УХВАЛА

21 вересня 2017 року Рівненський міський суд
в особі головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
з участю слідчого - ОСОБА_3 ,
представника ТзОВ "ЛПГ-Груп" - ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне клопотання старшого слідчого з ОВС другого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Рівненській області майора податкової міліції ОСОБА_3 , яке погоджено із прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби прокуратури Рівненської області ОСОБА_5 , про арешт майна,
В С Т А Н О В И В:
Старший слідчий з ОВС другого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Рівненській області майор податкової міліції ОСОБА_3 звернувся в суд із клопотанням, яке погоджено із прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби прокуратури Рівненської області ОСОБА_5 , про накладення арешту на два резервуари, в яких знаходиться скраплений газ у кількості 6,4 тис. літрів із заправочним модулем та один резервуар з вмістом дизельного пального у кількості 11,4 тис. літрів із заправочним модулем, що вилучені відповідно до протоколу огляду від 13.09.2017 по кримінальному провадженню №0000051 від 28.07.2017 року.

В обґрунтування клопотання вказував, що слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУ ДФС у Рівненській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000051 від 28.07.2017, за фактом придбання та подальшої реалізації невстановленими слідством особами незаконно виготовлених нафтопродуктів без будь-яких дозвільних на те документів.
Із матеріалів внесених до ЄРДР встановлено, що 28.07.2017 працівниками Дубенської місцевої прокуратури в Рівненській області виявлено факт незаконного функціонування на території м. Дубно двох автозаправочних пунктів, що працюють за наступними адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , які проводять свою діяльність з реалізації незаконно виготовлених нафтопродуктів без будь-яких дозвільних на те документів.
В ході проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження, 13.09.2017 проведено огляд території, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Під час проведення огляду встановлено, що за даною адресою функціонують два заправочних пункти, один проводить заправку автотранспортних засобів скрапленим газом, а інший дизельним пальним. Проведеним оглядом дозвільних документів на газовому заправочному пункті встановлено, що даний заправочний пункт належить ТОВ «ЛПГ Груп» у якого відсутній дозвіл екологічної інспекції та МНС України в Рівненській області.
При огляді документів заправочного пункту, який проводить реалізацію дизельного пального, встановлено відсутність будь яких документів, які надають право на проведення даного виду господарської діяльності.
Враховуючи викладене, в ході огляду було вилучено два резервуари в яких знаходився скраплений газ у кількості 6,4 тис. літрів із заправочним модулем та один резервуар з вмістом дизельного пального у кількості 11,4 тис. літрів із заправочним модулем.

Таким чином, є достатні підстави вважати, що вказані грошові кошти є доказом злочину зазначеного кримінального правопорушення, та являється предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368-2 КК України.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів накласти арешт.
Представник ТзОВ "ЛПГ-Груп" ОСОБА_4 просила у задоволенні клопотання відмовити, про що надала письмові заперечення. Вказала, що клопотання слідчого є передчасним, по даному факту не вбачається підстав для порушення кримінального провадження.
Ознайомившись з матеріалами справи, заслухавши слідчого, представника ТзОВ "ЛПГ-Груп", суд приходить до наступного висновку.
При застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню (ст. 3 КПК України).
В тому числі, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Вказані дані мають міститися і у клопотанні органу досудового розслідування, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону. При цьому, до клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що метою забезпечення арешту майна є збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним устатті 98 цього Кодексу.
У відповідності до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Підставою для звернення слідчого з відповідним клопотанням до суду з`явилися обставини, які свідчать про те, що вищевказане майно є доказом злочину.
Так, в провадженні слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Рівненській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000051 від 28.07.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204 КК України.
В межах даного кримінального провадження проведено огляд території по АДРЕСА_2 Під час проведення огляду встановлено, що за даною адресою функціонують два заправочних пункти, один проводить заправку автотранспортних засобів скрапленим газом, а інший дизельним пальним. Проведеним оглядом дозвільних документів на газовому заправочному пункті встановлено, що даний заправочний пункт належить ТОВ «ЛПГ Груп» у якого відсутній дозвіл екологічної інспекції та МНС України в Рівненській області.
Документи, які надають право на проведення даного виду господарської діяльності - відсутні.
На думку слідчого судді, є підстави вважати, що накладення арешту на вищевказане майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України.
Згідно ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173,395 КПК України, суд -
У Х В А Л И В :
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на два резервуари, в яких знаходиться скраплений газ у кількості 6,4 тис. літрів із заправочним модулем та один резервуар з вмістом дизельного пального у кількості 11,4 тис. літрів із заправочним модулем, що вилучені відповідно до протоколу огляду від 13.09.2017 по кримінальному провадженню №0000051 від 28.07.2017 року.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів до апеляційного суду Рівненської області.
Слідчий суддя ОСОБА_1