25.04.2018 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

1-кп/533/5/18
533/1138/17
ВИРОК
іменем України

25 квітня 2018 року селище Козельщина Полтавської області.
Козельщинський районний суд Полтавської області в складі
головуючого судді ОСОБА_1
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
який народився в селі Пашківка, Козельщинського району,
Полтавської області, зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_1 , проживає в
АДРЕСА_2 , громадянина України, не
одруженого, освіта професійно-технічна, групи інвалідності не має, учасником бойових дій не являється, статусу учасника
АТО не має, статусу ліквідатора наслідків аварії на ЧАЕС не
має, не працюючий, раніше судимий:
1.Козельщинським районним судом від 26.03.2013 року за ч.1ст. 190 КК України до 850грн штрафу;
2.Козельщинським районним судом ухвалою 17.01.2014 року покарання за ч.1 ст.190, 53 ч.5, 56 ч.3, замінено на 50 годин громадських робіт;
3.Козельщинським районним судом 03.03.2014 року за ч.2ст.185, до 2 років позбавлення волі, за ст.71 КК України приєднано 4 дні за вироком від 17.01.2014 року та остаточно засуджено до позбавлення волі на строк 2 років 4 дні;
4.Вироком Крюківського районного суду м. Кременчука 05.11.2014 року за ч.2 ст. 185 КК України засуджений до позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ч.4ст.70 КК України приєднано покарання за вироком від 03.03.2014 року та засуджено до 2 років 4 днів позбавлення волі;
5.Козельщинським районним судом 13.05.2015 року за ч.2 ст.185 до 1 року позбавлення волі, за ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з 1 річним іспитовим строком;
6.Козельщинським районним судом 30.11.2015 року за ч.2ст.185, ч.2 ст. 190, 70 ч.1 КК України, до 1 року 7 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71КК України частково приєднано не відбуте покарання за вироком від 13.05.2015року позбавлення волі, за ст.71 КК України приєднано 4 дні за вироком від 17.01.2014 року та остаточно засуджено до позбавлення волі на строк 2 років 4 дні;
за ч.2 ст.289, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України,-
встановив:
ОСОБА_5 , звільнившись з місць позбавлення волі, на шлях виправлення не став та 20.09.2017 року близько 23 години 00 хвилин прийшов на територію домоволодіння ОСОБА_6 , що знаходиться в селі Верхня Жужманівка, Козельщинського району Полтавської області, та, зайшовши до житлового будинку останньої через незачинені двері, в одній із кімнат помітив мобільний телефон марки «HUAWEI» моделі «LUA-U22», золотистого кольору вартістю 2 043,69грн та планшет марки «SAMSUNG» моделі «SМ-Т 116» білого кольору вартістю 3879,22грн, якими заволодів, скориставшись відсутністю господаря та сторонніх осіб, залишив помешкання та викрадене намагався збути жителям села Ольгівка, спричинивши ОСОБА_6 майнову шкоду згідно висновку експерта №2509/3 від 25.09.2017 року на загальну суму 5 922,91грн.
На початку жовтня 2017 року у вечірній час ОСОБА_5 з метою вчинення крадіжки чужого майна, прийшов до території домоволодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_3 та належить ОСОБА_9 . Зайшовши на територію домоволодіння, впевнившись у відсутності викриття зі сторони власника та інших осіб, ОСОБА_5 , діючи повторно, шляхом розбиття віконного скла, проник до будинку, з якого вчинив крадіжку куртки зимової темно-синього кольору вартістю 110грн, двох чоловічих сорочок з довгим рукавом вартістю 20грн, килима вартістю 50грн, ковдри вартістю 30грн, пластикового відра вартістю 22,50грн, емальованої каструлі вартістю 135грн, годинника марки «Quarts» вартістю 40, 06 грн, шести фаянсових тарілок вартістю 108грн (18грн за одну), восьми ложок із нержавіючої сталі вартістю 108грн (13,50грн за одну), однієї чайної ложки із нержавіючої сталі вартістю 9 грн, шести виделок із нержавіючої сталі вартістю 64,80грн, (10,80грн за одну), пластикової миски вартістю 31,50грн, які в подальшому переніс до місця свого проживання в село Ольгівка Козельщинського району Полтавської області.
Своїми умисними діями ОСОБА_5 завдав потерпілій ОСОБА_9 матеріальних збитків на загальну суму 728,86грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений визнав свою провину у вчиненні крадіжок чужого майна у ОСОБА_6 та ОСОБА_10 у повному обсязі обвинувачення, не оспорюючи обсяг та вартість викраденого. Щодо фактичних обставин справи по епізоду незаконного заволодіння автомобілем ОСОБА_7 обвинувачений вину визнав частково та пояснив, що вранці цього для на його прохання його підвіз до будинку ОСОБА_7 . ОСОБА_11 , який працював у ОСОБА_7 водієм. До будинку він не заходив, а знаходився в автомобілі, коли водій зайшов до будинку. Він слухав музику та необережно зачепивши ключ запалення, який водій залишив в автомобілі, привів у рух автомобіль, який почав рухатись заднім ходом і він, не маючи навичок керування, не зміг його зупинити та уникнути наїзду на перешкоду. Обвинувачений стверджував, що наміру заволодіти автомобілем він не мав, як і не вчиняв викрадення речей із будинку ОСОБА_12 . В попередніх судових засіданнях він визнавав факт крадіжки, так як піддався впливу та умовлянням оперативних працівників Козельщинського відділення поліції. Осмислюючи свої дії, дуже жалкує про вчинене, прохає не позбавляти його волі, надавши можливість довести своє виправлення, так як бажає почати нове життя.
Крім часткового визнання вини обвинуваченим його вина підтверджується зібраними доказами, а саме:
по епізоду вчинення крадіжки у ОСОБА_6
-заявою ОСОБА_6 від 21.09.2017 року про викрадення з будинку в селі
В.Жужманівка смартфону та планшету та вказівка на обвинуваченого як можливого викрадача ( том 2, а. с. -118);
-показами потерпілої ОСОБА_6 , яка в судовому засіданні показала суду,
що 20 вересня 2017 року близько 20 години вона проводила подругу та залишила відкритим будинок, а коли повернулась, виявила, що зник мобільний телефон та планшет. Від сусідки ОСОБА_13 вона узнала, що до будинку заходив ОСОБА_5 , його також бачили робітники, що поблизу будинку чекали автобуса. Вона повідомила поліцію про крадіжку та викрадене їй повернуто. Прохала не наказувати ОСОБА_5 суворо;
-свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показав, що він з ОСОБА_15
та ОСОБА_16 працювали у фермера ОСОБА_17 , який розвозив робочих своїм транспортом та чекали автобуса біля будинку. До них підішов ОСОБА_5 , запитав про фермера та пішов до будинку. Невдовзі ОСОБА_6 виявила пропажу телефону та планшету і запитувала їх про осіб, що заходили до будинку.
-аналогічними показами свідка ОСОБА_15 ;
-показаннями свідка ОСОБА_7 , який показав, що ОСОБА_5 з
дитинства дружив з його прийомною донькою ОСОБА_18 . Одного разу восени ОСОБА_5 приходив до них з сумкою, в якій приносив телефон жовтого кольору та планшет та пропонував купити. Він відмовився, а ОСОБА_5 покинув телефон на подвір`ї, бо був дуже п`яний. Цей телефон він передав батькові обвинуваченого;
-висновком експерта № 2509/3, яким визначена вартість з урахуванням зносу
смартфона «HUAWEI» моделі «LUA-U22», золотистого кольору в сумі 2 043,69грн та планшета марки «SAMSUNG» моделі «SМ-Т 116» білого кольору в сумі 3879,22грн (том2, а. с. 69-86);
-протоколом огляду від 21.09.2017 року та фото таблицями до нього добровільно
виданих ОСОБА_5 смартфона «HUAWEI» моделі «LUA-U22», золотистого кольору та планшета марки «SAMSUNG» моделі «SМ-Т 116» білого кольору ( том 2, а. с. 88-91);
-протоколом огляду будинку ОСОБА_6 від 21.09.2017 року, в ході якого оглянуті
приміщення, де знаходились стартфон та планшет та вилучено коробку від телефону (том 2, а. с. 92-96);
-речовими доказами у справі ( том.2, а. с. -87).
по епізоду вчинення крадіжки у ОСОБА_9
-протоколом прийняття заяви ОСОБА_9 про викрадення речей з її
будинку в селі Підгорівка Козельщинського району ( том 2 а. с. - 201 );
-протоколом огляду житлового будинку в селі Підгорівка, належного ОСОБА_9 від
31.10.2017 року з фото таблицями до нього, якими підтверджено проникнення до будинку через вікно спальної кімнати ( том 2,а.с.- 202-207);
-протоколом огляду та фототаблицями до нього від 31.10.2017 року речей, добровільно
виданих ОСОБА_5 , які він викрав із будинку ОСОБА_9 ( том 2, а. с. -176-182);
-протоколами пред`явлення для впізнання речей від 07.11.2017 року, серед яких потерпіла
ОСОБА_9 впізнала дві чоловічі сорочки під № №1, каструлю чорного кольору під № 2, ковдру сірого кольору під № 4, відро металеве під № 4, миску пластикову чорного кольору під №3 ( том 2, а. с. 122-151);
-Висновком експерта № 0311/1, яким визначена вартість викрадених речей із будинку
ОСОБА_9 в сумі 518,86грн ( том 2, а. с, - 152-174);
-Речовими доказами у справі ( том 2, а. с. 174).
по епізоду незаконного заволодіння транспортним засобом ОСОБА_7
-протоколом прийняття заяви ОСОБА_7 щодо заволодіння його
автомобілем обвинуваченим ОСОБА_5 21.09.2017 року ( том 2 а. с. 119);
-показаннями потерпілого ОСОБА_7 , який показав суду, що
-показаннями свідка ОСОБА_8 , який показав суду, що
працює водієм і трактористом у ОСОБА_7 та допомагає йому по господарству. 21.09.2017 року він зранку автомобілем ОСОБА_7 відвіз молоко приймальникам та, повертаючись підвіз обвинуваченого, який пропонував йому купити телефон та обіцяв подарити планшет, який стоїть у батька на зарядці. Під`їхавши до будинку ОСОБА_7 вони зайшли у будинок. Він поклав ключі на стіл господарю та розмовляв з ним. ОСОБА_5 спілкувався із донькою ОСОБА_7 ОСОБА_18 . Він не помітив як із столу зникли ключі від машини тільки почув шум автомобіля, який від`їжджав від двору та грюкіт від удару. Коли вони вибігли з будинку, то побачили, що ОСОБА_5 сидів за кермом автомобіля, який в`їхав у бетонні секції паркану, яким огорожено подвір`я ОСОБА_19 та зруйнував їх. Пояснив, що він залишив автомобіль на задній передачі, щоб він не поїхав з гори, бо перед двором була нерівна поверхня. Обвинувачений цього не знав, а тому, завівши двигун, почав рухатись не вперед, а заднім ходом;
-свідок ОСОБА_20 показав суду, що у жовтні 2017 року
повідомляв поліцію про зникнення належного йому мотоцикла, так як не знав, що його тесть давав дозвіл на поїздку мотоциклом ОСОБА_5 на роботу, що стало причиною конфлікту. Претензій з цього приводу він не має, вважає непорозумінням, а не злочином дії обвинуваченого щодо користування його мотоциклом;
-свідок ОСОБА_19 показала суду, що проживає в селі Ольгівка та знає
обвинуваченого, який після звільнення з місць позбавлення волі повернувся в село та допомагав
односельцям по господарству, заробляючи такими підробітками. З приводу викрадення
автомобіля у ОСОБА_7 вона пояснила, що бачила ОСОБА_5 в автомобілі ОСОБА_7 та
ключ в замку запалювання, проїхав він автомобілем 10-11 метрів до забору, пошкодивши дві
секції забору, не вірить, що останній намагався викрасти автомобіль, вважає, що ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 його обмовили;
(том 2, а. с. 97).
Відповідно до довідки, виданої Пашківською сільською радою від 21.09.2017 року вихідний № 608/02-29 ОСОБА_5 з 2005 року після смерті матері набув статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, виховувався в державних установах до 30.06.2013 року, на час притягнення до відповідальності на території села постійного місця проживання не має, притягувався за крадіжки чужого майна ( том 1, а. с. 87).
- за інформацією ВІТ ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_5 з 26.03.2013 року притягувався до кримінальної відповідальності 6 раз, звільнився по відбуттю покарання 20.09.2017 року ( том 1, а. с. 90-116).
Із досудової доповіді Козельщинського районного сектору з питань пробації вбачається, що ОСОБА_5 , який раніше судимий за умисні злочини, відбував покарання в місцях позбавлення волі, обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень. На даний час не має постійних, стабільних джерел доходів, не має готовності до зміни способу життя та не робить відповідних висновків щодо своїх вчинків, вину у вчинені злочинів визнає частково, щиро розкаюється, однак має високу імовірність вчинення нових злочинів та створює небезпеку для суспільства та окремих осіб та застосування до нього соціально-виховних заходів можливо лише в умовах ізоляції ( том 2, а. с.-2-3).
Отже, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисних дій, які виразилися в таємному викраденні чужого майна (крадіжці) у ОСОБА_6 , вчиненій повторно, тобто кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.185 КК України та таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно та поєднаному з проникненням у житло по епізоду крадіжки речей у ОСОБА_21 кримінальному правопорушенні, передбаченому, ч.3 ст.185 КК України та у незаконному заволодіння транспортним засобом, належним ОСОБА_7 , вчиненому повторно - кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.289 КК України.
Проаналізувавши та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що всі вищезазначені докази є належними, допустимими та достовірними. Вони зібрані у відповідності із вимогами закону та узгоджуються між собою.
Одночасно досліджені в суді докази є достатніми, оскільки, як окремо, так і в
сукупності, у повній мірі доводять винуватість ОСОБА_5 у вчиненні вищезазначених
кримінальних правопорушень. При цьому, досліджені судом матеріали кримінального
провадження свідчать про відсутність сумнівів у законності внесення відомостей про
кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки
працівниками органу досудового розслідування були у повній мірі виконані вимоги ст.214
При цьому суд не бере до уваги твердження обвинуваченого та його захисника в
частині відсутності наміру заволодіти автомобілем ОСОБА_7 , так як обвинувачений
розуміє заволодіння як намагання привласнити чужу річ, тоді як статтею 289 КК України
захищається право власника автомобіля від посягань пов`язаних користуванням авто
сторонніми особами з любою метою. Для настання відповідальності за заволодіння
транспортним засобом достатній умисний з будь-якою метою запуск двигуна автомобіля.
Відповідно до розяснень, які містяться в пункті 15 Постанові Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», незаконне заволодіння транспортним засобом (ст. 289) КК України) слід розуміти як умисне, протиправне вилучення його з будь- якою метою у власника або законного користувача всупереч їх волі ( з місця стоянки чи під час руху) шляхом запуску двигуна, буксирування, завантажування на інший транспортний засіб, примусового відсторонення зазначених осіб від керування, примушування їх до початку чи продовження руху тощо. Таке заволодіння може бути вчинене таємно або відкрито, шляхом обману чи зловживання довірою, із застосуванням насильства або погроз. Цей злочин визнають закінченим з моменту, коли транспортний засіб почав рухатись унаслідок запуску двигуна чи буксирування, а якщо заволодіння відбувається під час руху транспортного засобу, - з моменту встановлення контролю над ним.
Суд критично оцінює твердження обвинуваченого щодо випадкового контакту з ключем запалення автомобіля, так як для початку руху необхідно вижати педаль зчеплення коліс автомобіля з дорогою та двічі повернути ключ в замку запалювання, що виключає випадковість у діях обвинуваченого та свідчить про вчинення ним активних дій по приведенню транспортного засобу в рух.
До того ж, обвинувачений протягом судового розгляду справи з приводу наявності умислу на користування автомобілем змінював показання, стверджуючи, що заходив разом з ОСОБА_8 до будинку ОСОБА_7 , а після дачі останніми свідчень щодо заволодіння ключами від автомобіля у будинку, змінив покази та став стверджувати, що до будинку не заходив.
Суд також критично оцінює свідчення свідка ОСОБА_19 щодо наявності ключа в замку запалення двигуна автомобіля, так як вона могла побачити його як після залишення водієм ключів в автомобілі по приїзді, так і після заволодіння обвинуваченим ключами у будинку потерпілого. Свідки уточнити перебіг цих подій у часі не змогли.
Органом досудового розслідування ОСОБА_5 також обвинувачується у вчинені повторно крадіжки чужого майна 23.10.2017 року близько 16 години 00 хвилини із житлового будинку в АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_12 та в який проник через вікно та викрав пилосос марки «Sumsyng» моделі СS 4023 вартістю 885грн, радіоприймач марки «КІРО» вартістю 185грн, ТV-тюнер вартістю 402грн, шубу жіночу із штучного хутра вартістю700грн, двох автомобільних шин до автомобіля «ЗАЗ» вартістю 400грн (200грн за одну) на загальну суму 2572 грн.
По епізоду крадіжки речей у будинку, належному ОСОБА_12 судом встановлено, що про крадіжку речей вона узнала від сестри ОСОБА_19 , яка побачила у господарському приміщенні Іванових в селі Ольгівка Козельщинського району Полтавської області шубу із штучного хутра, а напередодні бачила як обвинувачений ніс сумки з якимись речами та рекомендувала їй перевірити цілісність речей у спадковому будинку її матері, запідозривши викрадення. Виявилось, що в будинок проникали через вікно та викрали тюнер, шини від автомобіля, шубу, пилосос та інші речі, які не повернуті до цього часу. Односельці чули від дядька обвинуваченого, що той журився, що племінник продав дуже дешево пилосос.
Дядько обвинуваченого ОСОБА_22 показав, що обвинувачений жив у його будинку та приносив якісь сумки, які він бачив в коридорі, але що в них було він не цікавився, до ОСОБА_7 з обвинуваченим він не ходив і нічого про продаж крадених речей йому невідомо.
Свідок ОСОБА_23 посвідчила суду, що виявила на городі своєї садиби шубу з штучного хутра, яку принесла до приміщення та сушила і це бачила сусідка ОСОБА_19 , якій вона пояснила, де знайшла шубу. Хто приніс її на подвір`я вона не бачила, як і не зрозуміла, куди вона зникла.
Свідок ОСОБА_19 , також пояснила суду, що ОСОБА_5 після звільнення з місць позбавлення волі повернувся в село та допомагав односельцям по господарству, заробляючи такими підробітками. Вона бачила, як одного разу обвинувачений йшов дорогою поза селом та ніс клунки з речами і подумала, що з ним розрахувались за роботу, але пізніше на подв`р»ї батька обвинуваченого побачила шубу із штучного хутра, яка дуже схожа на шубу тітки, про що повідомила ОСОБА_12 , а яка виявила крадіжку речей із належного їй спадкового будинку.
Зібрані в ході досудового розслідування докази вчинення крадіжки в будинку належному ОСОБА_12 не дають можливості суду зробити висновок, що крадіжку вчинив ОСОБА_5 , так як лише припускають можливу участь обвинуваченого у крадіжці. Прямих доказів викрадення речей у ОСОБА_12 обвинуваченим суду не надано:не виявлено викрадених речей, відбитків слідів обвинуваченого на місці злочину та інших доказів причетності обвинуваченого до даного злочину.
Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Керуючись даною нормою Конституції та ст. 17 КПК України, яка закріпляє презумпцію невинуватості, суд приходить до висновку про недоведеність вини ОСОБА_24 за епізодом викрадення майна із будинку ОСОБА_12 , за яким він підлягає виправданню.
Вирішуючи питання про покарання обвинуваченого суд враховує тяжкість вчиненого злочину, особу підсудного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Суд враховує, що скоєні ОСОБА_5 два кримінальних правопорушення визнані тяжкими, один середньої тяжкості.
Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття, про що свідчить критичне ставлення до своїх дій, сприяння органам досудового розслідування у встановлені істини у справі, що підтверджується добровільною видачею викраденого, визнанням обставин справ по ряду епізодів. До того ж, судом враховуються молодий вік обвинуваченого, стан здоров`я, складні життєві умови, в яких він перебуває, часткове відшкодування шкоди, посередню характеристика за місцем проживання, прохання потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_9 про пом`якшення покарання, наполягання потерпілого ОСОБА_7 на суворому покаранні обвинуваченого.
Обставин, які обтяжують покарання не встановлено.
Статтею 50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, яке застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Відповідно до ст. 65 КК України, реалізовуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд при призначенні покарання враховує ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, конкретні обставини справи, розмір шкоди, заподіяної злочином. Призначаючи покарання для обвинуваченого на засадах, визначених статтею 65 КК України, враховувавши зазначені вище обставини, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі у межах санкцій статтей за доведеним обвинуваченням та остаточно призначає покарання за правилами ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, оскільки саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними нових злочинів.
Також, суд вважає не доцільним застосувати до підсудного додаткове покарання у виді конфіскації майна, яке належить йому на праві власності, оскільки підсудний не має постійного місця проживання та майна, яке може бути конфісковане. При цьому враховує спричинення невеликої шкоди злочинними діями обвинуваченого.
З метою забезпечення виконання вироку запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили підлягає залишенню без змін у виді тримання під вартою у Полтавській установі виконання покарань № 23.
Початок строк виконання покарання йому необхідно обчислювати з дня його затримання, тобто з 15.11.2017 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення ОСОБА_5 з дня затримання 15.11.2017 року і до дня набрання вироком законної сили зарахувати до строку призначеного покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день покарання.
Цивільні позови у справі не заявлялись.
Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.
Судові витрати у справі відсутні.
Керуючись ст.ст. 370, 373- 376 КПК України, суд -
у х в а л и в:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 та ч.2 ст. 289 КК України.
Призначити ОСОБА_5 покарання
- за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки;
- за ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 ( чотири) роки;
- за ч.2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 ( п`ять) років без конфіскації майна.
Відповідно ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна.
За епізодом крадіжки майна у ОСОБА_12 за ч.3 ст.185 КК України виправдати.
Запобіжний захід ОСОБА_5 до набуття вироком законної сили залишити тримання під вартою. .
Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту затримання 15 листопада 2017 року, зарахувавши в порядку ч.5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення у строк покарання день за день.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня отр имання ним копії вироку.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Роз`яснити, що обвинувачений має право подати клопотання про помилування, всі учасники судового провадження мають право на ознайомлення з журналом та технічним записом судового засідання і подати на них письмові зауваження.
Копія вироку негайно, після його проголошення, вручається обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Суддя ОСОБА_1