних платежів.

Суд в судовому засіданні визнав недоцільним досліджувати докази щодо розміру боргу по сплаті аліментів, оскільки розмір боргу по аліментах жодною стороною не оспорюється і проти цього сторони кримінального провадження не заперечують.

Суд визнає здобуті по даній справі докази допустимими, оскільки вони отримані в порядку, встановленому КПК України. Доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено. Про визнання будь-яких доказів недопустимими учасниками судового провадження не заявлялось.
З`ясувавши обставини справи, суд прийшов до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 органами досудового розслідування кваліфіковані вірно за ч. 1 ст. 164 КК України.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразились у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.1 ст.164 КК України.

Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення (злочину) та особу винного у їх сукупності, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин справи.

Так суд враховує, що обвинуваченим вчинено невеликої тяжкості кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 1 ст. 164 КК України (ст. 12 КК України).

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено,

Суд враховує також те, що обвинувачений ОСОБА_3 є не судимий згідно ст. 89 КК України, в цілому позитивно характеризується по місцю проживання, на диспансерному обліку в психіатра та нарколога не перебуває, офіційно ніде не працює, має велику заборгованість по сплаті аліментів.

З врахуванням наведеного, суд прийшов до висновку, що для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів, необхідним і достатнім покаранням буде покарання у виді обмеження волі із застосуванням ст..75 КК України, оскільки обвинувачений офіційно ніде не працює, з його слів працює неофіційно в м. Києві, і тому такі покарання, як громадські і виправні роботи та штраф не забезпечать виконання вироку та не сприятимуть у як найшвидшому погашенню обвинуваченим боргу по сплаті аліментів.

На глибоке переконання суду, виходячи з принципів справедливості, індивідуалізації та законності, таке покарання обвинуваченому відповідає характеру вчинених дій, ступеню тяжкості скоєного та даними про його особу, а також буде справедливим, необхідним і остатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень (злочинів) і дасть можливість ОСОБА_3 працювати та сплачувати аліменти.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого в ході досудового розслідування не обирався.

Підстав для застосування таких заходів до набрання вироком законної сили судом не вбачається, виходячи із даних про особу обвинуваченого та його належної поведінки.

Речових доказів не має, судові витрати відсутні.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один ) рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки: повідомляти уповноважений орган пробації про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу пробації.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Головуючий:ОСОБА_1