У Х В А Л А
Іменем України
21 листопада 2017 року м. Київ
Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , перевіривши заяву ОСОБА_2 про повернення їй мобільних телефонів,-

В С Т А Н О В И В :
в провадження слідчого судді 21 листопада 2017 року надійшла вищевказана заява.

У своїй заяві ОСОБА_2 зазначає, що 23.10.2017 року за адресою: АДРЕСА_1 , був проведений обшук, в ході якого було вилучено 2 мобільні телефони, які належать ОСОБА_2 .

Заявник зазначає, що дані телефони не мають відношення до кримінального провадження та просить слідчого суддю їх повернути.

Пунктом 1 частини 1 ст. 303 КПК України встановлено, що на досудовому провадженні може бути оскаржена, в тому числі, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 КПК України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України регламентовано порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування.

Згідно з правилами п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, правом на оскарження бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає, зокрема, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 КПК України, наділені заявник, потерпілий, його представник чи законний представник, підозрюваний, його захисник чи законний представник, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володілець тимчасово вилученого майна.

Таким чином, п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, визначено коло осіб, яким надано право на оскарження бездіяльності слідчого, прокурора стосовно неповернення тимчасово вилученого майна, зокрема, до таких осіб віднесено володільця тимчасово вилученого майна.

Однак, ОСОБА_2 звертаючись до суду із зазначеною скаргою, належних доказів на підтвердження свого права власності на вилучене майно не надала.

Також з даної скарги не вбачається, дії якої особи та якого органу досудового розслідування оскаржує особа, що дало би змогу перевірити підсудність даної справи.

Крім того кожна скарга подається в межах певного кримінального провадження, в матеріалах заяви не вказано номеру за яким кримінальне провадження внесене до ЄРДР, що унеможливлює витребування відповідних матеріалів кримінального провадження для огляду в судовому засіданні.

Крім того, не долучено копії ухвали на проведення обшуку та копії протоколу обшуку, які би вказували, що за адресою: АДРЕСА_1 дійсно проводився обшук та вилучалось майно належне ОСОБА_2 .

Таким чином, скаргу (заяву) подано особою, яка не має права подавати скаргу, що в силу вимог п. 1 ч. 2 ст. 304 КПК України є підставою для повернення скарги.

Крім того не встановлено бездіяльність якої особи, та по якому кримінальному провадженні оскаржується.

Враховуючи наведене, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність повернути скаргу особі, яка її подала, при цьому, слід роз`яснити, що за правилами ч. 7 ст. 304 КПК України, повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В :
Заяву ОСОБА_2 про повернення їй мобільних телефонів повернути особі, що її подала.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 5 (п`яти) днів.
Слідчий суддя ОСОБА_1