Провадження № 1-о/369/2/17
ПОСТАНОВА
іменем України
10.10.2017 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяви ОСОБА_5 про поворот виконання вироку суду у кримінальній справі за її обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, та про зміну способу, виду і порядку виконання постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31.01.2017 року, -

встановив:
Вироком від 14.04.2010 року Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_5 засуджена за ч. 5 ст. 185 КК України до 9 (дев`яти) років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є її власністю. Крім того, даним вироком суду стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 4919379,48 грн. в якості відшкодування заподіяної матеріальної шкоди та судові витрати в розмірі 4036,87 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 23.06.2010 року постановлений щодо ОСОБА_5 вирок залишено без змін (том 4 а.с. 215-222)

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 09.12.2010 року вирок суду першої інстанції та ухвала суду апеляційної інстанції змінені. Виключено з обвинувачення ОСОБА_5 визнаного судом доведеним епізод щодо викрадення у ОСОБА_6 у період із квітня по липень 2008 року 310000 доларів США, що на час вчинення злочину становило 1501981 грн., а також таку кваліфікуючу ознаку таємного викрадення чужого майна як вчинення його повторно. До ОСОБА_5 застосовано ст. 69 КК України та пом`якшено призначене їй покарання за ч. 5 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією ? частини належного засудженій майна; зменшено розмір стягнутої з ОСОБА_5 матеріальної шкоди на користь потерпілого ОСОБА_6 до 3417398 грн. В решті судові рішення залишені без зміни.

Після набрання судовими рішеннями законної сили тривала процедура виконання вироку, в тому числі в частині майнових стягнень.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.06.2015 року вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.04.2010 року у кримінальній справі щодо ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 185 КК України скасовано та у кримінальній справі призначено судовий розгляд за нововиявленими обставинами за правилами КПК 1960 року.

Постановою від 31.01.2017 року Києво-Святошинського районного суду Київської області кримінальна справа щодо ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 185 КК України повернута керівнику Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області для організації додаткового розслідування, при цьому з обвинувачення ОСОБА_5 виключено епізод щодо викрадення у ОСОБА_6 у період із квітня по липень 2008 року 310000 доларів США, що на час вчинення злочину становило 150981 грн., а також таку кваліфікуючу ознаку таємного викрадення чужого майна як вчинення його повторно.

Цією ж постановою вирішено питання щодо речових доказів, в тому числі 200 тис. доларів США, які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_6 зараховано на депозитний рахунок Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області, а також скасовано арешти, накладені під час досудового слідства у кримінальній справі.

Постанова Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31.01.2017 року переглядалась в апеляційному порядку та набрала законної сили відповідно до ухвали Апеляційного суду Київської області від 13.07.2017 року.

09.06.2017 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшло клопотання ОСОБА_5 про застосування повороту виконання вироку в частині конфіскації майна, яке є її власністю та в частині судових витрат на користь експертних установ, в якому ОСОБА_5 просила зобов`язати ОСОБА_6 повернути їй або іншій особі, визначеній судом, під відповідальне зберігання 200000 доларів США, які передані на виконання скасованого вироку суду першої інстанції та ювелірні вироби, які передані ОСОБА_6 на виконання ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.02.2010 року та акту № 440/2-1 від 02.03.2012 року вилучення у боржника предметів, зазначених у рішенні суду, та передачі їх стягувачу, та додатку до акту від 02.03.2012 року; зобов`язати ОСОБА_6 повернути її іншій особі, визначеній судом, під відповідальне зберігання 878079,78 грн., які перераховані ОСОБА_6 на виконання скасованого вироку суду.

Крім того, враховуючи, що ОСОБА_6 тривалий час відсутній на території України, в порядку забезпечення виконання судового рішення по поверненню коштів та ювелірних виробів просила накласти арешт на належне йому на праві приватної власності домоволодіння житловий будинок загальною площею 511,7 кв.м, житловою 174,6 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 31445095).

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01.08.2017 року в порядку вирішення питання про поворот виконання вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.04.2010 року було накладено арешт на домоволодіння будинок загальною площею 511,7 кв.м, житловою 174,6 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 31445095), який належить ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на майно, видане 09.09.2010 року виконкомом Гореницької сільської ради на підставі рішення № 2/7 від 31.08.2010 року.

Разом з тим, постановою від 14.08.2017 року державного реєстратора прав на нерухоме майно відмовлено у державній реєстрації обтяження, арешт нерухомого майна на домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки вказане домоволодіння належить не тій особі, яка вказана у постанові суду.

В подальшому, ОСОБА_5 подала клопотання (том 10 а.с. 1-5) про заборону виконання реєстраційних дій у сфері реєстрації речових прав на нерухоме майно на вищевказане домоволодіння, оскільки останній стало відомо, що ОСОБА_6 переоформив належний йому будинок на брата ОСОБА_7 , у зв`язку з чим на підставі поданої нею заяви про шахрайські дії до ЄРДР внесені відомості за № 0000556 та розпочато досудове розслідування за ч. 2 ст. 190 КК України.

Пізніше, у судовому засідання 10.10.2017 року ОСОБА_5 подала заяву про зміну способу, виду і порядку виконання постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31.01.2017 року в частині зняття арешту та повернення майна ОСОБА_5 , яке є її власністю, та просила у зв`язку з тим, що дане майно не можливо повернути в натурі, передбачити відшкодування вартості цього майна в розмірі грошових коштів, одержаних від його реалізації винести постанову та видати виконавчий лист відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Київській області про стягнення з ОСОБА_6 та повернути ОСОБА_5 або іншій особі, визначеній судом під відповідальне зберігання, 371579 доларів США в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на день повернення, а також винести постанову та видати виконавчий лист про стягнення грошових коштів в сумі 100 доларів США, 500 Євро та 1900 грн. з державної казначейської служби України, при цьому посилалась на норми ст. 409 КПК України 1960 року, Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2013 року № 45.

За таких обставин, суд, вислухавши доводи ОСОБА_5 , з`ясувавши думку прокурора та представника потерпілого, вважає, що заяви ОСОБА_5 підлягають залишенню без розгляду, оскільки в такий спосіб, як на це посилається заявниця у своїх клопотаннях, суд не вправі вирішувати питання на підставі ч. 1 ст. 409 КПК України 1960 року, оскільки в силу вказаної норми можуть бути вирішені лише питання, що виникають при виконанні вироку, включаючи визначення розміру і розподілення судових витрат, якщо суд не вирішив цих питань.

Крім того, при виконані постанови суду від 31.01.2017 року про направлення кримінальної справи щодо ОСОБА_5 для організації додаткового розслідування, суд не вправі застосовувати положення Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконання рішення є завершальною стадією судового провадження, а кінцевого рішення у кримінальній справі не ухвалено.

Також, при розгляді клопотань та заяв ОСОБА_5 не може бути застосований Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», оскільки норми вказаного закону стосуються гарантій держави щодо виконання рішень суду про стягнення коштів та зобов`язання вчините певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган, державне підприємство, юридична особа, примусова реалізації майна якої забороняється відповідно до законодавства (ст. 2 закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень).

Крім того, на даний час відсутні підстави для застосування Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2013 року № 45, оскільки в межах виконання постанови суду від 31.01.2017 року про направлення справи на додаткове розслідування суд не уповноважений видати виконавчі листи.

Наразі, суд приходить до висновку, що клопотання про накладення арешту на будинковолодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , або заборону вчиняти реєстраційні дії за вказаним об`єктом нерухомості підлягає вирішенню під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000556.

Всі інші питання, які порушуються ОСОБА_5 у клопотаннях та заявах, підлягають вирішенню за результатами додаткового розслідування у кримінальній справі.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. 409 КПК України 1960 року, - суд

постановив:
Заяви ОСОБА_5 про поворот виконання вироку суду у кримінальній справі за її обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, про заборону вчиняти реєстраційні дії щодо будинковолодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та про зміну способу, виду і порядку виконання постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31.01.2017 року залишити без розгляду.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області протягом 15 (п`ятнадцяти) діб з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1