Справа № 405/746/18

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" лютого 2018 р. м. Кропивницький
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Красилівка Ставищенського району Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , ч. 2 ст. 27, ч. 1 ст. 396, ч. 1 ст. 119 КК України, за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_4 ,
прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку тримання під домашнім арештом підозрюваному ОСОБА_4 .
Органом досудового розслідування ОСОБА_4 повідомлено про підозру про те, що на підставі наказу СБ України №163-ос від 15.02.2017 він прийнятий на військову службу за контрактом осіб СБ України.
Згідно з наказом начальника ДКР СБУ №138-ос від 03.10.2017 ОСОБА_4 призначений на посаду оперуповноваженого 2 сектору 2 відділу 1 управління Головного управління військової контррозвідки у військовому званні «старший лейтенант».
Будучи працівником СБ України, відповідно до ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІV, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 №551-ХІV, ОСОБА_4 зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, поважати честь і гідність кожної людини поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Разом з цим, ОСОБА_4 , діючи всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам законодавства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.
Громадянин ОСОБА_4 , 06.10.2017 близько 00 год. 30 хв., спільно з громадянами ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, рухаючись на легковому автомобілі ВАЗ 2102 д.н.з. « НОМЕР_1 » неподалік с. Новоселиця Благовіщенського району Кіровоградської області, за кермом якого в цей час перебував ОСОБА_8 , став свідком дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої ОСОБА_9 втратив свідомість та отримав тяжкі тіленсі ушкодження, тобто злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, про вчинене ОСОБА_8 кримінальне правопорушення правоохоронні органи не повідомив. В подальшому, діючи з прямим умислом спрямованим на уникнення негативних наслідків щодо себе та кримінальної відповідальності за ст. 286 КК України щодо ОСОБА_8 , групою осіб без попередньої змови разом із ОСОБА_8 та ОСОБА_6 помістив ОСОБА_9 в салон автомобіля ВАЗ 2102 д.н.з. « НОМЕР_1 » та з метою приховування вищевказаного злочину та його слідів, перевіз ОСОБА_9 до затопленого водою камяно-видобувного кар`єру, що знаходиться в с. Шамраєво Благовіщенського району Кіровоградської області. На краю кар`єру, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , витягнули ОСОБА_9 з автмообіля ВАЗ 2102 д.н.з. « НОМЕР_1 » та поклали поблизу куща, з метою сховати його в іншому місці та унеможливити виявлення ОСОБА_9 правоохоронними органами. В подальшому, ОСОБА_4 , діючи групою осіб з ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , зіштовхнув автомобіль ВАЗ 2102 д.н.з. « НОМЕР_1 » з краю карєру у воду. Продовжуючи приховування злочину та його слідів, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_8 помістили ОСОБА_9 до багажнику автомобіля «Opel Vectra B» д.н.з. « НОМЕР_2 », яким у повсякденній користувався ОСОБА_4 та вирушили в поле між населеними пунктами Грушка Новоселиця та Розношенське Благовіщенського р-ну Кіровоградської області з метою сховати ОСОБА_9 . У зв`язку із необхідінсттю приступити до виконання службових обовязків, орієнтовно о 06:00 год. ОСОБА_6 покинув ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , вирушивши до Благовіщенського відділення поліції Гайворонського відідлу поліції ГУНП в Кіровоградській області. ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_8 , продовжуючи приховування злочину та його слідів, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків, хоча повинен був і міг їх передбачити, скинув ОСОБА_9 у польовий колодязь із водою між населеними пунктами Грушка Новоселиця та Розношенське Благовіщенського р-ну Кіровоградської області, де останній загинув внаслідок механічної асфікції при утопленні.
Таким чином, ОСОБА_4 , підозрюється в тому, що він будучи працівником правоохоронного органу, в порушення вимог ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІV, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 №551-ХІV, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам законодавства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, 06.10.2017 близько 00 год. 30 хв., спільно з громадянами ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, рухаючись на легковому автомобілі ВАЗ 2102 д.н.з. « НОМЕР_1 » неподалік с. Новоселиця Благовіщенського району Кіровоградської області, за кермом якого в цей час перебував ОСОБА_8 , став свідком дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої ОСОБА_9 втратив свідомість та отримав тяжкі тіленсі ушкодження, тобто злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, про вчинене ОСОБА_8 кримінальне правопорушення правоохоронні органи не повідомив, та з метою приховування злочину, групою осіб разом із ОСОБА_8 та ОСОБА_6 перемістив ОСОБА_9 до камяно-видобувного карєру, що знаходиться в с. Шамраєво Благовіщенського району Кіровоградської області де зкинув автомобіль ВАЗ 2102 д.н.з. « НОМЕР_1 », який являється предметом злочину, а ОСОБА_9 помістив у автомобіль «Opel Vectra B» д.н.з. « НОМЕР_2 », яким користувався у повсякденній діяльності, після чого спільно із ОСОБА_8 продовжуючи приховування злочину та його слідів, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків, хоча повинен був і міг їх передбачити, скинув ОСОБА_9 у польовий колодязь із водою між населеними пунктами Грушка Новоселиця та Розношенське Благовіщенського р-ну Кіровоградської області, де останній загинув внаслідок механічної асфікції при утопленні, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 27, ч. 1 ст. 396 КК України, а саме заздалегідь не обіцяне приховування тяжкого злочину, вчинене групою осіб.
Він же, 06.10.2017 близько 00 год. 30 хв., спільно з громадянами ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, рухаючись на легковому автомобілі ВАЗ 2102 д.н.з. « НОМЕР_1 » неподалік с. Новоселиця Благовіщенського району Кіровоградської області, за кермом якого в цей час перебував ОСОБА_8 , став свідком дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої ОСОБА_9 втратив свідомість та отримав тяжкі тіленсі ушкодження, тобто злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, про вчинене ОСОБА_8 кримінальне правопорушення правоохоронні органи не повідомив. В подальшому, діючи з прямим умислом спрямованим на уникнення негативних наслідків щодо себе та кримінальної відповідальності за ст. 286 КК України щодо ОСОБА_8 , групою осіб без попередньої змови разом із ОСОБА_8 та ОСОБА_6 помістив ОСОБА_9 в салон автомобіля ВАЗ 2102 д.н.з. « НОМЕР_1 » та з метою приховування вищевказаного злочину та його слідів, перевіз ОСОБА_9 до затопленого водою камяно-видобувного кар`єру, що знаходиться в с. Шамраєво Благовіщенського району Кіровоградської області. На краю кар`єру, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , витягнули ОСОБА_9 з автмообіля ВАЗ 2102 д.н.з. « НОМЕР_1 » та поклали поблизу куща, з метою сховати його в іншому місці та унеможливити виявлення ОСОБА_9 правоохоронними органами. В подальшому, ОСОБА_4 , діючи групою осіб з ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , зіштовхнув автомобіль ВАЗ 2102 д.н.з. « НОМЕР_1 » з краю карєру у воду. Продовжуючи приховування злочину та його слідів, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_8 помістили ОСОБА_9 до багажнику автомобіля «Opel Vectra B» д.н.з. « НОМЕР_2 », яким у повсякденній користувався ОСОБА_4 та вирушили в поле між населеними пунктами Грушка Новоселиця та Розношенське Благовіщенського р-ну Кіровоградської області з метою сховати ОСОБА_9 . У зв`язку із необхідінсттю приступити до виконання службових обовязків, орієнтовно о 06:00 год. ОСОБА_6 покинув ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , вирушивши до Благовіщенського відділення поліції Гайворонського відідлу поліції ГУНП в Кіровоградській області. ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_8 , продовжуючи приховування злочину та його слідів, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків, хоча повинен був і міг їх передбачити, скинув ОСОБА_9 у польовий колодязь із водою між населеними пунктами Грушка Новоселиця та Розношенське Благовіщенського р-ну Кіровоградської області, де останній загинув внаслідок механічної асфікції при утопленні.
Таким чином, ОСОБА_4 , підозрюється в тому, що він будучи працівником правоохоронного органу, в порушення вимог ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІV, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 №551-ХІV, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам законодавства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, 06.10.2017 близько 00 год. 30 хв., спільно з громадянами ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, рухаючись на легковому автомобілі ВАЗ 2102 д.н.з. « НОМЕР_1 » неподалік с. Новоселиця Благовіщенського району Кіровоградської області, за кермом якого в цей час перебував ОСОБА_8 , став свідком дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої ОСОБА_9 втратив свідомість та отримав тяжкі тіленсі ушкодження, тобто злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, про вчинене ОСОБА_8 кримінальне правопорушення правоохоронні органи не повідомив, та з метою приховування злочину, групою осіб разом із ОСОБА_8 та ОСОБА_6 перемістив ОСОБА_9 до камяно-видобувного карєру, що знаходиться в с. Шамраєво Благовіщенського району Кіровоградської області де зкинув автомобіль ВАЗ 2102 д.н.з. « НОМЕР_1 », який являється предметом злочину, а ОСОБА_9 помістив у автомобіль «Opel Vectra B» д.н.з. « НОМЕР_2 », яким користувався у повсякденній діяльності, після чого спільно із ОСОБА_8 продовжуючи приховування злочину та його слідів, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків, хоча повинен був і міг їх передбачити, скинув ОСОБА_9 у польовий колодязь із водою між населеними пунктами Грушка Новоселиця та Розношенське Благовіщенського р-ну Кіровоградської області, де останній загинув внаслідок механічної асфікції при утопленні, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 119 КК України, а саме вбивство, вчинене через необережність.
06.02.2018 року строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено заступником військового прокурора Південного регіону України до п`яти місяців, тобто до 08.03.2018 року.
На виконання зазначеного обсягу роботи потрібен додатковий термін не менше одного місяця, в зв`язку з чим виникла необхідність в порушенні клопотання про продовження строку домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_4 .
Прокурор під час розгляду клопотання зазначив про необхідність продовження строку тримання особи під домашнім арештом, оскільки по оголошеній обґрунтованій підозрі, існують ризики, яких не можливо запобігти шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, до завершення досудового розслідування необхідно провести ряд слідчих (розшукових) дій
Захисник в судовому засіданні, просив застосувати відносно його підзахисного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, оскільки останній проживає на значній відстані від м. Кропивницький, в якому знаходиться орган досудового розслідування, а тому вразі необхідності прибути йому за викликом до слідчого, призводить до порушення ним заборони залишати в певний період доби житло, покладеної на нього при застосуванні домашнього арешту.
Підозрюваний підтримав позицію захисника.
Заслухавши учасників, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.
Так, згідно ч.6 ст.181 КПК України у разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.199 цього Кодексу.
Частинною 3 ст.199 КПК України визначено, що в клопотанні про продовження строку тримання під вартою мають бути вказані обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовження строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині 3 ст.199 КПК України, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (ч.5 ст.199 КПК України).
Встановлено, що 05.01.2018 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 1 ст. 396, ч. 1 ст. 119 КК України.
24.01.2018 року ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області відносно підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід домашній арешт строком до 08.02.2018 року.
06.02.2018 року строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено заступником військового прокурора Південного регіону України до п`яти місяців, тобто до 08.03.2018 року.
Під час розгляду клопотання слідчий суддя встановив наявність обґрунтованої підозри за ч. 2 ст. 27, ч. 1 ст. 396, ч. 1 ст. 119 КК України, причетність ОСОБА_4 до неї, що підтверджується наданими матеріалами клопотання, які містять протокол допиту підозрюваного, протокол допиту потерпілого, протокол допиту свідка, висновком експерта (а.к. 11-18, 57-61,19-21, 22-32,37-50, 51-56).
У той же час, слідчим суддею відзначається, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі-ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
При цьому, практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.
Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.
Наявні матеріали на думку слідчого судді свідчать, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що ОСОБА_4 міг вчинити кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 27, ч. 1 ст. 396, ч. 1 ст. 119 КК України.
До того ж, слідчим суддею встановлено існування наступних ризиків, передбачених:
- п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваним ухилятися від кримінальної відповідальності, оскільки через тяжкість кримінального правопорушення по якому оголошено про підозру, зібраних у справі доказів та можливе покарання у разі доведення його провини, свідчать про те, що останній може вчинити спробу направлену на ухилення від кримінальної відповідальності та суду;
- п.2 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваним знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки після вчинення кримінального правопорушення підозрюваний разом з іншими особами намагалися приховати сліди вчинення кримінального правопорушення, а саме вивезли труп ОСОБА_9 з місця ДТП до іншого населеного пункту, в адміністративних межах Благовіщенського району, де попередньо засунувши у штани ОСОБА_9 камінь, тіло останнього спустили до занедбаної криниці з метою неможливості в подальшому його спливу на поверхню води, після чого автомобіль, на якому було вчинено ДТП, також було скинуто до заповненого водою кар`єру;
- п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість підозрюваним впливати на потерпілих та свідків, які в судовому засіданні ще не допитувалися, не тільки шляхом застосування погроз, а і шляхом змови, оскільки останні перебували з підозрюваним у дружніх стосунках, що підтверджується протоколами допитів, які містяться в матеріалах клопотання, а відтак вони можуть надати неправдиві показання з метою сприяння уникнення підозрюваним кримінальної відповідальності.
Інші ризики матеріалами клопотання не доведені.
Викладене у своїй сукупності, свідчить, що заявлені ризики, передбачені п.п.1,2 та 3 ч.1 ст.177 КПК України не зменшилися, завершення досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під домашнім арештом наразі неможливе у зв`язку з необхідністю проведення слідчих (розшукових) дій, а тому необхідність в раніше обраному відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжному заході домашній арешт не відпала, та вказує про наявність достатніх підстав вважати, що за матеріалами означеного кримінального провадження по відношенню до ОСОБА_4 існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, а інший, більш м`який запобіжний захід (особисте зобов`язання), на думку слідчого судді не забезпечать запобігання встановленим ризикам та виконанню підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Водночас, слідчий суддя оцінює суворість можливого покарання ОСОБА_4 та визнає за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт.
Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в подальшому триманні підозрюваної під домашнім арештом, а тому вважаю за необхідне продовжити строк домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_4 в межах строку досудового розслідування, тобто до 08.03.2018 року.
Керуючись ст.ст.176-199, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -
клопотання прокурора військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 про продовження строку тримання під домашнім арештом підозрюваному ОСОБА_4 задовольнити.
Продовжити строк тримання під домашнім арештом підозрюваному ОСОБА_4 з 07.02.2018 року до 08.03.2018 року, який полягає в забороні для нього залишати квартиру АДРЕСА_3 у період часу з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня.
Покласти на ОСОБА_4 на строк до 08.03.2018 року наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого та прокурора за першою їх вимогою;
- не відлучатися за межі м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора та суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;
- утримуватися від спілкування зі свідками , потерпілими та іншими підозрюваними( обвинуваченими) по даному кримінальному провадженню.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.
Дата закінчення дії даної ухвали слідчого судді визначити до 08.03.2018 року.
Ухвалу передати до Дарницького управління поліції Головного Управління Національної поліції у м. Києві для виконання.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Кіровоградської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ленінського
районного суду м. Кіровограда ОСОБА_10