Справа № 755/8882/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"09" січня 2018 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , секретар судових засідань ОСОБА_2 , за участю представника володільця майна ОСОБА_3 ОСОБА_4 , розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.06.2017 за № 0007762,
в с т а н о в и в :
До слідчого судді даного місцевого суду надійшло зазначене клопотання заявника, яке обґрунтоване тим, що ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 09.06.2017 у справі № 755/8882/17 накладено арешт на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони відчуження зазначеного майна, але, на думку заявника, вказаний арешт був накладено не обґрунтовано при відсутності на те передумов регламентованих ст. 170 КПК України.

У судовому засіданні представник заявника заявлене клопотання підтримав, просив задовольнити з вказаних у ньому підстав, акцентувавши увагу, на тому, що ОСОБА_3 у кримінальному провадженні в якому накладено арешт не є підозрюваним, обвинуваченим, чи цивільним відповідачем.

Інші сторони у судове засідання не прибули, однак слідчий суддя, у світлі норм ст.ст. 22, 26, 174 КПК України, уважає за можливе перейти до розгляду клопотання у їх відсутність та заслухавши думку представника заявка, дослідивши наявні матеріали, приходить до наступного.
Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).
Згідно ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
При цьому, відповідно до ст.ст. 22, 26 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

У цьому випадку, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків з урахуванням того, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та у такому відстоюванні прав останні є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, в ході судового розгляду, з огляду на те, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, установив таке.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 09.06.2017 у справі № 755/8882/17 накладено арешт на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони відчуження зазначеного майна.
Даний арешт на майно, відповідно до ухвали від 09.06.2017, накладено на підставі п. 1 ч. 2 ст.170 КПК України, а саме з метою збереження речових доказів, з урахуванням того, що воно постановою слідчого від 05.06.2017 визнано речовим доказом, як таке, що відповідає критеріям ст. 98 вказаного Кодексу та з огляду на те, що існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, так як було встановлено слідством, що 04.11.2016 невстановлена досудовим розслідуванням особа, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , шахрайським шляхом заволоділа майном, чим завдала збитку ОСОБА_5 .

А, згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно (№ 88785366 від 02.06.2017) вказаний вище об`єкт нерухомого майна право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000) згідно Рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер: 32357611 від 14.11.16, належить ОСОБА_3 (підстави виникнення права власності: договір довічного утримання, серія та номер: 2306. Виданий 14.11.2016, видавник: ОСОБА_6 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу).

Відчужувачем по вищевказаному договору являвся ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

А тому, органи досудового розслідування проаналізували додані до матеріалів кримінального провадження документи, прийшли до висновку, що в силу похилого віку ОСОБА_7 , тяжких хвороб, та допитів свідків, наявних в матеріалах кримінального провадження, виникають сумніви щодо її неосудності та психічної неповноцінності, в результаті якої, ОСОБА_7 стала потерпілим від шахраїв, які скористались її безпорадним станом.

Таким чином, майно ОСОБА_7 набуто на користь ОСОБА_3 , але підстави викликають сумніви щодо законності та дійсності вказаного правочину.

На цей час, дане кримінальне провадження розслідується, а тому, слідчий суддя сприймає критично доводи особа, яка подала дане клопотання в частині того, що арешт було накладено не обгрунтовано, адже у світлі цих норм встановлено, що вказане майно визнано речовим доказом, тобто є наявними приводи та підстави для такого арешту визначені ст. 170 КПК України.
Так як відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, яка регламентує, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Та з урахуванням того, що згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт майна з метою збереження речових доказів допускає його застосування, як вид заходу забезпечення кримінального провадження, у тому числі і до майна добросовісного набувача.

При цьому, слідчий суддя, не може переймати на себе функції суду апеляційної інстанції та надавати певну оцінку судовому рішенню про застосування такого типу заходу кримінального провадження від 09.06.2017 у цій справі, однак, акцентує увагу на тому, що за наслідками апеляційного перегляду суд апеляційної інстанції дане судове рішення слідчого судді залишив без змін.
Відсутність у ОСОБА_3 статусу підозрюваного, обвинуваченого, чи цивільного відповідача не може бути основоположною у світлі норм ч. 3 ст. 170 КПК України, яка допускає арешт майна будь-якої фізичної особи при його відповідності критеріям ст. 98 вказаного Кодексу.

Інших доводів про необгрунтованість арешту заявник не наводить.
Питання того, що, у цей період, досудового розслідування вказного кримінального провадження, в подальшому застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба взагалі не порушує.
За таких обставин слідчий суддя вважає за необхідне за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку у задоволенні клопотання з підстав наведних заявником у цьому клопотанні відмовити.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131-132, 174, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в :
У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.06.2017 за № 0007762 - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає та є обов`язковою для безумовного виконання на всій території України.
Визначити час проголошення повного тексту ухвали 08:35 год. 12.01.2018.
Слідчий суддя: ОСОБА_1