АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/790/2567/17 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа суду 1-ї інстанції № 631/657/17
Категорія: ч.3 ст.185, ч.1 ст.309 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження № 0002168 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Нововодолазького районного суду Харківської області від 13 вересня 2017 року, ухвалений стосовно ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, неодруженого, офіційно не працевлаштованого , неоднорозово судимого: 1) 28.12.1989 року вироком Дзержинського районного суду м. Харкова за ч. 3 ст. 81, ч. 4 ст. 81, ч. 3 ст. 140, ст. 42 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений 24.06.1994 року з місць позбавлення волі по відбуттю покарання; 2) 12.01.1996 року вироком Дзержинського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 141 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 11.09.1998 року з місць позбавлення волі по відбуттю покарання; 3) 24.05.1999 року вироком Дзержинського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 141 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 18.05.2002 року з місць позбавлення волі по відбуттю покарання; 4) 06.03.2007 року вироком Нововодолазького районного суду Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 27.03.2007 року з місць позбавлення волі по відбуттю покарання, 5) 15.09.2014 року вироком Нововодолазького районного суду Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України, звільнене ний від відбуванням покарання з іспитовим терміном 1 рік 6 місяців, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 185 та ч.1 ст. 309 КК України, і призначено покарання:
- за ч.3 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком 4 роки,
- за ч.1 ст. 309КК України - у виді позбавлення волі строком 2 роки.
На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки.
Обрано ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та взято його під варту в залі суду.
Строк покарання ОСОБА_7 визначено обчислювати з дати взяття під варту.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експертів в сумі 3564 грн. 00 коп.
Долю речових доказів суд вирішив відповідно до ст. 100 КПК України.
Згідно вироку, 17.07.2017 близько 13 год. 00 хв. обвинувачений ОСОБА_7 , знаходячись в с. Караван Нововодолазького району Харківської області, де маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих спонукань, з метою особистого незаконного збагачення направився до домоволодіння АДРЕСА_2 , цього ж населеного пункту, що належить ОСОБА_8 , впевнившись в тому, що його подальші дії ніким помічені не будуть, шляхом вільного доступу, проник на територію домоволодіння де шляхом зламу навісного замка вхідних дверей, проник до приміщення будинку, після чого таємно заволодів тепловентилятором «Scarlett» вартістю - 250 грн., пилососом «Ракета 7 м» вартістю - 350 грн., розетка 3x1 вартістю - 10 грн., ножівкою по дереву «Sturm» 400 mm вартістю - 50 грн., електричним чайником «SanusiAustria» вартістю - 540 грн., емаллю алкідною ПФ - 115 П «Dekare» вартістю - 68 грн., емаллю алкідною ПФ - 115 П «Dekare» вартістю - 68 грн., двома сокирами з дерев`яними ручками вартістю - 140 грн., ножицями по металу із зеленою ручкою вартістю - 55 грн., електричною плитою вартістю -250 грн., алюмінієвим бідоном, ємкість 40 л. вартістю - 500 грн., велосипедом «Україна» вартістю - 900 грн., після чого з місця вчинення злочину зник, звернувши викрадене майно на власну користь і розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 , згідно висновку товарознавчої експертизи №6 від 26.07.2017 матеріальну шкоду на загальну суму 3181 грн.
В апеляційній скарзі, не оспорюючи кваліфікацію своїх дій та фактичні обставини кримінального провадження, що встановлені вироком, обвинувачений просить вирок районного суду в частині призначеного покарання змінити у зв`язку з його суворістю та пом`якшити призначене покарання. Своє апеляційне прохання апелянт обґрунтовує тим, що суд при призначені покарання не врахував такі пом`якшуючи обставини, як те, що він страждає на ряд захворювань, а також у нього на утриманні є мати, яка є пенсіонеркою та інвалідом другої групи.
Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи обвинуваченого, який підтримав свою апеляційну скаргу в повному обсязі, а також заперечення прокурора, що вважав оскаржуваний вирок законним та обґрунтованим, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вирок у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції розглянув провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України. Учасники кримінального провадження не заперечували проти такого розгляду, їм було з достатньою повнотою роз`яснено суть та наслідки розгляду кримінального провадження у скороченому порядку, тому суд обґрунтовано визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім показань обвинуваченого та дослідження даних про його особу.
Висновки суду щодо фактичних обставин вчинення злочину, що зазначені у вироку, та кваліфікація дій обвинуваченого за ст. ч.3 ст. 185 та ч.1 ст.309 КК України у апеляційній скарзі обвинуваченого не оспорюються, а тому, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, ці обставини в апеляційному порядку не перевіряються.
Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.
Як вбачається з оскаржуваного вироку, ОСОБА_7 призначено покарання за вчинені злочини в межах санкції ч.3 ст.185 КК України у розмірі ближчому до мінімального у виді позбавлення волі строком 4 роки, а також в межах альтернативної санкцій ч.1 ст.309 КК України, у виді позбавлення волі строком 2 роки. Остаточне покарання суд призначив на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі строком 4 роки, в умовах його реального відбування. При цьому належить взяти до уваги те, що суд мотивував таке рішення не лише ступенем тяжкості вчинених злочинів, але визнав та об`єктивно врахував декілька обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, наявність у ОСОБА_7 захворювання, що підтверджується довідкою медичного закладу № 683-08/15, а також знаходження на утриманні у обвинуваченого його матері ОСОБА_9 , яка є інвалідом 2 групи, що підтверджено довідкою УПТСЗН Нововодолазької районної державної адміністрації Харківської області від 17 серпня 2017 року.
Поряд з цим, твердження у апеляційній скарзі обвинуваченого про те, що призначене судом першої інстанції остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, не відповідає внаслідок суворості ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого, - колегія суддів вважає необґрунтованими і дійшла висновку про те, що при призначені покарання, суд у повній мірі врахував вимоги кримінального закону, що містяться у нормах ст.ст. 65, 66 КК України, а саме додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також врахував дані про особу обвинуваченого. При цьому судом належно враховано, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, тобто судове рішення повинно виконувати функцію загальної та особистої превенції. Колегія суддів, також погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що з урахуванням ступеню тяжкості злочину, що посягає на власність інших громадян, в сукупності з негативними даними про особу винного, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, що свідчить про стійку антисоціальну поведінку ОСОБА_7 , внаслідок чого підстав для застосування норм ст.75 КК України або будь-якого пом`якшення призначеного покарання в межах санкцій ч.3 ст.185 та ч. 1 ст. 309 КК України - не вбачається. З приводу тверджень того, що він страждає на ряд захворювань, а також у нього на утриманні є мати, яка є пенсіонером та інвалідом другої групи, то ці обставини вже враховані судом першої інстанції при призначені ОСОБА_7 покарання.
Апеляційні доводи обвинуваченого про зайву суворість призначеного покарання на підставі ч.1 ст. 70 КК України - у виді позбавлення волі строком на 4 роки, за вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням до приміщення, а також за незаконне виготовлення, зберігання наркотичного засобу, без мети збуту, та пов`язане з цим апеляційне прохання щодо зміни вироку та пом`якшення призначеного покарання або переходу до іншого більш м`якого виду основного покарання, зазначеного в санкціях ч. 3 ст. 185 та ч.1 ст.309 КК України, на думку колегії суддів - є безпідставними. Згідно даних кримінального провадження та доводів поданої апеляційної скарги обвинуваченого, об`єктивно відсутні інші обставини, які пом`якшують або істотно зменшують ступінь тяжкості вчинених злочинів, ніж ті, що встановлені судом, а твердження щодо їх наявності повністю спростовуються висновками суду, зазначеними у оскаржуваному вироку, якими належним чином обґрунтовані вид та міра покарання, що призначені за вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст. 185, ч.1 ст.309 КК України.

З огляду на викладене, при апеляційному перегляді кримінального провадження не встановлено підстав для застосування норм ст.ст.75, 69, 69-1 КК України.

Окрім того, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування ухваленого обвинувального вироку, не вбачається.

Отже, апеляційні вимоги обвинуваченого ОСОБА_7 про можливість пом`якшення призначеного покарання, з урахуванням наведених ним доводів, належить вважати безпідставними, оскільки вони мають суто суб`єктивний характер, тобто наведені доводи не можуть вважатися достатніми підставами для будь-якого пом`якшення покарання за вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст. 185, ч.1 ст.309 КК України.

Керуючись ст.ст. 404; 405; 407 ч. 1 п. 2; 408 ч.1 п.4; 418; 419; 421 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Нововодолазького районного суду Харківської області від 13 вересня 2017 року, ухвалений стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 - в той самий строк з дня отримання ним копії судового рішення.
Судді

________________ ________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4