Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/49/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.01.2018 року м. Кропивницький
Колегія суддів Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
переглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кропивницького за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 жовтня 2017 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Павлиш Онуфріївського району Кіровоградської області, громадянина України, одруженого, такого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , неодноразово судимого, востаннє:

-20.05.2016 року вироком Онуфріївського районного суду Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням положень ст. 71 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років один місяць,

відмовлено у застосуванні Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року № 1810-VIII.

Засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році» та звільнення на підставі вказаного Закону від відбування покарання.

Відмовляючи у задоволенні клопотання засудженому, суд першої інстанції своє рішення мотивував тим, що ОСОБА_7 останній умисний злочин, за який засуджений, вчинив під час іспитового строку, тому, зважаючи на положення п. «а» ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», не належить до кола осіб, щодо яких застосовується означений Закон.

У апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 , просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, застосувати щодо нього Закон України «Про амністію у 2016 році», звільнивши від відбування покарання на підставі зазначеного Закону.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що судом першої інстанції безпідставно не застосовано щодо нього Закон України «Про амністію в 2016 році», зокрема, п. в ст. 1 цього Закону, оскільки він має малолітню дитину.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, у дебатах думку прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року № 1810-VIII звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України.

Як встановлено, ОСОБА_7 14 березня 2014 року засуджений вироком Онуфріївського районного суду Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років; на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю два роки.

У подальшому, під час іспитового строку, тобто, до повного відбуття покарання за вказаним вироком, ОСОБА_7 вчинив нове умисне кримінальне правопорушення проти власності, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, за яке засуджений вироком Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 20 травня 2016 року.

Покарання Онуфріївським районним судом Кіровоградської області 20 травня 2016 року визначено на підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, і до призначеного покарання приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Покарання, призначене за сукупністю вироків, наразі відбуває засуджений ОСОБА_7 .

При цьому, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, відповідно до ст.12 КК України, є тяжким.

Зважаючи на викладене, Закон України «Про амністію у 2016 році» не може бути застосований до засудженого ОСОБА_7 .

Висновки суду першої інстанції про неможливість застосування стосовно засудженого ОСОБА_7 Закону України «Про амністію у 2016 році» - є правильними, однак при цьому суд помилково послався на положення ст. 9 означеного Закону, замість ст. 1 цього Закону.

Разом із тим, вказана обставина не впливає на правильність постановленого судом рішення першої інстанції по суті, не є таким істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відтак, вимоги апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 задоволенню не підлягають, тому колегія суддів залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 жовтня 2017 року, якою у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування щодо нього Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року № 1810-VIII відмовлено, залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Кіровоградської області набирає законної сили негайно після проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: /підписи/
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .
Відповідає оригіналу:
Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2