Постанова
Іменем України
13 лютого 2018 р.

м. Київ
справа № 445|2179|15
провадження № 51-161км18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційні скарги засудженого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на вирок Апеляційного суду Львівської області від 06 квітня 2017 року в кримінальному провадженні № 0000401 за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Золочівського районного суду Львівської області від 18 лютого 2016 року ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 3 роки та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.
Згідно з вироком місцевого суду ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено за те, що він 11 вересня 2015 року біля 13 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «ВАЗ-2103», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на автодорозі у с. Бортків Золочівського району Львівської області по вулиці Головній біля будинку № 44, грубо порушив вимоги пунктів 1.5; 1.7; 2.3 б, д; 2.9 а; 12.3 Правил дорожнього руху України, вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , котрий переходив проїзну частину дороги, внаслідок чого останній отримав тяжкі тілесні ушкодження, які призвели до настання смерті. Місце події ОСОБА_6 залишив.
Вироком Апеляційного суду Львівської області від 06 квітня 2017 року зазначений вирок місцевого суду в частині призначення ОСОБА_6 покарання скасовано, визнано його винуватим за ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. В решті вирок суду першої інстанції залишено без змін.

Вимоги касаційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали
У касаційних скаргах засуджений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, порушують питання про скасування вироку апеляційного суду щодо ОСОБА_6 і призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції.
Зазначають, що рішення суду апеляційної інстанції є незаконним та необгрунтованим, оскільки, на їхню думку, було порушено право ОСОБА_6 на захист. Крім того, вказують, що апеляційним судом при призначенні покарання не враховано всіх обставин, які пом`якшують покарання та знижують рівень суспільної небезпеки.
Позиції інших учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_5 вважав касаційні скарги необґрунтованими і просив залишити їх без задоволення, а вирок апеляційного судубез зміни.
Мотиви суду
Відповідно до вимог ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судових рішень у межах касаційної скарги. Суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, правильність правової оцінки обставин, і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, а також вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Правильність встановлених фактичних обставин кримінального провадження, доведеність винуватості та юридична кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України у касаційних скаргах не оскаржуються.
Доводи касаційних скарг засудженого та його захисника щодо невідповідності призначеного ОСОБА_6 покарання є необґрунтованими.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні ОСОБА_6 покарання апеляційний суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу засудженого, обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.
Так, апеляційний суд при призначенні ОСОБА_6 покарання врахував, що злочин, у вчиненні якого ОСОБА_6 визнано винуватим, є тяжким, дані про особу засудженого, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, відсутність жодних претензій з боку потерпілої, відшкодування завданих збитків, конкретні обставини кримінального провадження, настання тяжких незворотних наслідків у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_8 і поведінку ОСОБА_6 після вчинення злочину, котрий не вчинив дій, направлених на надання допомоги потерпілому та покинув місце пригоди, обставину, що пом`якшує покарання, щире каяття, обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, при високому ступеню концентрації алкоголю в крові (етанол 2,98 проміле).
Отже, покарання засудженому ОСОБА_6 призначене апеляційним судом відповідно до вимог закону, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів, призначене йому покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України. Обставини, на які є посилання в касаційних скаргах засудженого та захисника, як на підстави для твердження про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, були враховані апеляційним судом при призначенні покарання ОСОБА_6 , ці обставини не є безумовними і достатніми для зміни чи скасування вироку апеляційного суду.

Доводи засудженого та його захисника про те, що судом апеляційної інстанції безпідставно встановлено обтяжуючою покарання обставиною настання тяжких незворотних наслідків вчиненого злочину у вигляді смерті потерпілого та залишення місця дорожньо-транспортної пригоди, є безпідставними, оскільки у вироку апеляційного суду визнано лише одну обставину, яка обтяжує покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Вирок апеляційного суду відповідає вимогам ст. 420 КПК України.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування чи зміни вироку апеляційного суду, в тому числі і тих про які зазначили засуджений та захисник в своїх касаційних скаргах, судом касаційної інстанції не встановлено.
Враховуючи викладене, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення касаційних скарг та скасування вироку апеляційного суду.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, пунктом 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, Суд

ухвалив:
Вирок Апеляційного суду Львівської області від 06 квітня 2017 року в кримінальному провадженні № 0000401 за обвинуваченням ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційні скарги засудженого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 без задоволення.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3