Справа № 460/4355/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Яворівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новояворівська Яворівського району Львівської області, проживає на АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, студента 3 курсу Національного Університету бізнесу і права, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого, -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України -
в с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_6 16.07.2017, близько 2 год 30 хв., знаходячись поблизу нічного клубу «Лаванда», на вул. Січових Стрільців 16 у м. Новояворівську Яворівського району Львівської області, на грунті раптово виниклих неприязних відносин з відвідувачем зазначеного нічного клубу ОСОБА_4 , маючи намір на спричинення тілесних ушкоджень, внаслідок злочинної недбалості, не передбачаючи можливості настання шкоди здоров`ю останнього, хоча повинен був і міг її передбачити, наніс останньому один удар долонею в обличчя, внаслідок якого потерпілий впав на бетонне покриття та отримав відкриту черепно-мозкову травму, забій головного мозку важкого ступеня з формуванням гострої епідуральної гематоми правої скронево-тім`яно-потиличної ділянки зі стисненням мозку, контузійно-геморагічного вогнища лівої лобної ділянки, перелом скроневої та потиличної кістки справа з переходом на основу черепа; компресійно-дислокаційний півкульно-стовбуровий синдром; лівобічний геміпарез; параорбітальну гематому справа, забій м`яких тканин справа, забій м`яких тканин правої тім`яно-потиличної ділянки, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 після роз`яснення суті обвинувачення, визнавши себе винним, пояснив, що 16.07.2017, близько 2 год 30 хв., працюючи охоронцем нічного клубу «Лаванда», що на вул. Січових Стрільців 16 у м. Новояворівську Яворівського району Львівської області, зробив зауваження потерпілому ОСОБА_7 , оскільки останній виніс келих за межі клубу, а це заборонено правилами клубу. ОСОБА_4 не відреагував на зауваження, розпочався конфлікт в ході якого келих у ОСОБА_8 забрав інший охоронець, а він вивів ОСОБА_8 на вулицю, словесний конфлікт ще тривав на вулиці, потім він повернувся спиною до ОСОБА_8 і пішов в сторону клубу, однак почув позаду, що ОСОБА_8 до нього звертається, повернувся і побачив, що ОСОБА_8 дуже близько до нього підійшов і
сприйняв це, як загрозу для себе та наніс йому удар в обличчя, від удару ОСОБА_8 похитнувся, впав, вдарився тильною стороною голови, в подальшому йому викликали невідкладну швидку допомогу. Щиро розкаявся, просив суворо не карати та застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році», оскільки є учасником бойових дій.
Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні просив застосувати до обвинуваченого найсуворіше покарання, яке передбачено санкцією статті обвинувачення.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.
Обвинувачений та інші учасники судового процесу правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд не має сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, цивільний позов по справі заявлено не було.
Кваліфікація дій обвинуваченого за ст.128 КК України є вірною, оскільки він спричинив потерпілому необережне тяжке тілесне ушкодження.
При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, вчинений злочин є невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, який повністю визнав свою вину, характеризується нейтрально, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, до кримінальної відповідальності притягається вперше, пом`якшуючу обставину - щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання, та вважає за можливе обрати йому покарання у виді громадський робіт в межах санкції ст. 128 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_6 подав суду заяву про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році ».
Відповідно до ст. 85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Згідно з ч. 2 ст. 86 КК України, законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили.
Відповідно до ч.2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України «Про застосування амністії в Україні» дія закону про амністію поширюється на злочини, вчинені до дня набрання ним чинності включно.
Статтею 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» (22 грудня 2016 року № 1810-VIII) встановлено звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, а також осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частинами другою, третьою і четвертою статті 408, статтею 410, частинами другою, третьою і четвертою статті 411 Кримінального кодексу України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у частині четвертій статті 86 Кримінального кодексу України, статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та статті 9 цього Закону).
Обвинувачений ОСОБА_6 є учасником бойових дій, що стверджується виданим посвідченням серії НОМЕР_1 від 04.12.2015.
Враховуючи наведене та беручи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_6 , на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році», брав безпосередню участь в антитерористичній операції, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримав статус учасника бойових дій, а також зважаючи на відсутність обмежень, передбачених ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» щодо застосування відносно обвинуваченого амністії,
тому є підстави для звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Долю речових доказів по справі належить вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Судові витрати у справі відсутні.
Керуючись ст. ст. 370, 373-374, 395 КПК України, суд -
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок ) годин.
Звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі статті 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було судом визнано недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Яворівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1