Справа № 461/4244/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/672/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2017 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши кримінальне провадження №0000448 за ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України та за ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Журавне, Пустомитівського району, Львівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_9 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_10 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на вирок Галицького районного суду м.Львова від 26 січня 2016 року,
ВСТАНОВИЛА:
вироком Галицького районного суду м. Львова від 26.01.2016р. ОСОБА_6 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України. Призначено ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі, а за ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі.
Призначено ОСОБА_6 остаточне покарання відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю вищезазначених злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, у вигляді чотирьох років позбавлення волі.
ОСОБА_7 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України та у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України. Призначено ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі, а за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі. Призначено ОСОБА_7 остаточне покарання відповідно до ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю вищезазначених злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, у вигляді чотирьох років позбавлення волі.
Заявлений в кримінальному провадженні цивільний позов потерпілого ОСОБА_13 до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про стягнення заподіяної кримінальним правопорушенням моральної шкоди - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в солідарному порядку на користь ОСОБА_13 1000 (одну тисячу) гривень моральної шкоди. В решті позовних вимог потерпілого ОСОБА_13 до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - відмовлено.
Заявлений в кримінальному провадженні цивільний позов потерпілого ОСОБА_12 до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про стягнення заподіяної кримінальним правопорушенням моральної шкоди - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_14 в солідарному порядку на користь ОСОБА_12 1000 (одну тисячу) гривень моральної шкоди.В решті позовних вимог потерпілого ОСОБА_12 до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - відмовлено.
До набрання вироком законної сили змінено ОСОБА_6 запобіжний захід з застави на тримання під вартою в ЛУВП № 19 УДПтС України у Львівській області, взявши його під варту в залі суду.
До набрання вироком законної сили змінено ОСОБА_7 запобіжний захід з застави на тримання під вартою в ЛУВП № 19 УДПтС України у Львівській області, взявши його під варту в залі суду.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 вирішено обчислювати з 26 січня 2016 року.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 вирішено обчислювати з 26 січня 2016 року.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення в періоди з 11.02.2015 р. по 24.02.2015 р. включно, з 26.01.2016 р. по день набрання вироком законної сили включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення в періоди з 11.02.2015 р. по 24.02.2015 р. включно, з 26.01.2016 р. по день набрання вироком законної сили включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вирішено питання з речовими доказами.
Стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в рівних частках на користь держави витрати на проведення дактилоскопічної експертизи № 4/185 від 10.03.2015 р. в розмірі 491,04 грн., тобто по 245,52 грн. з кожного;
Стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в рівних частках на користь держави витрати на проведення трасологічної експертизи № 5/359 від 08.04.2015 р. в розмірі 388,28 грн., тобто по 194,14 грн. з кожного;
Вирішено питання, що стосуються застави.
Згідно вироку суду, 11.02.2015 року близько 14:50 год., ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючи в групі, перебуваючи у під`їзді будинку АДРЕСА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом вибиття вхідних дверей, проникли в приміщення квартири АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_12 . Звідки намагалися викрасти майно останнього, однак, свого злочинного умислу не змогли довести до кінця з причин, які не залежали від їх волі, оскільки їх дії були викриті, після чого з місця події вони втекли.
Крім цього, 11.02.2015 року близько 16:00 год., ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючи в групі, перебуваючи у під`їзді будинку АДРЕСА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, намагалися проникнути в приміщення квартири АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_13 , звідки мали намір викрасти майно останнього, однак, свого злочинного умислу не змогли довести до кінця з причин, які не залежали від їх волі, оскільки були затримані працівниками міліції.
Не погоджуючись з даним вироком, захисником ОСОБА_9 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , обвинуваченим ОСОБА_7 , захисником ОСОБА_10 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , та потерпілими ОСОБА_12 та ОСОБА_13 були подані апеляційні скарги.
Захисник ОСОБА_9 вважає вирок Галицького районного суду м. Львова таким, що винесений з грубим порушенням норм кримінального процесуального закону. Вважає, що такі порушення призвели до неповного з`ясування усіх обставин подій, а також суттєво обмежили право на захист, тому просить визнати заяву захисту ОСОБА_6 про відвід судді ОСОБА_1 обґрунтованою та такою, що заявлена на підставі обставин, які очевидно викликали сумнів у неупередженості судді, скасувати вирок Галицького районного суду м. Львова від 26.01.2016 року відносно ОСОБА_6 і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Мотивуючи свої апеляційні вимоги, апелянт зосереджує увагу на тому, що під час судових засідань судом було прийнято усну ухвалу про допит свідків, понятих, ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які були присутніми як поняті під час огляду місця події 11.02.2015 року. Зазначає, що, попри раніше прийняте рішення, суд, без мотивації відмовив захисту в допиті даних свідків, чим, на його думку, обмежив захист у з`ясуванні обставин у справі. Бере до уваги протоколи ОМП на АДРЕСА_3 та АДРЕСА_6 , з яких вбачається, що спеціаліст НДЕКЦ ОСОБА_17 здійснював фотографування, однак у матеріалах кримінального провадження такі фототаблиці відсутні. Відтак, сторона захисту просила викликати та допитати у судовому засіданні спеціаліста ОСОБА_17 , однак суд відмовив у задоволенні такого клопотання. Щодо проведеної трасологічної експертизи у даному кримінальному провадженні, апелянт вважає порушенням відмову суду у задоволенні клопотання про допит експерта, який проводив таку експертизу. Аналогічні порушення зазначає і стосовно дактилоскопічної експертизи. Ухвалою судді-доповідача від 26.04.2016 року відкрито апеляційне провадження за згаданими апеляційними скаргами. Не погоджується з висновком суду щодо описки при проведенні трасологічної експертизи. Вважає необґрунтованою та неспростованою позицію захисту щодо визнання процесуальних документів недопустимими доказами, а також відмови у задоволенні клопотання про допит свідків по інкримінованому епізоду на АДРЕСА_7 , чим порушено принцип безпосередності дослідження доказів. Звертає увагу на порушення, які були допущені під час проведення такої слідчої дії, як впізнання, а також про нездійснення судом перевірки щодо таких та не проведенні допиту понятих, присутніх під час такої слідчої дії. Вказує на обвинувальний ухил позиції суду при відхиленні клопотання захисту щодо дослідження доказів. Підсумовуючи свої вимоги, ОСОБА_9 вважає, що суд обмежив право на допит свідків, чим призвів до неможливості встановити об`єктивну істину у справі.
Обвинувачений ОСОБА_7 , подаючи апеляційну скаргу, вважає, що вирок Галицького районного суду м. Львова від 26 січня 2016 року таким, що винесений без урахування дійсних обставин справи, тому просить його скасувати, а кримінальне провадження закрити у в зв`язку з відсутністю у його діях кримінального правопорушення, звільнити з-під варти у залі суду. Свої апеляційні вимоги будує на тому, що суд поверхово розглянув справу, дав неправильну оцінку добутим щодо справи доказам, деяким доказам не дав оцінку взагалі, деякі докази проігнорував, в основу вироку поклав припущення, внаслідок чого ухвалив вищевказаний вирок, що суперечить дійсним обставинам справи. Зазначає, що суд неодноразово не давав можливості висловити свою думку щодо заявлених клопотань, обмежував у інших висловлюваннях, був упереджений до нього, постійно натякав на строгий обвинувальний вирок.
Захисник ОСОБА_10 , подаючи апеляційну скаргу в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , вважає, що суд поверхнево розглянув справу, дав неправильну оцінку добутим щодо справи доказам, деяким доказам не дав оцінку взагалі, деякі докази проігнорував, в основу вироку поклав припущення, внаслідок чого ухвалив вищевказаний вирок, що суперечить дійсним обставинам справи та нормам законодавства. Тому просить вирок Галицького районного суду м. Львова від 26 січня 2016 року скасувати, кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 закрити. Апелянт не погоджується із позицією суду стосовно того, що винуватість ОСОБА_7 у визначеному судом обсязі повністю підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів. Зокрема, щодо показів потерпілого ОСОБА_13 , то такі є суб`єктивними і не підтверджені іншими доказами. Зазначає про відмову суду у задоволенні клопотання про повторний допит даної особи. Щодо протоколу огляду квартири за адресою АДРЕСА_6 , то зазначає, що такого в матеріалах кримінального провадження немає, натомість є протокол огляду сходової клітки під`їзду будинку АДРЕСА_5 від 11.02.2015 року. Зазначає про виявлення та вилучення не слідів рук, а вже готових прозорих липких стрічок з такими слідами. Крім того, вказує на безпідставне відхилення клопотання судом про допит понятих та експертів. Не вважає законним твердження суду стосовно описки у постанові слідчого про проведення експертизи від 17.02.2015 року, а також доказом висновок експертизи №4/185 від 10.03.2015 року, на підставі якого не можна, на його думку, встановити де саме виявлено відбиток пальця його підзахисного. Крім того, вважає незаконною відмову суду у задоволенні клопотань про допит понятих та експерта з приводу усунення протиріч, а також визнання неналежними і недопустимими доказами зазначені протоколи та висновки експертиз. Вважає, що в діях ОСОБА_7 наявний не замах на злочин, оскільки такий не зміг довести свого злочинного умислу до кінця, а, навпаки, добровільна відмова від вчинення злочину. Звертає увагу і на покази залегендованого свідка ОСОБА_18 , які, на його думку, є фантазіями досудового слідства а також ОСОБА_15 , та про відмову у проведенні допиту таких судом під час судового розгляду справи. Зосереджує увагу на нелегітимності протоколу впізнання, у зв`язку з неправильним зазначенням прізвища, а саме ОСОБА_7 . Посилається на наявні порушення в аудіо записах, внаслідок чого стало практично не можливо вивчити матеріали справи, чим порушило право на захист обвинуваченого ОСОБА_7 . Вважає незаконним і те, що у вироку суду не зазначено його прізвища, а також прізвища іншого захисника.
Потерпілі ОСОБА_19 та ОСОБА_13 подали аналогічні апеляційні скарги. Вважають, що вирок в частині вирішення заявлених ними цивільних позовів та питання стягнення понесених ними процесуальних витрат підлягає зміні у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у вироку фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства. Рішення суду про стягнення з обвинувачених моральної шкоди у такому розмірі не відповідає глибині душевних страждань та переживань, яких вони зазнали. Тому просять вирок Галицького районного суду м. Львова в частині цивільного позову скасувати і в цій частині ухвалити новий вирок, яким заявлені цивільні позови відшкодувати у повному обсязі.
21 червня 2017 року на адресу Апеляційного суду Львівської області надійшли заперечення представника потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 адвоката ОСОБА_20 на апеляційні скарги сторони захисту. Вважають їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки їхні доводи не підтверджуються ні дійсними обставинами, ні матеріалами кримінального провадження. Заперечує стосовно допиту експертів, які склали висновки судово-трасологічної та судово-дактилоскопічної експертиз, оскільки жодних законних підстав для цього немає, так як дані висновки є чіткими та зрозумілими, послідовними і здобутими в порядку, встановленому законом. В той час, висновок судово-дактилоскопічної експертизи вважає абсолютно об`єктивним доказом, оскільки такий повністю узгоджується з показами потерпілого ОСОБА_13 та свідка ОСОБА_21 . Що стосується вимог сторони захисту в частині проведення судово-трасологічної експертизи, то такі заперечує з огляду на те, що це технічна описка. Щодо заявленого клопотання про допит експерта ОСОБА_17 в якості спеціаліста, зазначає, що КПК України не передбачає такої процесуальної дії, як допит спеціаліста. Вважає безпідставними покликання захисників обвинувачених на те, що було порушено їх право на допит свідка ОСОБА_22 , натомість вказує, що даний свідок була допитана слідчим суддею порядку ст.. 225 КПК України, такі її покази були досліджені в судовому засіданні. Не погоджуючись з покликанням захисників на те, що суд відмовив у задоволенні їх клопотань про допит як свідків понятих ОМП, зазначає, що судом такі викликалися, проте дані особи не з`являлися на судові засідання. Вважає безпідставними покликання захисника ОСОБА_7 на низьку якість технічного запису судового засідання, не надаючи цьому значення процесуального порушення, не визнає цього підставою для скасування вироку. З огляду на викладене, вважає доводи сторони захисту неспроможними, такими, що не спростовують жодного дослідженого судом доказу, не спростовують вироку, який ухвалений із суворим дотриманням норм матеріального і процесуального права в частині визнання обвинувачених винними та призначення їм покарання. Тому просить апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відхилити, вирок Галицького районного суду м. Львова від 26 січня 2016 року в частині визнання обвинувачених ОСОБА_23 та ОСОБА_6 винними та призначеного їм покарання залишити без змін, апеляційні скарги потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_12 в частині вирішення їх цивільних позовів задоволити в повному обсязі.
Заслухавши доповідача, обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які підтримали апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , та заперечили апеляційні скарги потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , заслухавши захисника ОСОБА_9 , який підтримав свою апеляційну скаргу та апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та заперечив апеляційні скарги потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , заслухавши представника потерпілих ОСОБА_20 , який підтримав апеляційні скарги потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_12 в повному обсязі та заперечив апеляційні скарги сторони захисту, заслухавши прокурора, який заперечив усі апеляційні скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_12 до задоволення не підлягають з наступних підстав.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотримання вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до вимог ст. 374 КПК України суд першої інстанції в мотивувальній частині обвинувального вироку повинен дати аналіз всім зібраним у справі доказам щодо їх допустимості, достовірності і достатності, викласти формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, обґрунтувати свій висновок в частині доведеності вини обвинуваченого конкретними доказами, вказати, які саме фактичні дані підтверджують обставини вчиненого злочину і навести мотиви за якими суд не бере до уваги окремі докази.
Згідно з ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (Справа Салов проти України).
Колегія суддів звертає увагу на те, що вищевказане кримінальне провадження вже розглядалось судом апеляційної інстанції і ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області від 10 червня 2016 року зазначений вирок суду першої інстанції змінено в частині стягнення процесуальних витрат та постановлено стягнути в рівних частках з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_13 та ОСОБА_12 по 2000 грн. витрат на правову допомогу. В решті вирок залишено без зміни.
Ухвалою колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2017 року касаційну скаргу захисника ОСОБА_9 задоволено частково, а ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 10 червня 2016 року щодо ОСОБА_6 та в порядку ч.2 ст. 433 КПК України щодо ОСОБА_7 скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Як вбачається з матеріалів справи, висновок суду першої інстанції про доведеність вини обвинувачених ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України та кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України та кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України ґрунтується на зібраних у справі доказах, які всебічно, повно та об`єктивно перевірені в судовому засіданні і яким суд надав належну юридичну оцінку.
Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції, відповідно до встановлених фактичних обставин кримінального провадження, дій обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вірно кваліфікував ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України та кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України; ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України та кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України на підставі досліджених та перевірених доказів, а зокрема:
- показаннями допитаного в судовому засіданні першої інстанції потерпілого ОСОБА_13 , який пояснив, що проживає в квартирі за адресою: АДРЕСА_6 . Квартира має два виходи. 11.02.2015, приблизно о 16 годині, в двері квартири з «чорного» входу подзвонили. Він не відчинив. Продовжили дзвонити. Потім припинили дзвонити і почали маніпуляції з замком вхідної квартирної двері. Бачив, як замок ходів вліво і вправо, бачив смикання ручкою двері, чув звук метала по металу. Впевнений, що це була спроба відчинити замок на вхідній двері. Зрозумів, що хтось хоче проникнути в квартиру. Бачив у вічко дверей особу, яку пізніше впізнав як ОСОБА_7 , а дружина потерпілого подивилась у вічко двері і побачила особу, яку пізніше впізнала як ОСОБА_6 Перелякався. Перебував у стресовому стані. Було достатньо світла, тому обличчя ОСОБА_7 зміг добре розглядіти і пізніше впевнено його впізнав. Викликав міліцію. Пізніше приїхали працівники міліції і затримали ОСОБА_6 і ОСОБА_7 . При затриманні на ОСОБА_7 був той самий одяг, який потерпілий бачив у вічко на ОСОБА_7 . Злочином йому заподіяна моральна шкода.
Таким чином, посилання ОСОБА_10 про суб`єктивний характер показів потерпілого ОСОБА_13 та не підтвердження таких іншими доказами, колегія суддів дійшла переконання, що такі не можуть бути взяті до уваги, оскільки судом встановлено, що такі узгоджуються з показами свідків по справі, об`єктивними даними трасологічної та дактилоскопічної експертиз, протоколом огляду квартир, рапортами працівників патрульної служби, а також протоколом пред`явлення для впізнання. Даними обставинами, на думку колегії суддів, спростовується і необхідність проведення повторного допиту потерпілого ОСОБА_13 , висновок про недоцільність якого, правильно зробив суд першої інстанції. Крім того, безпідставність проведення повторного допиту потерпілого ОСОБА_13 підтверджується і тим, що такий, згідно чинного законодавства, повинен проводитись лише стосовно обставин, щодо яких він не допитувався.
Згідно ч.2 ст. 353 КПК України, допит потерпілого проводиться з дотриманням правил, передбачених частинами другою, третьою, п`ятою - чотирнадцятою статті 352 цього Кодексу. Відповідно, в порядку ч.13 ст. 352 КПК України, потерпілий може бути допитаний повторно в тому самому або наступному судовому засіданні за його клопотанням, за клопотанням сторони кримінального провадження або за ініціативою суду, зокрема, якщо під час судового розгляду з`ясувалося, що такий може надати показання стосовно обставин, щодо яких він не допитувався.
З матеріалів справи видно, що такий допитувався щодо фактичних обставин кримінального правопорушення, проте захисником ОСОБА_10 дане клопотання подавалось з урахуванням тих самих обставин, однак не зазначалось про обставини, щодо яких він не допитувався. Тому колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було прийнято правильне рішення щодо заявленого клопотання.
Також, адвокат ОСОБА_10 звертає увагу на те, що у діях ОСОБА_7 наявний не замах на злочин, а добровільна відмова його від вчинення злочину. Колегія суддів вважає такі доводи безпідставними та такими, що побудовані з розбіжностями у твердженнях, оскільки загальною вимогою ОСОБА_10 у своїй апеляційній скарзі є вимога щодо закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_7 складу злочину, а у даному випадку ОСОБА_10 визнає, що його підзахисний мав умисел на вчинення злочин, однак добровільно відмовився від вчинення такого.
- показаннями допитаного в судовому засіданні першої інстанції потерпілого ОСОБА_12 , який пояснив, що зареєстрований в квартирі за адресою: АДРЕСА_7 . Власником квартири є його син, який навчається у Відні, але в квартирі знаходяться його ( ОСОБА_12 ) речі (одяг, взуття, книги). 11.02.2015 йому подзвонили та повідомили, що в цій квартирі невідомі особи виламали двері. Сусіди сказали, що це зробили два чоловіки. З квартири пропали деякі його речі, але він не був в цьому впевнений і тому про це не заявив одразу в міліцію. Злочином йому заподіяна моральна шкода, оскільки він тривалий час думав про злочин, хвилювався з цього приводу.
Посилання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_10 про те, що суд першої інстанції лише констатує факт замаху на крадіжку по АДРЕСА_7 , то такі на думку колегії є безпідставними, оскільки спростовуються показаннями свідка ОСОБА_22 , яка була допитана під час досудового розслідування на підставі ст. 225 КПК України.
- показаннями допитаної в судовому засіданні першої інстанції свідка ОСОБА_21 , яка пояснила, що проживає в квартирі за адресою: АДРЕСА_6 . Квартира має два виходи. 11.02.2015, приблизно після 15 годин 40 хвилин в двері квартири з «чорного» входу подзвонили. ЇЇ чоловік, потерпілий ОСОБА_13 , перебував з нею в квартирі. Вони не відчинили. Продовжили дзвонити. Потім припинили дзвонити і почали копирсатися в замку вхідної квартирної двері. Бачив, як замок ходів вліво і вправо, бачив смикання ручкою двері, чув звук метала по металу. Впевнений, що це була спроба відчинити замок на вхідній двері, стукали по замку. Навіть чула, що замок наполовину відкрили і один раз його прокрутили. Зрозуміла, що хтось хоче проникнути в квартиру. Бачила у вічко дверей особу, яку пізніше впізнав як ОСОБА_6 , а її чоловік подивився у вічко двері і побачив особу, яку пізніше впізнав як ОСОБА_7 Перелякалася. Викликала разом з чоловіком міліцію. Пізніше приїхали працівники міліції і затримали ОСОБА_6 і ОСОБА_7 на виході з подвір`я. За браму, на вулицю, вони не встигли вийти. Діями обвинувачених замок був пошкоджений, довелось його змінити і купити новий;
- показаннями допитаної в судовому засіданні першої інстанції свідка ОСОБА_24 , яка пояснила, що є дружиною потерпілого ОСОБА_12 , який зареєстрований в квартирі за адресою: АДРЕСА_7 . 11.02.2015 подзвонили сусіди та повідомили, що в цій квартирі невідомі особи виламали двері;
- показаннями допитаного в судовому засіданні першої інстанції свідка ОСОБА_25 , який пояснив, що працює інспектором патрульної служби БПС ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області. 11.02.2015 виїжджав по виклику в квартиру по АДРЕСА_3 . Там дівчина повідомила, що двоє невідомих осіб намагалися проникнути в квартиру. Потім отримав виклик і виїхав на АДРЕСА_5 . Там затримав двох чоловіків, які не змогли пояснити, що вони там роблять. Вийшли жінка і чоловік, які пояснили, що затримані особи намагались проникнути до них в квартиру;
- оголошеними в судовому засіданні першої інстанції показаннями свідка ОСОБА_22 , яка була допитана під час досудового розслідування на підставі ст. 225 КПК України. З цих показань вбачається, що свідок бачила через вічко дверей, як двоє невідомих чоловіків виламали двері в квартирі по АДРЕСА_3 . В руках у чоловіка, який був старший за віком від другого чоловіка, бачила викрутку. Чоловіки поводились насторожено, спілкувались пошепки. Бачила, як чоловік, який був старший за віком від другого чоловіка зайшов в квартиру через вибиті двері, а другий чоловік залишався на сторожі. Приблизно через 2 хвилини вищезазначений чоловік вийшов з квартири. Викликала міліцію. Пізніше впізнала цих чоловіків в міліції. Через деякий час після цього їй підпалили вхідні двері, вона вважає, що це їй помстилися злодії.
Посилання апелянта ОСОБА_10 , щодо неправомірності стосовно показів залегендованого свідка ОСОБА_26 , колегія суддів, з урахуванням ненадання підтверджуючих даних та необґрунтованості таких доводів, дійшла висновку про ненадання таким значення. Крім того, колегія суддів бере до уваги ту обставину, що покази свідка ОСОБА_26 не залишилися поза увагою, оскільки такі прослуховувались судом першої інстанції та учасниками кримінального провадження під час судового засідання, що відбулося 18 листопада 2015 року.
Суд апеляційної інстанції вважає, що вищенаведені доводи апелянта, спрямовані на уникнення кримінальної відповідальності його підзахисного і умисне, свідоме спотворення дійсних обставин вчинення кримінального правопорушення з метою не доведення такої обов`язкової ознаки складу даного злочину як прямий умисел на його вчинення.
- рапортом інспектора патрульної служби БПС ЛМУ ГУ МВС України ОСОБА_25 від 11.02.2015 про виклик в квартиру по АДРЕСА_7 і про повідомлення щодо двох невідомих осіб, які виламали двері в цю квартиру. В цьому ж рапорті зазначено, що ним отриманий виклик на АДРЕСА_5 . Там затримані ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ;
- аналогічним рапортом інспектора патрульної служби БПС ЛМУ ГУ МВС України ОСОБА_25 від 11.02.2015, згідно з яким ОСОБА_6 при собі мав рукавиці чорного кольору, ліхтарик чорного кольору, газовий балончик, а ОСОБА_7 при затриманні мав викрутку та рукавиці чорного кольору;
- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 11.02.2015 р., в якому ОСОБА_12 заявив про проникнення невідомих осіб в квартиру по АДРЕСА_7 ;
- протоколом огляду квартири по АДРЕСА_7 , в якій виявлені сліди перебування сторонніх осіб (відкриті шухляди, розкидані речі, відкриті шкатулки тощо);
- заявою ОСОБА_13 від 11.02.2015 про вжиття заходів до осіб, які намагалися проникнути в його житло;
- протоколом огляду квартири за адресою: АДРЕСА_6 , в якій на дверях виявлене вічко, два замкових отвори для ключа, дверна ручка, та під час огляду вилучені сліди рук на ліпку стрічку, ціліндрований механізм замка з 3 ключами;
- протоколом огляду від 12.02.2015, яким оглянуті металева викрутка та рукавиці чорного кольору;
- протоколом від 11.02.2015 пред`явлення для впізнання, під час якого свідок ОСОБА_22 впізнала ОСОБА_7 в якості особи, яка 11.02.2015 проникала в квартиру по АДРЕСА_7 ;
- протокол від 11.02.2015 пред`явлення для впізнання, під час якого свідок ОСОБА_22 впізнала ОСОБА_6 в якості особи, яка 11.02.2015 проникала в квартиру по АДРЕСА_7 ;
- висновком дактилоскопічної експертизи № 4/185 від 10.03.2015 згідно з яким слід пальця руки на відрізку прозорої стрічки № 1 , розмірами 41х24 мм, вилучений при огляді місця події за адресою: АДРЕСА_6 залишений пальцем правої руки ОСОБА_7 ;
- висновком трасологічної експертизи № 5/359 від 08.04.2015, згідно з яким на циліндрованому механізмі виявлено сліди, напрямок руху яких не співпадає з слідами, що утворені штатними ключами, тобто вилучений при огляді місця події за адресою: АДРЕСА_6 та наданий на експертизу циліндрований механізм, міг провертатися за допомогою сторонніх предметів типу «відмички».
Посилання захисника ОСОБА_9 на невмотивовану відмову суду у задоволенні клопотання про допит свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , які були присутні в якості понятих під час проведення слідчих дій, чим було обмежено сторону захисту у з`ясуванні обставин у справі, допиту спеціаліста НДЕКЦ ОСОБА_17 , а також допиту експертів, які проводили трасологічну та дактилоскопічну експертизи, колегія суддів приходить до переконання, що такі є безпідставними та необґрунтованими, так як відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Згідно з ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_16 та ОСОБА_15 були залучені в якості понятих під час проведення слідчих дій. Проте, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок про недоцільність допиту таких у судовому засіданні, оскільки дані особи були залучені для підтвердження законності проведення слідчих дій та були гарантією допустимості доказів. А отже, зміст пояснень, які могли б бути ними надані під час судового засідання, не стосуються події та обставин вчинення обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 кримінальних правопорушень і тим самим не несуть у собі даних, за допомогою яких можливе з`ясування обставин у справі, на які посилається захисник.
Посилання ОСОБА_9 про допит ОСОБА_17 в якості спеціаліста, то на думку колегії суддів, суд першої інстанції відмовив у задоволенні такого клопотання з належних підстав, у відповідності до закону.
Відповідно до ст. 71 КПК України, спеціалістом у кримінальному провадженні є особа, яка володіє спеціальними знаннями та навичками застосування технічних або інших засобів і може надавати консультації під час досудового розслідування і судового розгляду з питань, що потребують відповідних спеціальних знань і навичок. Спеціаліст може бути залучений для надання безпосередньої технічної допомоги (фотографування, складення схем, планів, креслень, відбір зразків для проведення експертизи тощо) сторонами кримінального провадження під час досудового розслідування і судом під час судового розгляду.
Відповідно до вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не допустив порушень, відмовляючи у задоволенні клопотання про допит спеціаліста, оскільки у такому не було необхідності. Враховуючи наявність доказової бази у матеріалах кримінального провадження, фактичні обставини справи, а також повноваження спеціаліста, передбачені ст. 71 КПК України, пояснення спеціаліста, на яких наполягала сторона захисту, не сприяли б з`ясуванню дійсних обставин справи, оскільки такі стосуються лише процесуальних моментів проведення слідчої дії, а також її фіксації. У даному випадку, порушень закону зі сторони суду першої інстанції не вбачається.
Суд апеляційної інстанції не бере до уваги апеляційні вимоги захисника ОСОБА_9 щодо відмови судом першої інстанції у задоволенні клопотання про допит експертів, якими проводились трасологічна та дактилоскопічна експертизи.
Згідно ч.2 ст. 85 КПК України, процесуальними джерелами доказів є висновки експертів.
Так як, в матеріалах справи наявні висновок дактилоскопічної експертизи №4/185 від 10березня 2015 року та висновок трасологічної експертизи №5/359 від 08 квітня 2016 року, які визнані судом належними доказами, та у повному обсязі підтверджують обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Тому, з огляду на наведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції висновки експертиз, як доказова база були досліджені повністю та у відповідності з нормами чинного законодавства, тому належних правових підстав для задоволення вищевказаного клопотання у суду не було.
Також, колегія суддів не бере до уваги доводи захисника щодо неправильних даних, зазначених у постанові про призначення трасологічної експертизи, на які суд посилається як на описку. Під час судових засідань судом першої інстанції встановлено, що такі дані є технічною опискою слідчого і не спростовують висновків цієї експертизи, тому вимоги апелянта є необґрунтованими та безпідставними.

Посилання захисника ОСОБА_9 про неспростовність судом першої інстанції позиції захисту щодо визнання процесуальних документів недопустимими доказами, а також обвинувального ухилу позиції суду при відхиленні такого клопотання, то такі колегія суддів вважає безпідставними, необґрунтованими та жодним чином не підтвердженими.

Обвинувачений ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі порушує питання про поверховість розгляду справи судом першої інстанції, неправильну оцінку доказам, покладення в основу вироку припущень, а також упередженості щодо нього та натяків на строгий обвинувальний вирок, однак проаналізувавши матеріали досудового та судового провадження, звукозапис судових засідань, колегія суддів вважає вимоги обвинуваченого ОСОБА_7 , необґрунтованими, надуманими та такими, що подані задля введення суду в оману, оскільки такі не підтверджені жодними доводами, а також не мають ніякого правового та фактичного підґрунтя.
У зв`язку з тим, що частина вимог захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_10 , зокрема щодо поверховості розгляду справи, неправильності оцінки доказів, покладення в основу вироку припущень, а також щодо описки у постанові про проведення трасологічної експертизи та допиту експертів, є аналогічними до вимог адвоката ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів не здійснює їх повторного аналізу, так як такий проведений вище за текстом.
Щодо доводів потерпілих, то аналізуючи позиції потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , які є ідентичними одна одній, щодо відшкодування завданої обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 моральної шкоди та витрат на правову допомогу, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, враховуючи конкретні обставини справи, виходячи з характеру кримінального правопорушення, з матеріального стану обвинувачених, враховуючи умови розумності та справедливості прийняв правильне рішення щодо відшкодування моральної шкоди саме у такому розмірі.
На підставі вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що вирок суду в частині винуватості обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інкримінованих їм діяннях та визначення розміру відшкодування завданої обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 моральної шкоди та витрат на правову допомогу є законним і обґрунтованим, а тому відмовляє захиснику ОСОБА_9 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , обвинуваченому ОСОБА_7 , захиснику ОСОБА_10 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілому ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у задоволенні поданих ними апеляційних скарг.
Вирок суду постановлений з дотриманням вимог глави 29 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим і підстав для його скасування немає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_10 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 залишити без задоволення.

Вирок Галицького районного суду м. Львова від 26 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а особами, що перебувають під вартою, - з моменту отримання ними копії ухвали.

Судді:
/підпис/ /підпис/ /підпис/
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .

З оригіналом згідно:
Ухвала набрала законної сили 21.12.2017
Суддя Апеляційного суду Львівської області ОСОБА_27
Копія виготовлена 21.12.2017
Помічник судді ОСОБА_28