АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/5954/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 грудня 2017 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

представників власника майна ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника ТОВ «СЕГЕТІС» ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 06 листопада 2017 року,
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури міста Києва ОСОБА_6 і накладено арешт на об`єкт нерухомого майна, а саме на нежилі приміщення з № 1 по № 32 (вітрина) групи приміщень № 90, № II літера А, загальною площею 546,1 кв. м., в місті Києві по вул. Червоноармійська (Велика Васильківська), 101, які на праві власності належать ТОВ «СЕГЕТІС» (), шляхом заборони відчужувати, розпоряджатись будь-яким чином зазначеними приміщеннями до скасування накладеного на них арешту у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник ТОВ «СЕГЕТІС» ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, просить її скасувати і постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора. Зокрема, апелянт зазначає, що на момент подання клопотання прокурором у кримінальному провадженні № 0000045 від 04 грудня 2012 року за 5 років досудового розслідування жодну особу не повідомлено про підозру, а тому висновки щодо наявності в кримінальному провадженні будь-якої обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень об`єктивно є такими, що не відповідають дійсності. На думку автора апеляції, надані прокурором матеріали клопотання про накладення арешту не містять належних доказів заниження оцінки арештованого майна при здійсненні процедури приватизації чи проведення аукціону без належного повідомлення про відчуження арештованого об`єкту нерухомості. Так, апелянт стверджує, що слідчий суддя при винесенні оскаржуваної ухвали помилково не звернув увагу на припущення експертів щодо технічного стану об`єкту оцінки, відсутність у експертизі від 31 жовтня 2016 року висновків щодо ринкової вартості майна на дату встановлення початкової вартості (яка є вирішальною для формування ціни продажу).

Крім того, представник звертає увагу, що слідчий суддя, в порушення вимог ст. 170 КПК України, не прийняв до уваги ті обставини, що ТОВ «СЕГЕТІС» не має будь-якого процесуального статусу у кримінальному провадженні № 0000045. Також апелянт стверджує, що ТОВ «СЕГЕТІС» здійснює законну господарську діяльність на території України, сплачує всі податки, а арештоване майно було придбане зі сформованого статутного капіталу з метою подальшої передачі його в оренду й отримання прибутку, відповідно до встановлених видів діяльності товариства. Крім того, представник наголошує, що ТОВ "СЕГЕТІС" набуло право власності у законного власника нежилих приміщень шляхом укладення договору купівлі-продажу нежилих приміщень від 29 вересня 2010 року, а тому товариство не володіло та не могло володіти інформацією стосовно передумов набуття попередніми власниками права власності на арештовані нежилі приміщення, зокрема, інформацією стосовно підготовки та проведення аукціону, визначення ціни тощо. При цьому апелянт вказує, що в клопотанні прокурора та доданих до нього матеріалах відсутні належні дані, які дають підстави вважати, що вилучені речі і документи відповідають критеріям ст. 98 КПК України.

Далі в своїй апеляційній скарзі представник запевняє, що, відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, арештоване майно з 06 листопада 2014 року має обтяження на підставі іпотечного договору № 2085 від 06 листопада 2014 року, тобто з 06 листопада 2014 року та на момент винесення оскаржуваної ухвали ТОВ «СЕГЕТІС» був обмежений у повноваженнях щодо розпорядження арештованим майном, а тому були відсутні будь-які обставини, що підтверджували б необхідність накладення арешту оскаржуваною ухвалою слідчого судді. Крім того, ОСОБА_9 акцентує увагу, що заборона будь-яким чином розпоряджатись майном, яка визначена в оскаржуваній ухвалі, може обмежити ТОВ «СЕГЕТІС», як орендодавця, не тільки ефективно виконувати свої договірні зобов`язання перед користувачем за зазначеним договором оренди, зокрема, пов`язані із необхідністю здійснення капітального ремонту, поліпшення об`єкту нерухомості, а і мати негативні наслідки для користувача приміщень, який після закінчення строку договору оренди, всупереч положенням ст. 777 ЦК України, не зможе реалізувати своє гарантоване законом переважне право на укладення нового договору оренди на новий строк.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників ТОВ «СЕГЕТІС» ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, пояснення прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді представник ТОВ «СЕГЕТІС» ОСОБА_9 не пропустив, а його апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, у відповідності до абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, що в даному випадку мало місце, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Згідно з матеріалами судового провадження, клопотання прокурора про арешт майна було розглянуто слідчим суддею 06 листопада 2017 року без виклику ТОВ «СЕГЕТІС» чи його представника, а копія оскаржуваної ухвали слідчого судді в адресу ТОВ «СЕГЕТІС» не надсилалася. Лише 15 листопада 2017 року представник цього товариства отримав копію оскаржуваної ухвали, а 20 листопада 2017 року склав та подав до Апеляційного суду міста Києва апеляційну скаргу. Таким чином, представник ТОВ «СЕГЕТІС» ОСОБА_9 не пропустив п`ятиденний строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді.

Що стосується безпосередньо апеляційної скарги, то слід звернути увагу на такі обставини.

Як вбачається з матеріалів провадження, Першим слідчим відділом управління з розслідувань кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури міста Києва здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000045 від 04 грудня 2012 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 398, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 233, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 212, ч. 5 ст. 191 КК України.

Органи досудового розслідування вважають встановленим, що службові особи Головного управління комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у період часу з 2007 року по 2010 рік шляхом умисного протиправного використання можливостей свого службового становища, діючи за попередньою змовою групою осіб із іншими особами, всупереч інтересам служби та порушуючи вимоги приватизаційного законодавства, без врахування інтересів територіальної громади міста Києва, що передбачає право на доцільне, економічне, ефективне користування і розпорядження комунальним майном, закріплене Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», в порушення цілей, пріоритетів та умов приватизації комунального майна, визначених Програмою приватизації комунального майна територіальної громади міста Києва на 2007 2010 роки, що затверджена Рішенням Київської міської ради від 08 лютого 2007 року № 62/723, не забезпечивши інформаційної відкритості та публічності процесу приватизації, у тому числі наявними комунальними засобами масової інформації, що передбачено ч. 1 ст. 8 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» та ст. ст. 7, 11, 13 Закону України «Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації», з цією метою безпідставно делегувавши товарній біржі повноваження забезпечувати розміщення та опублікування в друкованих засобах масової інформації повідомлень про об`єкти нерухомості, тим самим штучно створюючи умови для відсутності попиту на об`єкти приватизації, порушуючи обов`язкові вимоги ст. 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» щодо проведення рецензування звіту про оцінку майна (акту оцінки майна), використовуючи підконтрольні суб`єкти господарювання, у тому числі ТОВ «Профі блінкер» (код 35001668), за заниженою вартістю вчинили незаконне відчуження об`єктів нерухомості, які перебували у комунальній власності територіальної громади міста Києва, на користь третіх осіб, у тому числі ТОВ «СЕГЕТІС» ().

Зокрема, відповідно до договору купівлі-продажу нежилого будинку від 16 вересня 2008 року, укладеного між ГУКВ та ТОВ «Профі блінкер» (код 35001668), посвідченого нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 та зареєстрованого в Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 5576, на користь вказаного товариства відчужено нежилі приміщення з № 1 по № 32, групи приміщень № 90, № 11 літера А, загальною площею 546,1 кв. м., в АДРЕСА_1 , за 6463014,63 гривень. Після чого цей договір 05 листопада 2008 року був зареєстрований в КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» за № 9145п.

У відповідності до висновку судової будівельно-оціночної експертизи від 31 жовтня 2016 року № 11999/16-42, ринкова вартість вказаного об`єкту станом на 09 вересня 2008 року складала 16607746 гривень.

Цивільним кодексом України, що діяв на дату укладання вказаного договору, ст. 345 було передбачено: «Фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом».

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму, що і відображено в ст. 655 Цивільного кодексу України, який діяв на дату укладання вказаного договору.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року № 435-IV, станом на 07 липня 2010 року, що діяв на дату укладання вказаного договору, збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

На даний час, згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, встановлено, що об`єкт нерухомого майна нежилі приміщення з № 1 по № 32, групи приміщень № 90, № 11 літера А, загальною площею 546,1 кв. м., в місті Київ по вул. Червоноармійська (Велика Васильківська), 101, належать на праві власності ТОВ «СЕГЕТІС» (). Зазначене товариство, як стверджують органи досудового розслідування, є суб`єктом господарювання, створеним для реалізації схеми заволодіння майном, а тому не є добросовісним набувачем.

У ході досудового розслідування зазначений об`єкт нерухомого майна нежилі приміщення з № 1 по № 32, групи приміщень № 90, № 11 літера А, загальною площею 546,1 кв. м., в АДРЕСА_1 , визнано речовими доказами, оскільки вони були об`єктом кримінально-протиправних дій, набуті за заниженою на 10144731,37 гривень вартістю в результаті злочинних дій і отримані третьою особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

06 листопада 2017 року (датоване 31 жовтня 2017 року) прокурор першого відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури міста Києва ОСОБА_6 звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна нежилі приміщення з № 1 по № 32 (вітрина) групи приміщень № 90, № II літера А, загальною площею 546,1 кв. м., в місті Київ по вул. Червоноармійська (Велика Васильківська), 101, які на праві власності належать ТОВ «СЕГЕТІС» (), шляхом заборони відчужувати, розпоряджатись будь-яким чином зазначеними приміщеннями до скасування накладеного на них арешту у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України. Це клопотання мотивовано необхідністю забезпечити збереження вказаних нежилих приміщень як речових доказів у кримінальному провадженні та необхідністю забезпечити можливість їх спеціальної конфіскації як набутих третьою особою за нижчу ринкову вартість.

06 листопада 2017 року ухвалою слідчого суддіГолосіївського районного суду міста Києва клопотання прокурора було задоволено.

Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000045, про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, а саме на нежилі приміщення з № 1 по № 32 (вітрина) групи приміщень № 90, № II літера А, загальною площею 546,1 кв. м., в місті Києві по вул. Червоноармійська (Велика Васильківська), 101, які на праві власності належать ТОВ «СЕГЕТІС» (), шляхом заборони відчужувати, розпоряджатись будь-яким чином зазначеними приміщеннями до скасування накладеного на них арешту у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення прокурора ОСОБА_6 та, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку, що існують достатні правові підстави для накладення арешту навищезазначене майно з огляду на те, що воно є об`єктом кримінальних протиправних дій і підлягатиме спеціальній конфіскації у третіх осіб, а також з метою забезпечення збереження цього майна, як речового доказу.

З таким рішенням слідчого судді погодитися неможливо з огляду на такі обставини.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Однак зазначених вимог закону слідчий суддя та прокурор, який вніс клопотання про арешт майна, не дотрималися.
Зокрема, прокурор у клопотанні, посилаючись на те, що службові особи Головного управління комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у період часу з 2007 року по 2010 рік шляхом умисного протиправного використання можливостей свого службового становища, діючи за попередньою змовою групою осіб із іншими особами, всупереч інтересам служби та порушуючи вимоги приватизаційного законодавства, без врахування інтересів територіальної громади міста Києва, що передбачає право на доцільне, економічне, ефективне користування і розпорядження комунальним майном, закріплене Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», в порушення цілей, пріоритетів та умов приватизації комунального майна, визначених Програмою приватизації комунального майна територіальної громади міста Києва на 2007 2010 роки, що затверджена Рішенням Київської міської ради від 08 лютого 2007 року № 62/723, не забезпечивши інформаційної відкритості та публічності процесу приватизації, у тому числі наявними комунальними засобами масової інформації, що передбачено ч. 1 ст. 8 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» та ст. ст. 7, 11, 13 Закону України «Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації», з цією метою безпідставно делегувавши товарній біржі повноваження забезпечувати розміщення та опублікування в друкованих засобах масової інформації повідомлень про об`єкти нерухомості, тим самим штучно створюючи умови для відсутності попиту на об`єкти приватизації, порушуючи обов`язкові вимоги ст. 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» щодо проведення рецензування звіту про оцінку майна (акту оцінки майна), використовуючи підконтрольні суб`єкти господарювання, у тому числі ТОВ «Профі блінкер» (код 35001668), за заниженою вартістю вчинили незаконне відчуження об`єктів нерухомості, які перебували у комунальній власності територіальної громади міста Києва, на користь третіх осіб, у тому числі ТОВ «СЕГЕТІС» (), повинен був зібрати та надати слідчому судді достатні на даному етапі досудового розслідування докази на підтвердження такого висновку.

В свою чергу, слідчий суддя, застосовуючи у кожному конкретному кримінальному провадженні вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. Так, при накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Між тим, прокурор, крім висновку судової будівельно-оціночної експертизи від 31 жовтня 2016 року № 11999/16-42 про ринкову вартість нежилих приміщень з № 1 по № 32 (вітрина) групи приміщень № 90, № II літера А, загальною площею 546,1 кв. м., в місті Києві по вул. Червоноармійська (Велика Васильківська), 101, та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, не надав жодного належного та допустимого доказу на підтвердження обставин, які викладені в його клопотанні, а також будь-яких доказів причетності службових осіб ТОВ «СЕГЕТІС» () до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 398, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 233, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 212, ч. 5 ст. 191 КК України.

Отже, прокурором не доведено існування правових підстав для накладення арешту на майно, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 170 КПК України, про які вказано у його клопотанні, оскільки ним не надано доказів, що нежилі приміщення з № 1 по № 32 (вітрина) групи приміщень № 90, № II літера А, загальною площею 546,1 кв. м., в місті Києві по вул. Червоноармійська (Велика Васильківська), 101, були набуті ТОВ «СЕГЕТІС» () кримінально протиправним шляхом або є предметом кримінального правопорушення, тобто відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а також були одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення, чи були предметом злочину або були підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби або знаряддя вчинення злочину, тобто підпадають під ознаки майна, на яке може бути накладено арешт з метою спеціальної конфіскації, передбаченої ст. 96-2 КК України.
Враховуючи, що за матеріалами, які додані до клопотання прокурора, відсутні будь-які докази вчинення за участю службових осіб ТОВ «СЕГЕТІС» () кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 398, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 233, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 212, ч. 5 ст. 191 КК України, а також докази того, що ТОВ «СЕГЕТІС» () не є добросовісним набувачем вищевказаних нежилих приміщень, то взагалі спростовується існування будь-якої правової підстави для накладення арешту на нежилі приміщення з № 1 по № 32 (вітрина) групи приміщень № 90, № II літера А, загальною площею 546,1 кв. м., в місті Києві по вул. Червоноармійська (Велика Васильківська), 101, які на праві власності належать ТОВ «СЕГЕТІС» ().

Звертає на себе увагу і той факт, що слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, в порушення вимог п. п. 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України, не оцінив розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту нежилих приміщень для їх власника, працівників товариства та інших осіб.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про однобічність, неповноту і необ`єктивність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, як незаконна та необґрунтована, а апеляційна скарга представника ТОВ «СЕГЕТІС» ОСОБА_9 задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_6 як такого, що внесено до суду за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ТОВ «СЕГЕТІС» ОСОБА_9 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 06 листопада 2017 року, якою задоволено клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури міста Києва ОСОБА_6 і накладено арешт на об`єкт нерухомого майна, а саме на нежилі приміщення з № 1 по № 32 (вітрина) групи приміщень № 90, № II літера А, загальною площею 546,1 кв. м., в місті Києві по вул. Червоноармійська (Велика Васильківська), 101, які на праві власності належать ТОВ «СЕГЕТІС» (), шляхом заборони відчужувати, розпоряджатись будь-яким чином зазначеними приміщеннями до скасування накладеного на них арешту у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України, скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури міста Києва ОСОБА_6 про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна нежилі приміщення з № 1 по № 32 (вітрина) групи приміщень № 90, № II літера А, загальною площею 546,1 кв. м., в місті Київ по вул. Червоноармійська (Велика Васильківська), 101, які на праві власності належать ТОВ «СЕГЕТІС» (), шляхом заборони відчужувати, розпоряджатись будь-яким чином зазначеними приміщеннями до скасування накладеного на них арешту у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України, відмовити.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4