Справа № 755/3911/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" березня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі головуючого судді - ОСОБА_1 , при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001908 від 13 лютого 2017 року по обвинуваченню:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красноармійськ, Донецької області, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч. 2 ст. 189 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Київ, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч. 2 ст. 189 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Згідно формулювання обвинувачення, досудовим розслідуванням встановлено, що 12.02.2017 року приблизно о 15 годині 00 хвилин ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та невстановленою досудовим розслідуванням особою, перебували за адресою: АДРЕСА_4 , в приміщенні боксу автомобільної мийки, яка знаходиться на території готелю «Братислава», куди приїхали на автомобілі чорного кольору, марки «Ягуар», д.н.з. НОМЕР_1 , зареєстрованому у Республіці Польщі.

В цей час у ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та невстановленої досудовим розслідуванням особи, виник злочинний умисел, направлений на незаконне позбавлення волі ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за попередньою змовою групою осіб.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне позбавлення волі ОСОБА_6 за попередньою змовою групою осіб, невстановлена досудовим розслідуванням особа наказала ОСОБА_6 залізти до багажного відділення автомобіля марки «Ягуар», д.н.з. НОМЕР_1 .

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на незаконне позбавлення волі ОСОБА_6 за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_10 спільно з невстановленою досудовим розслідуванням особою, проти волі потерпілого, застосовуючи фізичну силу та перешкоджаючи вільному пересуванню ОСОБА_6 , запхали його до багажного відділення вищевказаного автомобіля марки «Ягуар», д.н.з. НОМЕР_1 , тим самим розпочали його там утримувати незаконно позбавивши волі. В цей же час ОСОБА_9 стояв поруч та спостерігав за протиправними діями вищевказаних осіб.

В подальшому 12.02.2017 приблизно о 18 годині 30 хвилин ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, діючи згідно попередньо досягнутої домовленості та продовжуючи здійснювати власний злочинний умисел, спрямований незаконне позбавлення волі ОСОБА_6 , під`їхали на вказаному вище автомобілі марки «Ягуар», д.н.з. НОМЕР_1 , за адресою: м. Київ, вул. Росошанська, 4, на територію гаражного кооперативу, де зачинили потерпілого у гаражному боксі № НОМЕР_2 вказаного гаражного кооперативу, чим незаконно позбавили волі потерпілого ОСОБА_6 .

Крім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що у ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за попередньою змовою з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та невстановленою досудовим розслідуванням особою, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, виник злочинний умисел, направлений на вимагання у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , передачі на їх користь майна та грошових коштів.

З цією метою ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, 12.02.2017 приблизно о 15 годині 00 хвилин, діючи згідно попередньо досягнутої домовленості, приїхали на автомобілі чорного кольору, марки «Ягуар», д.н.з. НОМЕР_1 , зареєстрованому у Республіці Польщі, за адресою: м. Київ, вул. Андрія Малишка, 1, в приміщення боксу автомобільної мийки, яка знаходиться на території готелю «Братислава».

Там ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, діючи відповідно до заздалегідь розподілених ролей, підійшли до ОСОБА_6 та розпочали вимагати передачі майна і грошових коштів, застосовуючи погрози насильства над потерпілим та в подальшому самого насильства, що виразилось в ударах кулаками в область голови останнього.

Таким чином, як зазначено в обвинувальному акті, ОСОБА_9 своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 146 КК України, які виразились в незаконному позбавлення волі ОСОБА_6 , вчиненому за попередньою змовою групою осіб; своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 189 КК України, які виразились в вимогах вчинення дій майнового характеру з погрозою насильства над ОСОБА_6 , вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Як зазначено в обвинувальному акті, ОСОБА_10 своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 146 КК України, які виразились в незаконному позбавлення волі ОСОБА_6 , вчиненому за попередньою змовою групою осіб; своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 189 КК України, які виразились в вимогах вчинення дій майнового характеру з погрозою насильства над ОСОБА_6 , вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

За результатами судового розгляду суд прийшов до висновку, що відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , кожного окремо слід ухвалити виправдувальний вирок.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 показав, що з ОСОБА_10 він знайомий протягом трьох років, він допомагає йому по ремонту автомобіля. Потерпілий, працював в нього на мийці, проте офіційно оформлений не був. 12.02.2017 року він приїхав на роботу, вийшов з автомобіля та побачив, що з машини потекло машинне масло, заїхав на мийку та почав заглядати з ліхтарем під машину, щоб зрозуміти що саме сталось. Оскільки в автомобілі стоїть металевий захист, тому нічого не було видно. Він подзвонив ОСОБА_10 , оскільки знав, що в нього є гараж з ямою, повідомив про свої проблеми з автомобілем і попросив допомогти. ОСОБА_10 попросив його забрати з дому та поїхати до гаражу. ОСОБА_11 почув цю розмову та запропонував свою допомогу, після чого вони вирішили поїхати разом до ОСОБА_10 . Він попросив ОСОБА_6 переодягнутися, бо він був у брудній робочій одежі, а салон автомобіля білий, але він відмовився та сказав, що може поїхати і в багажнику та самостійно заліз у багажник. Коли вони доїхали до ОСОБА_10 , ОСОБА_6 сів на заднє сидіння, і вони втрьох поїхали до гаражу. Коли приїхали до гаражу, то ОСОБА_10 з ОСОБА_6 зняли захист на автомобілі, поки він з ОСОБА_10 дивився у чому була проблема, то ОСОБА_6 заснув, оскільки перебував в нетверезому стані. Коли вони зняли захист на автомобілі, то побачили, що все було в маслі, тому щоб точно дізнатись звідки тече, вирішили повернутись до автомийки та помити автомобіль, вони намагались розбудити ОСОБА_6 , він не прокидався, тому вони зачинили гараж, щоб нічого не викрали та поїхали без нього помити автомобіль, їх не було десь 2 години. Коли повернулись, то побачили, що на гаражі висить інший замок. ОСОБА_10 пішов в кооператив до охорони, щоб дізнатись, що сталось, охоронець повідомив, що приїжджала міліція, вирізали замок з гаражу, щоб звільнити ОСОБА_6 . Дізнавшись про це вони попрямували в бік поліції, це було десь о 22:00 годині. По дорозі передумали, вирішили приїхати в понеділок. В понеділок зранку вони зателефонували на 102, їм дали номери поліції по вул. Кошиця 3, телефонували туди довго, але не додзвонились. Після чого вирішили поїхати у відділок, коли вийшли з будинку, їх затримали. Зазначає, що в ОСОБА_6 нічого не вимагав, боргів в нього немає.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 показав суду, що йому зателефонував ОСОБА_9 , котрий попросив подивитись його автомобіль, бо в ньому текло масло. Вони зустрілись біля стадіону «Восход» десь о 16:00 -17:00 годині, в автомобілі ОСОБА_9 був на задньому сидінні ОСОБА_6 , та втрьох поїхали до гаражу. Потім він з ОСОБА_9 залізли до ями, щоб ремонтувати автомобіль, а ОСОБА_6 заснув на ліжку, яке також стояло в ямі. ОСОБА_6 був в нетверезому стані. Оскільки необхідно було помити автомобіль спочатку, вони вирішили повернутись до мийки, але не змогли розбудити ОСОБА_6 , тому залишили його в гаражі, де було тепло і була їжа, казали, що повернуться. Коли повернулись, то ОСОБА_6 вже не було. Вказує, що вони ОСОБА_6 не утримували, майно та кошти не вимагали, про борги йому нічого невідомо.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 показав суду, що обвинувачених він знає, з ними в дружніх та робочих відносинах. Вказав, що з 10 лютого 2017 року він почав пити, після чого 11.02.2017 року побився. Він працював на автомийці, яка належить ОСОБА_9 , проте офіційно оформлений не був. 12.02.2017 року ОСОБА_9 приїхав до мийки, тоді він вже пив три дні та погано все пам`ятає. Він почув розмову ОСОБА_9 , що він збирається їхати ремонтувати автомобіль, та нав`язався їм допомогти, щоб не працювати на мийці. Зазначає, що його не садили в багажник автомобіля, а він сам туди заліз, бо був в стані алкогольного сп`яніння. Як вийшов з багажнику не пам`ятає, здається ОСОБА_9 відкрив багажник та сказав, щоб не дуркував та вилазив. В гаражі вже він щось допомагав тримати, після чого заснув, коли прокинувся почав панікувати та бити по гаражу, після чого підійшов охоронець, спитав що відбувається, на що він сказав, що нічого не пам`ятає, просив звільнити його. Після чого його звільнили поліцейські та попросили щось писати. Допитували його також, коли був у стані сильного алкогольного сп`яніння в ніч з 12.02.2017 року на 13.02.2017 року. В ту ніч він залишився ночувати у відділку.

У судовому засіданні просив виправдати обвинувачених, оскільки вони не вчиняли злочинів щодо нього.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показав суду, що обвинувачених він бачив, потерпілого не знав, він приїхав до свого гаражу № НОМЕР_3 о 20:00 годині. До нього зайшов сусід по гаражу та сказав, що хтось стукає в гаражі № НОМЕР_2 . Вони разом з сусідом ОСОБА_13 підійшли до цього гаражу, там була зачинена людина, яка казала що його привезли та зачинили, після чого підійшли до сторожа і вирішили викликати поліцію. Коли приїхала поліції вирізали замок, випустили потерпілого. У потерпілого тілесних ушкоджень він не бачив, вказав, що останній був в неадекватному стані, а саме в стані алкогольного сп`яніння.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показав суду, що він в лютому 2017 року приїхав до гаражного кооперативу, де знаходиться його гараж, поставив свій автомобіль та разом з ОСОБА_12 почали виходити з кооперативу, як почули стук та крики з гаражу № НОМЕР_2 , на воротах якого висів навісний замок. Вони спитали хто в гаражі, на що чоловік сказав, що його там закрили. Після чого вони покликали чергового гаражного кооперативу та викликали поліцію. Через погане самопочуття він пішов додому, а ОСОБА_12 та черговий залишились чекати поліцію. Через деякий час йому подзвонив працівник поліції та попросив повернутись, щоб надати покази, повернувшись він побачив потерпілого, який був надзвичайно легко одягнутий та повідомив що він з Херсону, але про обставини злочину нічого не розказував.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показав суду, що він є працівником ДПРЧ, поступив виклик, вони приїхали до гаражу, там було багато поліцейських, потрібно було відкрити замок на гаражі, йому показали який і вони зрізали замок, до гаражу не заходили, вказує, що потерпілого не бачив, їм сказали, що вони більше не потрібні і він поїхав. Про обставини події нічого не відомо

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 показав суду, що він працює в патрульній поліції. Так надійшов виклик про те, що чоловік кличе на допомогу в гаражному кооперативі. Виїхавши на місце події, побачили заявника, який провів до гаражу, де кричав чоловік, гараж був зачинений. Коли підійшли до гаражу, спитали як потерпілий себе почуває, на що він відповів що змерз, після чого викликали службу МЧС, які зрізали замок. З гаражу вийшов молодий чоловік, який пояснив, що його посадили в багажник чорного Ягуара на іноземних номерах під приводом, що він щось викрав. Потім його відвезли до гаражу, залишили в ямі, накрили яму речами і закрили гараж. Потерпілий відкрив яму та сидів в гаражі. Потерпілий був легко вдягнений, в нього не було куртки, був тверезий, запаху алкоголю він не відчув, тілесних ушкоджень не бачив. Після чого приїхала слідчо-оперативна група і вони передали потерпілого їм.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 показав суду, що працює в поліції, поступив виклик, людина кликала на допомогу, вони приїхали на місце події з напарником, заявник показав гараж, в якому чоловік кликав на допомогу, він був зачинений. Вони викликали МЧС, останні приїхали та зрізали замок, з гаражу вийшов чоловік, який повідомив, що його насильно посадили до багажнику автомобіля, після чого зачинили в гаражі, а саме в ямі, накривши при цьому яму речами. Вказує, що з потерпілим спілкувався в автомобілі, він був у шоковому стані та не був у стані алкогольного сп`яніння, тілесних ушкоджень на ньому не було. Зазначив, що вони до гаражу не заходили. Після цього приїхала слідчо-оперативна група, вони віддали рапорт і передали потерпілого та поїхали з місця. Додатково повідомив що відео із нагрудного відео -реєстратора скоріше за все не зберіглось.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.

Згідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Так, з досліджених судом, у порядку ст. 358 КПК України документів, тобто спеціально створених з метою збереження інформації матеріальних об`єктів, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків, зображення тощо відомостей, судовим слідством було встановлено наступне.

З протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 12.02.2017 року, складеного о/у КП управління поліції у Дарницькому районі Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_17 , вбачається що 12.02.2017 року близько 15 години 00 хвилин по вул. Малишка, буд.1 в м. Києві наглядно знайомі особи примусово посадили чоловіка в автомобіль марки «Ягуар» та відвезли до гаражного кооперативу, зачинивши у приміщенні гаражу, який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Росошанська, 4.

Згідно протоколу огляду місця події від 12.02.2017 року, складеного слідчим Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_18 , за участі двох понятих, було оглянуто приміщення гаражу № НОМЕР_2 , який знаходиться на території гаражного кооперативу «ГСК №6» за адресою: м. Київ, вул. Росошанська, 4. Під час огляду, з воріт даного гаража вилучено 4 сліди папілярних узорів, металевий ключ від навісного замка.

Згідно протоколу огляду місця події від 13.02.2017 року та ілюстративної таблиці до нього, складеними слідчим Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_19 , за участі двох понятих, була оглянута ділянка місцевості, що знаходиться у дворі біля будинку №13-в по проспекту Миру в м. Києві. На дані ділянці знаходиться автомобіль чорного кольору марки «Ягуар», н.з. НОМЕР_1 , поряд з автомобілем перебував ОСОБА_9 , який надав документи на автомобіль та дозволив провести огляд. В ході огляду було виявлено 1 слід папілярного узору на вогнегаснику, 1 слід папілярного узору в багажнику, 2 сліди папілярних узорів з блоку навігації у багажнику, змив з оббивки багажника, змив з внутрішньої сторони багажнику, мікронашарування із стіни багажника, мікронашарування з підлоги багажнику, мікронашарування з внутрішньої сторони криши, змив з підлокітника, змив з керма. Дані виявлені сліди були вилучені разом з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, ключами.

Згідно копій з журналу реєстрації автомобілів, які заїжджають до гаражного кооперативу «ГСК №6», автомобіль марки «Ягуар» н.з. НОМЕР_1 заїхав до гаражного кооперативу 12.02.2017 року о 15:30 годині та виїхав о 15:00 годині. Проте суд не може прийняти його як допустимий доказ, оскільки він містить у собі взаємовиключні речі щодо часу заїзду та виїзду, більш того суду незрозуміле його походження, оскільки жодних протоколів , супровідних листів щодо його отримання суду не надано.

Згідно висновку експерта №374 від 15.02.2017 року при судово-медичній експертизі ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 виявлено садно в лівій щічній ділянці. Вказане ушкодження спричинене тупим предметом, могло утворитись 11.02.2017 - 12.02.2017 року та відноситься до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

Аналіз та оцінка досліджених судом доказів дозволила прийти до висновку про недоведеність вчинення обвинуваченими ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , кожним окремо кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України.

Так, незаконне позбавлення волі полягає в протиправному перешкоджанні людині вибирати за своєю волею місце перебування. Воно може виявитися у затриманні потерпілого в тому місці, де він знаходиться не бажає, або поміщення його в таке місце, яке він не має змоги вільно залишити.

Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 146 КК України характеризується прямим умислом, коли особа усвідомлює незаконність своїх діянь, як незаконне позбавлення волі людини проти її волі та бажає їх вчинити.

Між тим, кваліфікаційний склад незаконного позбавлення волі утворює вчинення певних діянь.

Органами досудового розслідування дії ОСОБА_9 та ОСОБА_10 кваліфіковані за попередньою змовою групою осіб, тобто у останніх виник спільний злочинний умисел, як зазначено у обвинуваченні, направлений на незаконне позбавлення волі ОСОБА_6 .

З показів потерпілого ОСОБА_6 , який був допитаний за правилами ст.. 353 КПК України та якого було попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, вбачається, що він самостійно заліз до багажного відділення автомобіля марки «Ягуар» та добровільно поїхав з обвинуваченими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , після чого в гаражі ремонтували автомобіль, який належить ОСОБА_9 , зазначив, що був в стані алкогольного сп`яніння, тому заснув в ремонтній ямі гаражу.

В судовому засіданні з показів свідків беззаперечно встановлено, що потерпілий був зачинений в гаражі гаражного кооператива за адресою: АДРЕСА_5 в гаражі № НОМЕР_2 та кликав на допомогу.

В той же час, у судовому засіданні потерпілий показав, що не заперечував проти того щоб його закрили, пояснив свою поведінку, в частині прохань про допомогу тим, що перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, просив обвинувачених виправдати.

Під особистою волею розуміється свобода вибору людиною місця свого знаходження, включаючи переміщення.

За таких умов, дослідивши надані докази та покази свідків, суд керується показами потерпілого, який неодноразово у судовому засіданні підтвердив, що і в багажнику автомобіля і в зачиненому гаражі опинився за власної волі.

Дослідивши та проаналізувавши надані обвинуваченням докази, давши їм оцінку, суд прийшов до висновку, що обвинувачення за ч. 2 ст. 189 КК України недоведене, а ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підлягають виправданню за цим звинуваченням виходячи з наступного.

Так, в обвинуваченні зазначено що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 12.02.2017 року, діючи відповідно до заздалегідь розподілених ролей, підійшли до ОСОБА_6 та розпочали вимагати передачі майна і грошових коштів, застосовуючи погрози насильства над потерпілим та в подальшому самого насильства, що виразилось в ударах кулаками в область голови останнього. Проте, на підтвердження цього стороною обвинувачення не надано суду жодного доказу, дані твердження буд-якими іншими об`єктивними доказами, а також показаннями свідків не підтверджені, крім того, суд звертає увагу на те, що сам потерпілий вказує на те, що жодних вимог майнового характеру до нього зі сторони обвинувачених не надходило та що в нього не було жодних боргових зобов`язань перед ними.

В судовому засіданні потерпілий підтвердив що в нього був конфлікт, щоправда з іншими особами та напередодні, а саме 11 лютого.

Згідно висновку експерта №374 від 15.02.2017 року у ОСОБА_6 виявлено садно в лівій щічній ділянці. Вказане ушкодження спричинене тупим предметом, могло утворитись 11.02.2017 - 12.02.2017 року та відноситься до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я). Дане ушкодження обвинувачення пов`язує з нанесення потерпілому 12 лютого 2017 обвинуваченими ударів кулаками по голові, проте із цього ж висновку вбачається, що зі слів потерпілого: «в ніч з 11 лютого 2017 року на 12 лютого 2017 року наглядно знайомі на імя ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та ОСОБА_24 наносили удари по голові, стискали шию. По медичну допомогу не звертався» (т. 1 а.с. 208).

Кримінальна відповідальність за ч. 2 ст.189 КК України наступає у випадку вчинення особою наступних дій: вимога передачі чужого майна чи права на майно або вчинення будь-яких дій майнового характеру з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами, обмеження прав, свобод або законних інтересів цих осіб, пошкодження чи знищення їхнього майна або майна, що перебуває в їхньому віданні чи під охороною, або розголошення відомостей, які потерпілий чи його близькі родичі бажають зберегти в таємниці (вимагання), вчинене повторно, або за попередньою змовою групою осіб, або службовою особою з використанням свого службового становища, або з погрозою вбивства чи заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, або з пошкодженням чи знищенням майна, або таке, що завдало значної шкоди потерпілому.

В судовому засіданні встановлено, що в даному кримінальному провадженні стороною обвинувачення не доведено наявність кваліфікуючих ознак вимагання. Так, потерпілий стверджував, що жодних вимог передачі будь-яких грошових коштів чи речей від обвинувачених не надходило, а тілесні ушкодження ним отримані напередодні та обвинувачені до цього не причетні.

Крім того, суд за клопотанням прокурора звертався із запитом до Управління патрульної поліції у місті Києві, проте відповідно до інформації від 26 лютого 2018 року відеозаписи із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників УПП у місті Києві не збереглись.

Вищеперераховані докази та покази обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , потерпілого ОСОБА_6 та свідків, які були допитані під час судового розгляду підтверджують, що органами досудового слідства зроблено неповний аналіз та хибна оцінка доказів, яка не дозволяє прийти до висновку про доведеність вчинення обвинуваченими кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В рішенні ЕСПЛ у справі Вассіліоса Ставрополуса проти Греції (скарга № 35522/04, 27 вересня 2007 року п. 39), суд вважає, що на підставі принципу «in dubio pro reo» (сумніви тлумачаться на користь підсудного), який представляє собою приватне вираження принципу презумпції невинуватості, не повинно існувати ніякої якісної відмінності між виправдувальним вироком, зважаючи на відсутність доказів і виправдувальним вироком у зв`язку з констатацією безсумнівної невинуватості особи. У дійсності, виправдувальні вироки не розрізняються залежно від підстав, прийнятих до уваги в кожному окремому випадку суддею в кримінальному процесі. Згідно роз`яснень, даних у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29 червня 1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», недопустимим є обвинувальний ухил при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного.

З урахуванням викладеного, оцінивши докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, керуючись ст. 62 Конституції України, згідно якої всі сумніви щодо доведеності вини обвинуваченого тлумачаться на його користь, суд приходить до висновку, що обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , кожний окремо підлягає виправданню.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_9 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України та виправдати у зв`язку з недоведеністю що в діянні обвинуваченого є склад кримінальних правопорушень.

ОСОБА_10 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України та виправдати у зв`язку з недоведеністю що в діянні обвинуваченого є склад кримінальних правопорушень.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: автомобіль марки «Ягуар» д.н.з. НОМЕР_4 , який переданий під зберігальну розписку ОСОБА_9 , залишити у його володінні.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: