11-кп/775/371/2017(м)
266/1425/17

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Донецької області у м. Маріуполі кримінальне провадження №0000664 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на вирок Приморського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 07 червня 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малі Копані Голопристанського району Херсонської області, громадянина України, в силу ст.89 КК України не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим та засуджено за ст.128 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_6 : 15000 гривень на відшкодування моральної шкоди, та 5122 гривень на відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь КЗ «Міська лікарня №5» витрати на лікування потерпілого ОСОБА_6 у розмірі 4748 грн. 64 коп.

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що він 13 травня 2016 року о 20 годині 00 хвилин, знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин в ході сварки з ОСОБА_6 , діючи з необережності, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді отримання ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень, штовхнув потерпілого, від чого останній впав на тротуарне покриття та вдарився головою, в результаті чого отримав травму голови у вигляді закритої черепно-мозкової травми: забій м`яких тканин потилично-тім`яної області голови зліва, лінійний перелом лівої тім`яної кістки, забій головного мозку тяжкого ступеню зі здавленням підгострою субдуральною гематомою справа, субарахноїдальний крововилив, геморагічна контузія правих лобової, скроневої і потиличної часток, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя у момент заподіяння.

В апеляційній скарзі захисник, фактично не оскаржуючи висновки суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, доведеності винуватості ОСОБА_7 , кваліфікації його дій та призначеного йому покарання, просить вирок змінити в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 , залишивши його без задоволення. В обґрунтування вказує, що судом не було надано належної уваги тим обставинам, що цивільний позов був заявлений з порушенням вимог ст.ст.119,128 ЦПК України, оскільки позовна заява потерпілого не відповідає загальним вимогам закону, не містить найменування суду до якого звертається позивач, відомості щодо відповідача, обґрунтування розміру шкоди, з приводу чого потерпілим також не було надано жодних доказів під час розгляду провадження в суді першої інстанції.

В своїх запереченнях на апеляційну скаргу прокурор, який здійснював повноваження прокурора під час розгляду провадження судом першої інстанції, просив залишити її без задоволення, як необґрунтовану, а вирок місцевого суду без змін. Вказує, що суд першої інстанції правильно, відповідно до вимог закону розглянув цивільний позов потерпілого, встановив факт заподіяння останньому матеріальної та моральної шкоди обвинуваченим і визначив їх розмір, відповідно до матеріалів провадження та їх доведеності під час судового розгляду.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого на підтримання вимог апеляційної скарги, думку потерпілого та прокурора, які вважали апеляційну скаргу необґрунтованою та заперечували проти її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження та вироку, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, були зроблені на підставі його визнавальних показань, а провадження було розглянуте в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України. З урахуванням цього суд першої інстанції встановив фактичні обставини провадження та кваліфікував дії обвинуваченого за ст.128 КК України.

А тому висновки суду щодо фактичних обставин провадження, доведеності винуватості обвинуваченого, правильності кваліфікації його дій та призначеного покарання, які не оскаржувалися в апеляційній скарзі, згідно до ст.404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.

Відповідно до ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Вирішуючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд розглянув його відповідно до вимог ст.ст.22,23,1166,1167 ЦК України, ст.ст.127-129 КПК України, правових позицій, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1989 року № 3 (з подальшими змінами) «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», з огляду наявності відповідних доказів про матеріальні витрати та моральні страждання останнього, встановив сам факт заподіяння такої шкоди внаслідок злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_7 та суми їх відшкодування, які підлягають стягненню з останнього на користь потерпілого, які відповідають вимогам розумності, виваженості та справедливості.

Посилання апелянтом на неналежність чеків на придбання ліків та медпрепаратів, як доказів доведення витрат на лікування, не є слушними з огляду на наявність в матеріалах провадження письмових даних про період лікування потерпілого в медичному закладі у зв`язку з отриманою від дій обвинуваченого травмою голови, та придбання цих ліків та медпрепаратів саме в цей період.

Що стосується визначеного судом розміру моральної шкоди, що підлягає відшкодування обвинуваченим, то він цілком відповідає обсягу фізичних і моральних страждань потерпілого з огляду на вимушені зміни у його житті, отриману інвалідність і негативні наслідки для здоров`я.

А тому доводи апеляційної скарги захисника в цій частині не є слушними.

Сам цивільний позов потерпілого в загальних межах відповідає вимогам закону з врахуванням його специфіки розгляду в кримінальному провадженні, а що стосується вимог апеляційної скарги про залишення позову без розгляду, то вони взагалі не ґрунтуються на приписах, що містяться в ч.3 ст.129, ч.1 ст.326 КПК України.

Порушень судом вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування або зміни вироку у даному провадженні не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404,407,418,419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Приморського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 07 червня 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів Апеляційного суду

Донецької області