Справа№646/585/18
Провадження №1-кп/646/332/2018
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.18року м. Харків

Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого- ОСОБА_4

розглянувши кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000071 від 09.01.2018 року відносно

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рогань Харківського району Харківської області, громадянина України, українця, маючого повну вищу освіту, працюючого співробітником ХОГО «Міст» одруженому, маючого на утриманні двох малолітніх дітей 2006 та 2012 років народження, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

08 січня 2018 року, точний час не встановлено, ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні гіпермаркету ПрАТ «Нова Лінія», що розташовано за адресою: м. Харків, пр-т Гагаріна, 318 «В», реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за чужий рахунок, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, взяв з торгівельного стелажу крани радіаторні торгової марки «Caleffi» у кількості 2 шт., відповідно то висновку експерта № 171 від 16.01.2018 вартість яких становить 492 гривні 16 копійок, що належить ПрАТ «Нова Лінія та заховав їх у внутрішній карман вдягненої на ньому куртки.

Після цього ОСОБА_4 разом з вказаним майном, минуючи зону касового контролю, намагався вийти з гіпермаркету, однак не зміг довести свій злочинний намір до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки був зупинений працівником охорони гіпермаркету.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні злочину в межах висунутого обвинувачення, погодившись з юридичною оцінкою інкримінованого йому діяння та пояснив про обставини викладені вище, які стали підставою для пред`явлення останньому обвинувачення, за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження справи, що характеризують особу обвинуваченого.

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує її дії за ч. 2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, тобто закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При призначенні покарання, суд відповідно до вимог ст.ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів".

Згідно класифікації, передбачений ст. 12 КК України, ОСОБА_4 , вчинив злочин передбачений ч. 2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, який законодавцем віднесено до злочину середньої тяжкості.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він скоїв злочин середньої тяжкості, на диспансерному обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, одружений, маючого на утриманні двох малолітніх дітей 2006 та 2012 років народження, працює співробітником ХОГО « Міст», з вищою освітою, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, яке виразилось у критичному відношенні до своєї протиправної поведінки, визнанні винуватості та готовності нести передбачену законом кримінальну відповідальність, сприянні органу розслідування та суду в установленні дійсних обставин вчиненого ним злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому, згідно зі ст. 67 КК України судом не встановлено.

Призначаючи покарання, суд виходить з вимог ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а так само попередження вчинення нових злочинів як засудженими, та і іншими особами.

Проаналізувавши зазначені обставини, з метою досягнення цілей покарання, визначених ст. 50 КК України, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції статей закону, що передбачає відповідальність за скоєні ним злочини у виді штрафу.

Відповідно до ст. 124 КПК України, судові витрати покласти на засудженого.

Цивільний позов не заявлений.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України,

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 368, 370-371, 373-376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Визнати ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України та призначити покарання у виді п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судові витрати за проведення експертизи №171 від 16.01.2018 року у сумі 286,00 грн.

Речові докази: крани радіаторні торгової марки «Caleffi» у кількості 2 шт. повернуті представнику ПрАТ « Нова Лінія» залишити у останнього.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Червонозаводський районний суд м. Харкова з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1