УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2017 року
Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1

за участю представника особи, в інтересах якої подано клопотання адвоката ОСОБА_2

при секретарі ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Шевченківського районного суду м.Києва клопотання адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_4 про скасування заходів забезпечення кримінального провадження арешту транспортного засобу, накладеного ухвалою слідчого судді від 19.10.2017 року в рамках кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 00007085

В С Т А Н О В И В:

У провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_4 про скасування заходів забезпечення кримінального провадження арешту транспортного засобу, накладеного ухвалою слідчого судді від 19.10.2017 року в рамках кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 00007085

В обґрунтування клопотання заявником зазначено, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2017 року було задоволено клопотання слідчого про арешт майна в межах кримінального провадження та накладено арешт на автомобіль ВАЗ 210934, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 .

Як підставу для скасування арешту майна адвокат ОСОБА_2 посилається на те, що його довіритель не є підозрюваною чи обвинуваченою у даному розслідуваному кримінальному провадженні, усі необхідні слідчі дії із вказаним транспортним засобом було проведено, а відтак, на даний час накладений арешт на автомобіль позбавляє його володільця права вільно користуватись та розпоряджатись належним їй майном. Наведені обставини свідчать про необгрунтованість накладеного арешту.
Заявник у судовому засіданні підтримав заявлене клопотання та просив про його задоволення.
Слідчий, за клопотанням якого накладено арешту, у судове засідання не з*явився, що не перешкоджає його розгляду по суті.
Слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання про скасування арешту майна, заслухавши особу, яка його подала, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, відповідно до положень ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 19 жовтня 2017 року було накладено арешт на тимчасово вилучене майно з гаражного боксу № НОМЕР_3 , розташованого на території кооперативу ,,Спутник, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме : автомобіль ВАЗ 210934, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 .

Зі змісту вказаної ухвали слідчого судді вбачається, що підставою для накладення арешту слугувала наявність обгрунтованих відомостей про те, що автомобіль на який слідчий просить накласти арешт, відповідає вимогам ст.98 КПК України, оскільки є доказом злочину та може містити на собі сліди злочину, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна, про які йдеться в клопотанні слідчого.
Так, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Враховуючи викладене вище слідчий суддя приходить до висновку, що доводи представника володільця майна про те, що арешт на рухоме майно (автомобіль), було накладено необгрунтовано, зважаючи на те, що вказане майно є доказом злочину та може містити на собі сліди злочину, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.
В той же час інших підстав для скасування арешту майна, а саме доводів про те, що насьогодні у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба, у клопотанні не наведено, що, у відповідності до вимог ст. 22 КПК України, покладається на сторони у кримінальному процесі.
Приймаючи до уваги вищевикладене, виходячи із завдань кримінального провадження, беручи до уваги ознаки складу кримінального правопорушення, який розслідується в межах даного кримінального провадження, а також факт не доведення необґрунтованості застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, як і не надання доказів того, що відпали підстави для накладення зазначеного арешту, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_4 про скасування заходів забезпечення кримінального провадження арешту транспортного засобу, накладеного ухвалою слідчого судді від 19.10.2017 року в рамках кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 00007085 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, разом з тим проти неї можуть бути подані заперечення під час підготовчого провадження у суді.

Слідчий суддя :