Справа № 481/356/18
Провадж.№ 1-кс/481/54/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.03.2018 року Слідчий суддя Новобузького районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду м. Новий Буг скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 14.02.2018 року про закриття кримінального провадження № 0000123,

Встановив:
Скаржниця ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді Новобузького районного суду Миколаївської області зі скаргою про скасування постанови слідчого СВ Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 14.02.2018 про закриття кримінального провадження № 0000123.

На обґрунтування поданої скарги ОСОБА_3 зазначає, що 01листопада 2017 року вона, з метою отримання земельної ділянки, звернулась із клопотанням до Головного Управління Держгеокадастру у Миколаївській області, в якому просила надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення у розмірі 2 га, для ведення особистого селянського господарства із земель запасу в межах території Новобузької міської ради Миколаївської області. Однак на її клопотання отримала відповідь від 23.12.2016 року № В-6585/6-16-СГ, де повідомлялось, що згідно інформації Відділу Держгеокадастру в Новобузькому районі Миколаївської області бажана земельна ділянка відноситься до земель колективної власності колишнього КПСП ім.Коцюбинського, та не входить до їх компетенції. 10.01.2017 року скаржниця ОСОБА_3 із аналогічним клопотанням, до якого долучила усі необхідні додатки, звернулась до Новобузької райдержадміністрації Миколаївської області. Однак отримала відповідь від Новобузької райдержадміністрації Миколаївської області від 30.01.2017 року за вих.. № В-4-2 за підписом голови ОСОБА_5 де повідомлялось, що вказана земельна ділянка відноситься до сільськогосподарських угідь, які передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам та підлягали паюванню.

Однак, зважаючи на те, що у даній відповіді не було конкретизовано якому ж саме підприємству було передано у колективну власність бажану скаржницею земельну ділянку, то вона повторно звернулась до Новобузької райдержадміністрації Миколаївської області з листом від 14.02.2017 року з проханням повторно розглянути дане питання. Однак у відповідь на дане звернення отримала відповідь, аналогічну попередній. Тому втрете звернулась в березні 2017 року з вимогою про розгляд її клопотання, на що отримала аналогічну відповідь від 26.05.207 року № В-4-27 за підписом першого заступника голови райдержадміністрації ОСОБА_6 . Крім того у останній відповіді було вказано про розпорядження землями сільськогосподарського призначення органами Держгеокадастру України та запропоновано звернутись до органів Держгеокадастру, що суперечить відповіді останнього від 23.12.2016 року. Крім того, за наданою відділом Держгеокадастру у Новобузькому районі інформації, вирішення питання скаржниці є неможливим, в зв`язку з тим, що дана земельна ділянка перебуває у приватній власності громадянина.

Проте з інформаційної довідки 88612814 від 01.06.2017року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав влісності на нерухоме майно ОСОБА_3 довідалась, що відомості про власників даної земельної ділянки відсутні.

Відтак скаржниця вважає, що службові особи райдержадміністрації безпосередньо чи за інформацією працівників відділу Держгеокадастру у Новобузькому районі шляхом несанкціонованої зміни інформації, яка обробляється в комп`ютерних мережах, або через неналежне виконання своїх службових обов`язків й за наявності корупційної складової, надали їй неправдиві відомості, чим заподіяли істотну шкоду охоронюваним законом правам, свободам та інтересам. Тому ОСОБА_3 подала заяву від 19.06.2017 року в Новобузький відділ Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області в якій просила внести необхідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування на предмет можливих ознак злочинів у відповідних посадових осіб за ознаками ст.ст. 362, 366, 367 КК України, чи й інших. Однак звернення скаржниці було повідомлено, що дане звернення передано для розгляду до Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області звідки передали копію висновку про припинення розгляду повідомлення датованого 26.07.2017 року, а скаржниця зрозуміла що до Єдиного реєстру досудового розслідувань відомості за її заявою не вносились. Тому 19.10.2017 року направила скаргу Начальнику Новобузького відділу Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області в якій просила негайно внести відомості до ЄРДР та розпочати розслідування на предмет можливих ознак злочинів у відповідних посадових осіб за ознаками ст.ст. 362, 366, 367 КК України, чи й інших.

Крім того скаржниця ОСОБА_3 подала позов в Миколаївський окружний адміністративний суд до Новобузької РДА про визнання відмови у наданні їй дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність в бажаному місці неправомірною ( протиправною). Однак в задоволенні даного позову ОСОБА_3 було відмовлено.

Разом з цим Баштанською місцевою прокуратурою було розпочато кримінальне провадження № 0000123 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України за фактом неналежного виконання посадовими особами Новобузької РДА своїх обов`язків та визначено підслідність даного кримінального провадження за СВ Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області.

ОСОБА_3 подала клопотання від 14.11.2017 р. до СВ Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області, де просила: 1 .Витребувати з Миколаївського окружного адміністративного суду (вул. Декабристів, 41/10, м. Миколаїв, 54017) матеріали адміністративної справи № 814/1559/17. 2.Залучити відповідного спеціаліста (експерта), якому доручити визначення координат місцезнаходження бажаної мною земельної ділянки та меж земельної ділянки позначеної в державному акті, копія якого надана відповідачем в адміністративний суд. 3.З`ясувати наявність оригіналу державного акту на право приватної власності, копія якого надана відповідачем в Миколаївський окружний адміністративний суд у справі № 814/1559/17. Про результати розгляду клопотання повідомити у встановлений строк. Проте, в порушення вимог ст. 220 КГЖ України, про результати розгляду заявленого клопотання не повідомлена і копії будь-якої постанови про його розгляд не отримувала. А, 16.02.2018 р. отримала копію постанови слідчого СВ Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 від 14.02.2018 р. про закриття кримінального провадження.

ОСОБА_3 вважає, що вказане рішення слідчого прийняте передчасно, без всебічного та об`єктивного дослідження обставин справи, висновки слідчого не відповідають фактичним обставинам скоєного кримінального правопорушення.

Скаржник ОСОБА_3 просить скасувати постанову слідчого СВ Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 від 14 лютого 2018 року про закриття кримінального провадження № 0000123, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.11.2017 року .

Скаржник ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву про те, що з`явитись не може у зв`язку із сімейними обставинами. Скаргу підтримує у повному обсязі.

Прокурор та слідчий у судове засідання не з`явились повторно, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Суд розглядає справу у їх відсутності, оскільки неявка цих осіб, відповідно до ч.3 ст.306 КПК не перешкоджає розгляду справи.

За відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється відповідно до вимогст.107 КПК України.

Дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження № 0000123 приходжу до наступного.

Оскільки слідчий чи прокурор в судове засідання не з`явились, чим позбавили себе можливості висловити свою думку стосовно поданої скарги, подати докази і довести законність винесення постанови, а тому слідчий суддя, виходить з приписів ст. 306 КПК України та п. 15 ч. 1 ст. 7 КПК України при розгляді скарги.

Відповідно до ч.2 ст.22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються Державою і не можуть бути скасовані. Стаття 3 Конституції України передбачає, що забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком Держави. Одним з таких конституційних прав є право особи на недоторканість, яке є непорушним та закріплене ст.3 Конституції України

Виходячи з вимог ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статею 7 КПК України встановлені загальні засади кримінального провадження, одною із яких є законність

З частини 2 статі 9 КПК України, яка регламентує цю засаду кримінального провадження, вбачається, що слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч.4 ст.38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Однією із форм закінчення досудового розслідування, виходячи з вимог ч.1 ст.283 КПК України, є його припинення шляхом закриття провадження.

Прийняття такого рішення можливе лише після всебічного, повного, об`єктивного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів: показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

У відповідності до положень статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність події кримінального правопорушення або встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, або не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати. Правові підстави визначені ст.284 КПК України є вичерпними і не підлягають розширенню, відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства.

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема: в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Відповідно до ст.284 КПК України слідчий своєю постановою закриває кримінальне провадження і направляє копію постанови заявнику, потерпілому, його представнику, підозрюваному, захиснику.

Аналіз зазначених норм КПК в їх сукупності, дає підстави зробити висновок, що прийняття рішення про закриття кримінального провадження повинне ґрунтуватися на всебічному та повному з`ясуванні всіх обставин справи, бути вмотивованим і в ньому повинно бути відображено, чому визнано, що подія, про яку повідомлялось заявником не мала місце чи що в ній відсутні ознаки складу злочину, а також наведені конкретні обставини, які виключають провадження по справі.

Виходячи зі змісту ст.84 КПК України встановлення наявності чи відсутності фактів і обставин, що мають значення для кримінального провадження і підлягають доказуванню здійснюється слідчим на підставі доказів. Тобто, відсутність в діях осіб складу кримінального правопорушення слідчим має бути встановлено на підставі відповідних доказів, отриманих у передбаченому КПК України порядку.

Згідно положень п.3 ч.1 ст.303, ч.1 ст.304 КПК України, на досудовому провадженні заявником, потерпілим, представником потерпілого чи законним представником можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

У відповідності до вимог ст.307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

З урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя вважає, що під час досудового розслідування слідчим було допущено ряд порушень чинного кримінального процесуального законодавства, зокрема: не вжито всіх передбачених законом заходів для встановлення події та складу кримінального правопорушення, не з`ясовано та не перевірено всіх обставин, на які зазначено в заяві про злочин, що унеможливило встановлення істини у кримінальному провадженні, оскільки на підтвердження протилежного суду не надано жодного доказу а результат проведення таких дій не відображено у оскаржуваній постанові жодним чином. Вказані обставини свідчать про порушення норм кримінально - процесуального законодавства, якими закріплені загальні засади кримінального провадження - верховенство права, законність, неупередженість досудового розслідування та забезпечення прокурорського нагляду за додержанням вимог кримінально-процесуального законодавства, тому потерпілий та його представник і вимушені звернутися до слідчого судді з даною скаргою.

Таким чином, слідчим не виконано вимоги ч.2 ст.9 КПК України щодо зобов`язання всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження.

У своїй заяві ОСОБА_3 вказувала на те, що їй було надано різні за своїм змістом відповіді Новобузької РДА Миколаївської області щодо однієї і тієї ж земельної ділянки, тобто фактично надали неправдиву інформацію яка не відповідала оприлюдненій інформації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 01.06.2017 року. Проте у своїй постанові про закриття кримінального провадження слідчим жодним чином не обґрунтувала наявність чи то відсутність таких подій.

Крім того 23.11.2017 року слідчим ОСОБА_4 було надано доручення про проведення слідчих ( розшукових) дій у порядку ст..40 КПК України працівниками Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області, а саме: слідчо-оперативним шляхом встановити свідків даного кримінального правопорушення та допитати їх, зокрема допитати працівників Новобузької РДА Миколаївської області; допитати в якості потерпілої ОСОБА_3 та вручити їй права про її процесуальні права та обов`язки потерпілого.

Однак дане доручення виконано не було, а слідчим у оскаржуваній постанові не обґрунтовано чому відпала необхідність у його виконанні.

Вказані обставини засвідчують формальний підхід слідчого ОСОБА_4 при здійсненні досудового розслідування та винесення ним поспіх постанови про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000123 від 02.11.2017 року.

За зазначених підстав визнати оскаржувану постанову обґрунтованою та законною, достатніх підстав немає, тому слідчий суддя приходить до висновку, що орган досудового слідства передчасно прийшов до висновку про закриття вищевказаного кримінального провадження, а тому оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження № 0000123 підлягає скасуванню з направленням матеріалів кримінального провадження прокурору Новобузького відділу Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області для організації проведення досудового розслідування.

Разом з тим судом встановлено, що скарга ОСОБА_3 в частині не вирішення її клопотання від 14.11.2017 року про витребування певних документів є безпідставною, оскільки таке клопотання було вирішено слідчим ОСОБА_4 про що ухвалено постанову від 16.11.2017 року про відмову в задоволенні клопотання, і дана постанова буда направлена ОСОБА_3 16.11.2017 року за вих. № 10812/65.

Керуючись ст.19,55 Конституції України; ст.ст.303-307,372 КПК України, слідчий суддя,

Постановив:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 14.02.2018 року про закриття кримінального провадження № 0000123 задовольнити .

Постанову слідчого СВ Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 14.02.2018 року про закриття кримінального провадження № 0000123 у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення скасувати.

Дану ухвалу направити прокурору Новобузького відділу Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області для організації досудового розслідування.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на постанову про закриття кримінального провадження оскарженню не підлягає і заперечення проти неї може бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя