Справа № 504/2297/17
Провадження № 1-кп/496/58/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 лютого 2018 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

перекладача ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Біляївка матеріали кримінального провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тбілісі, Грузія, грузина за національністю, громадянина Грузії, з середньою освітою, зі слів одружений та має трьох неповнолітніх дітей, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 31.01.2017 року Суворовським районним судом м. Одеса, за ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі, згідно ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ст. 186 ч.1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
05.12.2016 року ОСОБА_6 , біля 14.00 год., перебував на паркувальному майданчику ТЦ «Нова лінія», який розташований за адресою: Одеська область, Лиманський район, Олександрівська сільська рада 21 км автодороги «Одеса-Мелітополь», де він побачив раніше йому не знайому ОСОБА_7 з жіночою сумкою, у зв`язку з чим у нього виник злочинний намір на відкрите заволодіння її майном. Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_6 , діючи навмисно, із корисливих мотивів та переслідуючи ціль незаконного збагачення, непомітно підійшов до автомобіля «Mitsubishi Pajero», д/н НОМЕР_1 , який належить подружжю ОСОБА_8 , в який на той момент намагалася сісти ОСОБА_7 та відкрито, шляхом ривку, вирвав з її плеча жіночу сумочку вартістю 2000 гривень, в середині якої знаходилися грошові кошти в сумі 2000 гривень та 3 мобільних телефони: «Sony Ericsson С510» вартістю 1000 гривень, «Sony Ericsson К7001» вартістю 1000 гривень. «Sony Ericsson К800І» вартістю 800 гривень, однак, довести свій злочинний намір ОСОБА_6 направлений на викрадення майна до кінця не зміг по незалежним від його волі обставинам, так як був помічений чоловіком потерпілої ОСОБА_9 та охоронцями ТЦ «Нова Лінія». Після цього ОСОБА_6 кинув сумочку потерпілої ОСОБА_7 біля її ніг, сів до підїхавшого автомобіля сірого кольору марки «BMW» д/н НОМЕР_2 та зник в напрямку м. Одеси.

Потерпіла ОСОБА_7 до судового зсідання не з`явилася, але від неї надійшла заява в якій вона просила справу слухати у її відсутність, претензій матеріального характеру до обвинуваченого не мала та просила призначити йому покарання згідно санкції ст. 186 ч.1 КК України (а.с.55).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 себе винним визнав та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органами досудового розслідування, при цьому зазначив, що 05.12.2016 року, перебував на паркувальному майданчику ТЦ «Нова лінія» на 21 км автодороги «Одеса - Мелітополь», де він побачив жінку з жіночою сумкою, яка сідала до автомобіля «Mitsubishi Pajero» та шляхом ривку вирвав з її плеча жіночу сумочку з метою заволодіння майном, що знаходилось у сумці, однак довести свій злочинний намір до кінця не зміг, так як був помічений чоловіком потерпілої, він сів до підїхавшого автомобіля сірого кольору марки «BMW», за кермом якого був його товариш, але останній нічого не знав, що ОСОБА_6 намагався скоїти грабіж. Вже після цього він скоїв інший злочин, за який був засуджений 31.01.2017 року Суворовським районним судом м. Одеса. У вчиненому розкаявся.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснює, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд вважає, що винність ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена у повному обсязі і кваліфікує його дії за ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, конкретні обставини справи, особу обвинуваченого, той факт, що він раніше був судимий, разом з тим суд звертає увагу на його відношення до вчиненого - визнання своєї вини, активне сприяння розкриттю злочину, враховує його посередню характеристику за місцем проживання та звертає увагу на думку потерпілої, яка не має жодних претензій матеріального характеру до обвинуваченого (а.с.55), а також враховуючи пом`якшуючі та обтяжуючі обставини, зазначені вище, і вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу в межах санкції статті за якою кваліфіковані її дії.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 раніше судимий 31.01.2017 року Суворовським районним судом м. Одеса, за ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі, згідно ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, однак вчинив інкримінований йому злочин за ч.2 ст.15, ст. 186 ч.1 КК України до постановлення вказаного вироку, у зв`язку з чим покарання слід призначити за правилами сукупності злочинів, як передбачено ч.4 ст.70 КК України.

Питання про речові докази вирішується судом відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Арешт на майно обвинуваченого не накладався. Цивільний позов по справі заявлений не був.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ст. 186 ч.1 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто - 1700 (одна тисяча сімсот) грн.
Згідно ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом повного складення покарань за даним вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 31.01.2017 року остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання строком на 1 (один) рік, на підставі п.п. 1, 2 ст.76 КК України зобов`язати періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, а також у вигляді штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 1700 (одна тисяча сімсот) грн., який виконується самостійно.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 , до набрання вироком законної сили, залишити попередній - тримання під вартою.

Речові докази по справі:

- світло-сіра сумка, мобільні телефони «Sony Ericsson С510», «Sony Ericsson К7001», «Sony Ericsson К800І», грошові кошти в сумі 2000 гривень, які передані під зберігальну розписку потерпілій ОСОБА_7 вважати повернутими законному власнику;

- компакт-диск VIDEX, CD-R52X, 700 MB. 80 min., зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Одеської області через Біляївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Біляївського районного суду

Одеської області ОСОБА_1 .