Справа № 369/2179/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/780/159/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 06.03.2018

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 березня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі
суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря : ОСОБА_5 ,
за участю прокурора: ОСОБА_6 ,
підозрюваного: ОСОБА_7 ,
захисника: ОСОБА_8 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Органами досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється в тому, що 15 лютого 2018 року, близько 18 години, (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) він, за попередньою змовою з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконного збагачення, шляхом підбору ключа, незаконно проникли до будинку АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_13 , звідки таємно викрали грошові кошти в сумі 12 300 доларів США, 7 500 грн., чоловічий годинник виробництва Швейцарія, золоті вироби, ноутбук «Тошиба», мобільний телефон «Леново», чим заподіяли ОСОБА_13 матеріальні збитки на суму близько 650 000 грн.
15 лютого 2018 року, ОСОБА_7 в рамках вказаного кримінального провадження, затримано в порядку ст. 208 КПК України, а 16 лютого 2018 року йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України /а.п.24-26/.
27 лютого 2018 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшло клопотання слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_15 про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів з визначенням застави в розмірі 380 прожиткових мінімумів.
Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 лютого 2018 року вказане клопотання задоволено та до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 17 квітня 2018 року включно з визначенням застави в розмірі 52 860 (п`ятдесят дві тисяч вісімсот шістдесят) грн.
Своє рішення суд мотивував тим, що під час досудового розслідування та судового розгляду встановлено реальні ризики того, що підозрюваний ОСОБА_7 у разі застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 лютого 2018 року та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 380 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 646 000 гривень. Вимоги обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, а також істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що при розгляді клопотання слідчого суд першої інстанції помилково прийшов до висновку щодо розміру застави, застосованої до підозрюваного. На думку прокурора, судом першої інстанції не було взято до уваги ту обставину, що ОСОБА_7 під час досудового розслідування, зокрема, під час вирішення питання про застосування до нього запобіжного заходу у суді 17 лютого 2018 року видавав себе за іншу особу ОСОБА_16 . Так, прокурор звертає увагу на те, що стороною обвинувачення дотримано вимоги про розумну підозру, оскільки на даний час наявні докази, які свідчать про об`єктивний зв`язок ОСОБА_7 з кримінальним правопорушенням, у вчиненні якого він підозрюється. Однак, на думку апелянта, судом не в повній мірі було враховано ризик переховування ОСОБА_7 від органу досудового розслідування та суду, який обґрунтовується тим, шо він не має постійного місця проживання в Києво-Святошинському районі, міцних соціальних зв`язків, відтак, усвідомлюючи невідворотність реального покарання, буде намагатись уникнути кримінальної ввідповідальності за злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. Також, на думку прокурора, не було враховано, що ОСОБА_7 може знищити, сховати або спотворити будь-які з речей, чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Апелянт вважає, що при визначенні судом першої інстанції застави підозрюваному не було враховано вимоги КПК України та обставини кримінального правопорушення, насамперед те, що на даний час місцезнаходження значної частини викраденого майна, у тому числі, усіх викрадених грошових коштів, не відомо, не взято до уваги наявність діючої ухвали відносно цього ж підозрюваного від 17 лютого 2018 року, та, як наслідок, зроблено неправильний висновок про достатність розміру застави для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного. Окрім того, на думку апелянта, не було належним чином обґрунтовано обрання саме такого розміру застави та не зазначено в резолютивній частині оскаржуваної ухвали, який саме запобіжний захід (окрім застави) вирішив застосувати суд до підозрюваного, порушивши цим вимоги п. 5 ч. 1 ст. 196 КПК України.
В запереченнях на апеляційну скаргу захисник просить у задоволенні апеляційної скарги прокурора на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 лютого 2018 року відмовити повністю. Свою позицію обґрунтовує тим, що твердження сторони обвинувачення про порушення законодавства при вирішенні питання про обрання альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави через встановлення невеликого її розміру, є безпідставним та необгрунтованим. Зазначає, що відповідно до приписів ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчинені тяжкого злочину, визначається в межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у зв`язку з чим, при визначені розміру застави слідчий суддя виконав вимоги закону без жодних порушень матеріального чи процесуального права. Крім того, захисник просить суд звернути увагу на ті обставини, що станом на 06 березня 2018 року визначена застава не внесена, оскільки у його підзахисного та його родини вони відсутні, про що свідчить і той факт, що ОСОБА_7 користується послугами держаного захисника. На думку захисника, вказані прокурором ризики щодо його підзахисного є недоведеними та спростовуються самою апеляційною скаргою, зокрема, щодо місця його проживання та відсутності місця роботи. Так, адвокат зазначає, що ОСОБА_7 здійснює підприємницьку діяльність, чим заробляє собі на життя та утримання своєї родини. Захисник звертає увагу на ту обставину, що жодних з викрадених у потерпілого предметів у ОСОБА_7 знайдено не було, будь-які докази причиново-наслідкового зв`язку між діями ОСОБА_7 та здійсненням крадіжки, надані не були. Обґрунтування ризику тиску на потерпілого та свідків, на думку адвоката, спростовується тією обставиною, що вони вже надали показання, та надана ними інформація процесуально зафіксована.
Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити; захисника ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; перевіривши матеріали клопотання, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою вищенаведеної статті.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
При вирішенні питання про задоволення клопотання слідчого судом першої інстанції враховано, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 обумовлено наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України, а також наявністю ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Так, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: протоколом огляду місця події від 15 лютого 2018 року, протоколом огляду речових доказів від 16 лютого 2018 року, протоколами допиту свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_13 . Окрім того, ОСОБА_7 було затримано безпосередньо після вчинення злочину.
Оскільки КПК України не містить визначення обґрунтованої підозри, за роз`ясненням вказаного поняття слід звернутися до практики ЄСПЛ. За загальною практикою Європейського суду з прав людини, що склалась з рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182, термін «обґрунтована підозра» у вчиненні правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
У справі «Ердагоз проти Туреччини» висловлено позицію, що факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тим, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи.
Суд приходить до висновку, що додані до клопотання слідчого докази в своїй сукупності дають можливість переконати об`єктивного спостерігача в ймовірності вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину.
Окрім того, на підтвердження обґрунтованості підозри наявні фактичні обставини кримінального провадження дають можливість об`єктивно пов`язати підозрюваного ОСОБА_7 із вчиненням кримінального правопорушення (Рішення ЄСПЛ «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року).
Що стосується наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, то з цього приводу слід зазначити наступне.
Так, у судовому засіданні було підтверджено наявність ризиків, що перебуваючи на волі підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого та свідків, знищити, сховати або спотворити будь-які з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на даний час місцезнаходження значної частини викраденого майна, в тому числі грошових коштів, невідомо.
Колегія суддів приходить до висновку, що, не зважаючи на проведення низки процесуальних дій, зокрема, допиту потерпілого та свідків, ризики, вказані вище, не зменшилися та не відпали, оскільки досудове розслідування триває.
Що стосується висловленої захисником в запереченнях на апеляційну скаргу позиції щодо на наявність у ОСОБА_7 міцних соціальних зв`язків, то вказане є слушним, однак, не впливає на правильність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Окрім того, колегія суддів в підтвердження ризику того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, розцінює той факт, що ОСОБА_7 під час затримання та обрання йому запобіжного заходу в суді першої інстанції назвався чужим прізвищем ОСОБА_16 .
Разом з тим, вказівка прокурора на необґрунтованість розміру визначеної застави, є слушною виходячи з наступного.
Частиною 4 статті 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Абзацом 2 вказаної частини статті передбачено, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
Оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, який, відповідно до положень ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину, підозрюваний, з його слів, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за ст.186 КК України, прокурор зазначив, що в даний час щодо ОСОБА_7 розглядається кримінальне провадження в суді за ст.185 КК України та існують підстави вважати, що він причетний до вчинення інших кримінальних правопорушень, колегія суддів приходить до висновку, що для гарантування його належної процесуальної поведінки, з урахуванням особи підозрюваного, його матеріального стану та інших обставин провадження, достатньою буде застава в розмірі 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 255 000 (двісті п`ятдесят п`ять тисяч) грн..
Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що, відповідно до ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.
Керуючись ст.ст.405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 лютого 2018 року, щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі Міністерства юстиції України Київський слідчий ізолятор строком на 60 днів, а саме до 17 квітня 2018 року включно.
Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який час внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 у разі внесення застави наступні обов`язки:
-прибувати на виклики до слідчого, якому доручене проведення досудового розслідування кримінального провадження, до суду, до прокурора;
-не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи;
-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.
Строк дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави визначити до 17 квітня 2018 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :

___________________ __________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4