Справа № 396/1456/17
Провадження № 1-кп/396/197/17
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.11.2017 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
з участю прокурора ОСОБА_2 , секретаря ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення за ч.1 ст.185 КК України, тобто вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
Судом встановлено та доведено, що обвинувачена ОСОБА_5 03.08.2017 року, близько 18 год., діючи таємно, умисно, переслідуючи корисливу мету направлену на протиправне заволодіння мобільним телефоном, знаходячись в будинку за адресою: АДРЕСА_2 з дозволу господаря ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , скориставшись тим, що ОСОБА_4 заснув, а його співмешканка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вийшла з будинку на вулицю, вчинила крадіжку мобільного телефону "NOMI" 1280 ІМЕІ НОМЕР_1 , шо знаходився на столі в спільній кімнаті будинку, належного потерпілому ОСОБА_4 . Відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №443 від 14.08.2017 року, ринкова вартість мобільного телефону торгової марки "NOMI" і280 ІМЕІ НОМЕР_1 складає 707,66 грн., з урахуванням зносу станом на момент кримінального правопорушення 03.08.2017 року.
З місця вчинення злочину ОСОБА_8 зникла, викраденим телефоном розпорядилась на власний розсуд, як своїми власними, чим заподіяла потерпілому ОСОБА_4 матеріальної шкоди на суму 707.66 грн.
Таким чином, ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення за ч.1 ст.185 КК України, тобто вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину визнала повністю, погодилася із обставинами вчинення нею злочину, викладеними в обвинувальному акті, пояснила, що дійсно 03.08.2017 року перебувала в гостях у своїх знайомих по АДРЕСА_2 . Скористалась тим, що потерпілий ОСОБА_4 спить, а його співмешканка ОСОБА_7 вийшла із дому, вона взяла мобільний телефон, який лежав на столі, і вийшла з ним на вулицю. Спочатку вона хотіла зателефонувати із телефона, а потім поклала його в кишеню та привласнила, в подальшому обміняла у знаомих викрадений мобільний телефон на інший. Із вартістю викраденого погоджується. Пояснила, що вибачилась перед потерпілим, із змістом досудової доповіді в основному погоджується, обіцяє не вчиняти правопорушень. Повідомила, що їй роз`яснювалися умови перебування на іспитовому терміні, вона розуміла, що вчиняє злочин підл час іспитового строку. У вчиненому розкаюється, просить суворо її не карати.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що 03.08.2017 року він прийшов додому, поклав мобільний телефон на стіл і ліг спати, оскільки був змучений. Прокинувшись зранку, помітив відсутність телефону. Претензій до ОСОБА_5 не має, просить її суворо не карати.
Судом, за згодою учасників процесу визнано недоцільним дослідження доказів, відносно тих обставин, які ніким не заперечуються, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, а саме щодо допиту свідків та дослідження в повному обсязі письмових матеріалів кримінального провадження, при цьому судом з`ясовано, що учасники правильно розуміють зміст обставини кримінального провадження, відносно яких вважають за недоцільне досліджувати докази, судом перевірена добровільність такої позиції обвинуваченої та роз`яснено наслідки скороченого порядку дослідження доказів.
Заслухавши показання обвинуваченої і потерпілого, дослідивши письмові матеріали, суд приходить до переконання, що вина обвинуваченої доведена повністю, дослідженими доказами встановлено, що обвинувачена ОСОБА_5 таємно викрала належне потерпілому майно загальною вартістю 707,66 грн., яким розпорядилася на власний розсуд, що підтверджується висновком експерта №443 від 14.08.2017 року про вартість викраденого майна, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що дії обвинуваченої правильно кваліфіковані по ч.1 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Вивченням особи ОСОБА_5 встановлено, що вона раніше судима, вчинила злочин під час іспитового строку, на обліку у лікаря психіатра і нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, не має постійне місце проживання, утриманців не має, згідно досудової доповіді, має високий ризик повторного вчинення правопорушення та дуже високий рівень небезпеки для суспільства.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , у відповідності зі ст.66 КК України, суд визнає її щире каяття, беззаперечне визнання своєї вини. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , у відповідності зі ст.67 КК України, не встановлено.
При призначенні покарання ОСОБА_5 суд, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яка під час іспитового строку вчинила умисний корисливий злочин середньої тяжкості, наведені вище дані про її особу, обставини, що пом`якшують її відповідальність, відсутність обтяжуючих покарання обставин, надані рекомендації органу з питань пробації, знаходить необхідним для її виправлення, перевиховання та попередження нових злочинів призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст.185 КК України, а остаточне покарання за правилами ст.ст. 71,78 КК України визначити, з урахуванням вироку Новоукраїнського районного суду від 13.08.2014 року, яким ОСОБА_5 визнано винною за ч.1 ст.121 КК України та призначено покарання 5 років позбавлення волі, згідно ст.75 КК України звільнено від відбування покарання із випробуванням із іспитовим строк 3 роки.
Суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 реальне покарання, враховуючи положення Постанови Пленуму ВСУ "Про практику призначення судами покарання", який застерігає суди від звільнення від відбування покарання із випробуванням у випадках вчинення обвинуваченими злочину під час іспитового строку.
Процесуальних витрат не встановлено, долю речових доказів суд вирішує, згідно положень ст.100 КПК України.
Суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили, зважаючи на відсутність відомостей про те, що остання ухилялась від слідства чи суду, а сама лише суворість призначеного покарання не є підставою для обрання запобіжного заходу.
Керуючись ст.ст. 369-376 КПК України,
ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
Згідно ст.ст. 71,78 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, визначити ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю даного вироку та вироку Новоукраїнського районного суду від 13.08.2014 року - у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Речовий доказ - мобільний телефон "NOMI" 1280 ІМЕІ НОМЕР_1 , із набранням вироком законної сили, повернути потерпілому ОСОБА_4 .
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Кіровоградської області через Новоукраїнський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1