печерський районний суд міста києва
Справа № 757/8525/18-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 лютого 2018 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання ОСОБА_3 про накладення арешту на нерухоме майно ТОВ «Марко Фарм ЛТД» в рамках кримінального провадження №0006492,-

В С Т А Н О В И В :
15.02.2017 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання ОСОБА_3 про накладення арешту на нерухоме майно ТОВ «Марко Фарм ЛТД» в рамках кримінального провадження №0006492.
З матеріалів клопотання вбачається, що у провадженні слідчого відділу Печерського управленні Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0006492 від 20.12.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
22.01.2018 року постановою слідчого СВ Печерського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 ОСОБА_3 визнано цивільним позивачем у кримінальному провадженні №0006492.
Особа, за клопотанням якої здійснюється кримінальне провадження вказує, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 112083924 від 29.01.2018 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Марко Фарм ЛТД» () на праві власності зареєстровано нерухоме майно, а саме: нежиле приміщення загальною площею 114,3 кв. м. за адресою: м. Київ вулиця Спаська, будинок 5, приміщення 44.
ОСОБА_3 стверджує, що на нерухоме майно ТОВ «Марко Фарм ЛТД» () , а саме нежиле приміщення загальною площею 114,3 кв.м. за адресою: м. Київ вулиця Спаська, будинок 5, приміщення 44 необхідно накласти арешт з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.
Про час і місце судового засідання ОСОБА_3 та представник Печерського УП ГУ НП у м. Києві повідомлялись належним чином, не з`явились, про причини неявки суд не повідомили. Слідчий суддя визнав за можливе провести судове засідання за їх відсутності.
Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Частиною 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.
Відповідно ч. 2 ст. 170 КПК України арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до п. 2, 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення спеціальної конфіскації та конфіскації майна як виду покарання.
Як визначено ч. 5 цієї ж статті, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Так, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст.94,132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані і мають міститись і у клопотанні особи, яка звертається з клопотанням про арешт майна, оскільки у відповідності до п.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Як вбачається з долученого до клопотання витягу з кримінального провадження № 0006492, в рамках означеного кримінального провадження про підозру не повідомлено жодній особі та відсутні будь-які відомості, які б переконливо свідчили про необхідність накладення арешту на вказане майно, адже досудове розслідування здійснюється на протязі тривалого часу, а тому з викладеного вбачається, що особа, яка звернувся з клопотанням, не довела необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, для досягнення визначеної нею в клопотанні мети, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 170, 173, 309 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
Клопотання ОСОБА_3 про накладення арешту на нерухоме майно ТОВ «Марко Фарм ЛТД» в рамках кримінального провадження №0006492 залишити без задоволення.
Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1