Справа № 204/5010/17
Провадження № 1-кп/204/479/17
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 вересня 2017 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1
за участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпрі матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного Реєстру досудових розслідувань за №0000033 від 20 червня 2017 року, відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, працюючого водієм у цеху №81 ДП «ВО «ПМЗ ім. О.М. Макарова», раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.191, ч.4 ст.358 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 , працюючи водієм цеху № 81 Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова», яке розташоване за адресою: м.Дніпро, вул.Криворізька, 1, діючи із корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, приблизно в липні 2016 року вирішив привласнити чуже майно, що перебувало у його віданні, у вигляді бензину марки А-95, який в серпні 2016 року йому був виданий ДП «ВО «ПМЗ ім. О.М. Макарова» для виконання робіт на службовому автомобілі, шляхом надання фіктивних документів заправки автомобіля паливом.
Так ОСОБА_5 , відповідно до відомостей видачі палива водіям цеху № 81 ДП "ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова" в серпні 2016 року отримав під звіт у матеріально- відповідальної особи зазначеного цеху талони на бензин А-95 в кількості 100 літрів, для виконання виробничих завдань.

При цьому, ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний намір, виданий йому раніше бензин А-95 в кількості 100 літрів в свій службовий автомобіль не заправив, а в серпні 2016 року привласнив та реалізував стороннім фізичним особам, обернувши таким чином на свою користь майно державного підприємства, що перебувало у його віданні.

В той же час ОСОБА_5 , з метою приховання факту привласнення зазначеного бензину в кількості 100 літрів, 31.08.2017 в приміщенні цеху № 81 ДП "ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова" надав матеріально-відповідальній особі заздалегідь придбані фіктивні документи, а саме: фіскальний чек № 93861 від 10.08.2016 та фіскальний чек № 101034 від 30.08.2016, тим самим прозвітувавши про начебто заправку свого службового автомобіля бензином А-95 в кількості 100 літрів на АЗС «ВОГ РІТЕИЛ», яка розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Бориса Кротова, 22 Д. Таким чином, ОСОБА_5 в серпні 2016 року привласнив бензин А-95, що належить ДП "ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова" в загальній кількості 100 літрів, вартість якого відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 14/12.1/693 від 03.07.2017 складає 2 144,00 грн., який перебував у його віданні, чим завдав матеріальної шкоди вказаному підприємству на зазначену суму.

Крім того, ОСОБА_5 31.08.2016, знаходячись в приміщенні службового кабінету матеріально-відповідальної особи цеху № 81 ДП "ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова", яке розташоване за адресою:м. Дніпро, вул. Криворізька, 1, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою приховання факту привласнення бензину А-95, що належить зазначеному підприємству та перебував у віданні ОСОБА_5 , умисно, при звітуванні про заправку свого службового автомобіля бензином А-95, надав оператору паливно-змащувальних матеріалів цеху № 81 ДП "ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова" завідомо підроблені документи, а саме фіскальний чек № 93861 від 10.08.2016 та фіскальний чек № 101034 від 30.08.2016, тобто використав завідомо підроблені документи.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю, глибоко каявся, підтвердив всі фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, зазначив, що офіційно працює, має стабільний дохід, повністю відшкодував шкоду (про що надав суду відповідну довідку), просив застосувати до нього п «ґ» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки на день набрання чинності ЗУ «Про амністію у 2016 році» він досяг пенсійного віку.
Представник потерпілого підтвердила всі фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, зазначила, що матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого не має, просила призначити покарання на розсуд суду. Зазначила, що обвинувачений повністю відшкодував шкоду, завдану кримінальним правопорушенням. Питання застосування амністії просила вирішити згідно з вимогами чинного законодавства.
У відповідності до ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. В судовому засіданні встановлено, що викладені фактичні обставини справи ніким не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих фактичних обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, тому суд дослідив лише письмові матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, довідку про вартість експертизи та постанову про визнання речовим доказом, та визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд вважає доведеним, що ОСОБА_5 своїми навмисними діями, що виразилися у привласненні чужого майна, яке перебувало у віддані ОСОБА_5 , вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 191 КК України.

Крім того, суд вважає доведеним, що ОСОБА_5 своїми навмисними діями, що виразились у використанні завідомо підробленого документа, вчинив злочин, передбачений ч.4 ст.358 КК України.
При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує тяжкість скоєних злочинів, особу обвинуваченого, всі обставини справи.

Так обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочин невеликої та середньої тяжкості.

ОСОБА_5 раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, офіційно працює водієм у цеху №81 ДП «ВО «ПМЗ ім.О.М. Макарова», згідно характеристики, наданої за місцем роботи, характеризується позитивно, згідно характеристики, наданої за місцем мешкання, характеризується позитивно. Судом враховується також позиція представника потерпілого, яка зазначила, що матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого не має.

У відповідності до ст.66 КК України у якості обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд враховуєщире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_5 покарання в межах санкцій ч.1 ст.191, ч.4 ст.358 КК України у вигляді штрафу, оскільки призначення іншого більш суворого покарання суд вважає недоцільним. Саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, даним про особу обвинуваченого, встановленим судом обставинам, що пом`якшують покарання останнього. Враховуючи той факт, що ОСОБА_5 вчинив злочин, пов`язаний з привласненням чужого майна, що перебувало у його віданні, суд вважає за доцільне застосувати до нього додаткове покарання позбавлення права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю, з урахуванням позитивної характеристики обвинуваченого з місця роботи та місця мешкання, строк додаткового покарання встановити на один рік.
На підставі ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання ОСОБА_5 призначити за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю.

Ст. 85 Кримінального кодексу України, зазначено, що на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні», амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.

Ч. 2 ст.3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Згідно п. «ґ» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особа, визнана винною у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким чи особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України, якщо особа на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Стаття 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачає, що виконання цього Закону покладається на суди. Питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.

Стаття 13 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачає, що дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.
Стеття 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачає, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.
Судом встановлено, що обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст.191 КК України та ч.4 ст.358 КК України до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році», вказані кримінальні правопорушення згідно ст.12 Кримінального кодексу України належать до злочинів невеликої та середньої тяжкості. ОСОБА_5 на день набрання чинності ЗУ «Про амністію у 2016 року» досяг пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", що підтверджується копією паспорту. Прокурор та обвинувачений просили у судовому засіданні застосувати до обвинуваченого ЗУ «Про амністію у 2016 році». За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_5 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає повному звільненню від призначеного основного та додаткового покарання. Суд роз`яснює обвинуваченому наслідки застосування амністії, а саме, що у разі застосування амністії в подальшому протягом останніх десяти років амністія до нього не може бути застосована.

Згідно довідки Дніпропетровського Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні складають 395 грн. 48 коп. та підлягають стягненню з ОСОБА_5 на користь держави.
Речові докази, долучені до матеріалів кримінального провадження постановою від 08.08.2017, а саме: копію фіксального чеку № 93861 від 10.08.2016; копію фіксального чеку №101034 від 30.08.2016, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження, залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 349, 370, 373, 374, 376, 394 КПК України

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.191, ч.4 ст.358 КК України і призначити йому покарання:

-за ч.1 ст.191 КК України у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю, строком на 1 (один) рік;
-за ч.4 ст.358 КК України у вигляді штрафу у розмірі 40 (сорока) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_5 призначити остаточне покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю, строком на 1 (один) рік.
На підставі п. «ґ» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» повністю звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного основного та додаткового покарання.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирати.
Згідно довідки Дніпропетровського Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні складають 395 (триста дев`яносто п`ять) грн. 48 (сорок вісім) коп. та підлягають стягненню з ОСОБА_5 на користь держави.
Речові докази, долучені до матеріалів кримінального провадження постановою від 08.08.2017, а саме: копію фіксального чеку № 93861 від 10.08.2016; копію фіксального чеку №101034 від 30.08.2016, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження, залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, прокурором, представником потерпілого до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1