ун. № 759/9497/17 пр. № 1-кп/759/95/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 квітня 2018 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ;

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Київ, українець, гр-н України, освіта середньо-спеціальна, одружений, має на утриманні малолітню дитину, працює, зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 , судимий 11 квітня 2013 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 309 КК України на три роки позбавлення волі із звільненням від відбування покарання та іспитовим строком на 1 рік 6 місяців, -

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

сторони: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 , маючи судимість за аналогічний злочин, за невстановлених обставин незаконно повторно для власного споживання, тобто без мети збуту, придбав психотропну речовину амфетамін (маса у речовині 0,706 г), яку поклав до кишені своїх брюк та продовжив незаконно зберігати при собі. У подальшому, перебуваючи біля буд. № 14-а по бульвару Кольцова в м. Києві 07 серпня 2014 року близько 23 год. 50 хв., ОСОБА_5 був затриманий працівниками поліції, після чого вказану психотропну речовину видав у добровільному порядку у присутності понятих в приміщенні територіального відділу міліції за адресою: м. Київ, бульвар Кольцова, 22-а.

Вилучена у ОСОБА_7 речовина є особливо небезпечною психотропною речовиною амфетамін, обіг якої заборонено згідно з Переліком, затвердженим постановою КМУ від 06.05.2000 № 770 (Таблиця 2, Список № 2), розмір якої у речовині не є великим (Таблиця 2, затверджена наказом МОЗ України № 188 від 01.08.2000р).

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у висунутому звинуваченні не визнав і показав, що о 18 год. 07 серпня 2014 року приїхав зі своєю дівчиною на таксі до новобудови по вулиці Генерала Потапова в м. Києві поблизу трамвайної зупинки та бульвару Кольцова, де мав намір познайомити її зі своїм другом, назвати якого суду відмовився. Коли, вийшовши з машини, підійшов до під`їзду одного з будинку дізнатися адресу, раптом невідомі особи на вході до під`їзду повідомили йому, що його затримано. Було очевидним, що його чекали. Далі ці особи відвезли його у відділ міліції, де під час допиту один з оперуповноважених відкрито поклав до його, обвинуваченого, карману пакетик з амфетаміном, після чого, погрожуючи відповідальністю за незаконне зберігання останнього, запропонував подзвонити одному з торговців наркотиків та допомогти затримати його, на що він, ОСОБА_5 , погодився. Задля цього, після оформлення всіх відповідних документів, його відпустили і сказали, щоб наступного дня він прийшов на зустріч до воріт райвідділу і набрав номер телефону, який дали йому співробітники міліції. Проте, ОСОБА_8 на зустріч не прийшов, оскільки сумнівався, чи є особи, які його затримали, працівниками міліції.

На уточнюючі питання обвинувачений також показав і таке: - після судимості у 2013 році наркотичні засоби та психотропні речовини не вживає; - під`їзд, до якого він вийшов з машини і в якому його затримали, був випадковим, він хотів лише запитати у консьєржа, чи той це будинок, який йому потрібний, оскільки він не знав точної адреси; - причин затримання йому не повідомляли, опору вказаним вище особам не чинив; - на момент затримання був одягнений у зелені замшеві туфлі, малинові джинси і рожеву футболку; - стверджував, що його затримання відбулося о 18 годині, а відпустили його в ночі після дванадцятої години; - коли йому підкинули амфетамін, невідомі особи входили і виходили з приміщення, морально його шантажували та схиляли до співробітництва, один з них час від часу бив ногами; - тиск на нього полягав у тому, що йому сказали, що це його амфетамін, він з цим погодився після двох годин побиття, йому погрожували розправою і він також погодився з ними співпрацювати задля того, щоб його відпустили; - амфетамін в нього вилучали два рази, спочатку привели одного понятого вилучили вперше, а потім через годину - півтори привели іншого понятого і ще раз нібито «вилучили»; - для нього було очевидним, що він перебуває у відділку міліції; - його дівчину відпустили з міліції раніше, оскільки вона відмовилася свідчити і про це вона йому повідомила телефоном; - зі скаргами на незаконні дії працівників міліції, пов`язані із фальсифікацією доказів, він не звертався і вперше про це заявив суду, оскільки боявся працівників міліції; - до медичних установ з метою зафіксувати побої також не звертався, оскільки «били не сильно і в нього ні чого не боліло»; - номер телефону, який надали працівники міліції, повідомити не може через втрату.

Сторона захисту вважала, що огляд місця події був проведений із порушенням встановленого порядку, затримана особа була позбавлена захисту, протокол затримання не складався. Зважаючи на викладене, захист, пославшись на ч. 3 ст. 89 КПК України, просив визнати недопустимими доказами дані, які містять вказаний протокол огляду місця події та висновок експерта, як наслідок виправдати обвинуваченого за недоведеністю його участі у вчиненні злочину.

Не зважаючи на захисну позицію ОСОБА_7 , його винуватість у вчиненні злочину за вказаних вище обставин підтверджується всією сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які узгоджуються в деталях між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй достовірності та допустимості.

Так, як видно з дослідженого судом протоколу огляду місця події від 08 серпня 2014 року (а. 35-37), проведеного слідчим за участю понятих ( ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ) у службовому кабінеті № 34 за адресою: м. Київ, бульвар Кольцова 22а (ТВМ-2 Святошинського РУ ГУМСВ України в м. Києві), чоловік, одягнений у зелене взуття, штани червоного кольору та футболку, який назвався ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає: АДРЕСА_1 , на пропозицію видати заборонені у вільному обігу речі добровільно з правої кишені штанів дістав і видав поліетиленовий пакетик з пазовим замком, в якому знаходилася порошкоподібна речовина білого кольору і ідентифікована ним самим як амфетамін, який він придбав для власного вживання. Виданий пакетик з порошком було поміщено до поліетиленового пакету чорного кольору, який прошито білою ниткою, опечатано печаткою та підписано слідчим та обома понятими із пояснювальним написом щодо вмісту пакету. Учасники цієї слідчої дії, в тому числі ОСОБА_5 , заяв та зауважень до вказаного протоколу не мали, хоча мали таку можливість (а. 35-37).

Під час дослідження судом цього протоколу ОСОБА_5 ідентифікував свій підпис на кожному аркуші вказаного документу, а також визнав, що під час цієї слідчої дії жодного насильства не зазнавав, всі дії та заяви здійснював свідомо і добровільно, хоча і наполягав на тому, що боявся бути притягнутим до кримінальної відповідальності, як це обіцяли працівники міліції у разі відмови від співробітництва.

Всупереч твердженням захисту участь ОСОБА_7 в огляді виданих ним речей зафіксована його підписом, натомість, оскільки останній не був особою, яка проводила такий огляд чи залучався до його проведення, дані про ОСОБА_7 в цьому контексті в протоколі дійсно відсутні, що не є порушенням його складання.

Суд також приймає до уваги, що вказаний огляд місця події був проведений уповноваженою на такі дії особою із забезпеченням мінімального рівня втручання в приватне життя ОСОБА_7 , який не можна визнати неспіврозмірним із метою викриття протиправної діяльності останнього.

Доводи захисту про те, що підчас такого огляду були порушені правила проведення обшуку особи, є надуманими, оскільки у даному випадку через добровільну і самостійну видачу предметів обшук особи не проводився, як і не мав місце її поверхневий огляд.

Посилання обвинуваченого на те, що йому було підкинуто вказаний пакетик з амфетаміном, а поняті приймали участь в цій слідчій дії в різний час і по одному, суд також оцінює критично, оскільки вони спростовуються документованими даними протоколу огляду, який підписаний всіма його учасниками у присутності обвинуваченого і до якого зауважень з цього приводу з боку останнього не було.

Крім того, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показав, що в серпні 2014 року, точної дати не пам`ятає, у після обіденний час був запрошений працівниками міліції за адресою АДРЕСА_2 як понятий для участі у вилученні наркотиків. Коли він піднявся на другий поверх до службового кабінету, там знаходився, крім ОСОБА_8 , інший понятий, якого, а також присутніх при цьому співробітників міліції він, свідок, не знав. МАКСИМОВ за їх обох, понятих, присутності самостійно дістав з карману своїх штанів маленький поліетиленовий пакетик, в якому знаходився білий порошок, і заявив, що це амфетамін, який зберігав для власного вживання. МАКСИМОВ поводив себе спокійно, скарг не заявляв, на нього ніхто не тиснув. Після цього пакетик вилучили працівники міліції, помістили його в інший поліетиленовий пакет, який зв`язали ниткою, опечатали і він разом з іншим понятим розписалися. У протоколі цієї слідчої дії, який оголосили, було відображено все правильно, зауважень ніхто не мав. Свідок також на питання захисту не заперечував того, що на момент проведення огляду мав судимість.

Ознайомившись під час судового розгляду з протоколом огляду місця події від 08 серпня 2014 року, свідок ОСОБА_12 підтвердив свою причетність до його складання як понятий, що підписав цей документ під номером № 2, повністю підтвердивши зміст вказаного документу.

Обвинувачений ОСОБА_5 також підтвердив показання свідка ОСОБА_13 , впізнавши його як другого понятого під час вилучення амфетаміну.

Проаналізувавши дані протоколу огляду, показання обвинуваченого та свідка, суд бере до уваги, що показання вказаного свідка узгоджуються з даними складеного за його участі протоколу огляду, натомість критично оцінює його показання щодо часу проведення цього огляду, які виявилися помилковими, що обґрунтовано пояснюється давністю подій.

За таких обставин, суд визнає допустимим доказом винуватості обвинуваченого всі дані, які містить вказаний протокол огляду місця події, оскільки ці дані отримані у спосіб, з підстав та у порядок, передбачені процесуальним законом, зокрема ч. 3 ст. 214, ч.ч. 2 та 7 ст. 223, ст. 237 КПК України, а також узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_13 . Відтак, показання обвинуваченого, які не суперечать результатам вказаної слідчої дії, суд також визнає достовірними.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 колишній оперуповноважений ВБНОН Святошинського ГУ МВС України в м. Києві показав, що в серпні 2014 року, точної дати не пам`ятає, у пізній вечірній час під час відпрацювання району на предмет незаконного зберігання наркотиків був випадково зупинений ОСОБА_5 , який вів себе нервово, у зв`язку з чим він був доставлений до відділу міліції за адресою бульвар Кольцова 22-а, де слідчим у присутності понятих добровільно видав психотропну речовину. Протокол затримання ОСОБА_7 не складався, оскільки після оформлення видачі амфетаміну останнього відпустили додому.

Показання свідка ОСОБА_15 знайшли своє підтвердження під час дослідження судом даних, які містить рапорт останнього від 08 серпня 2014 року, який і став приводом для відкриття даного кримінального провадження (а. 96).

Згідно з дослідженим в судовому засіданні висновком експерта № 1792х від 05 вересня 2014 року (а. 41-42), вилучені під час огляду місця події 07 серпня 2014 року грудко подібна речовина світло-жовтого кольору містила психотропну речовину амфетамін масою у речовині 0,706г. При цьому також експертом встановлено, що об`єкт дослідження надійшов у поліетиленовому пакеті чорного кольору, горловина якого була обв`язана ниткою, кінці якої опечатані паперовими смужками, на яких у свою чергу є відбитки печатки «Для пакетів № 1 МВС України. Святошинське РУ ГУ МВС України в м. Києві» та пояснювальний напис «поліетиленовий прозорий пакетик з пазовим замком, в якому знаходиться речовина… білого кольору Вилучено у гр.. ОСОБА_3 , 1987 р.н.», підписи - поняті 1 / ОСОБА_16 /підпис/ 2 ОСОБА_17 /підпис/, слідчий /підпис/ ОСОБА_18 , при цьому слідів порушення цілісності пакування, що забезпечує зберігання об`єкту дослідження й запобігання несанкціонованому доступу, не виявлено (а. 41-42).

Ці дані повністю узгоджуються з даними протоколу огляду від 08 серпня 2014 року. При цьому, суд приймає до уваги нічний час подій і фактичне завершення складання протоколу огляду в ночі 08 серпня 2014 року.

Суд бере до уваги, що вказаний висновок є належно мотивованим, науково обґрунтованим, складений висококваліфікованим експертом, який має достатній фах, досвід і стаж експертної роботи, на підставі ретельного дослідження (дані безпосереднього огляду поєднані з проведенням експерименту), яким не суперечить, відповіді та висновки експерта повні та вичерпні, не допускають подвійного тлумачення і суперечностей, які потребували б роз`яснення, а тому суд кладе його в основу свого висновку про належність вилучених 08 серпня 2014 року під час огляду місця події речовин до психотропних.

Цілісність пакування та його задокументована відповідність первісним даним, які містить протокол огляду місця події від 08 серпня 2014 року, дають підстави суду відхилити заперечення сторони захисту про можливу заміну предмета експертного дослідження як вочевидь надуману.

Що ж стосується наявних у протоколі огляду та висновку експерта розбіжностей у відтінках за кольором та станом речовини, яку було вилучено в ОСОБА_7 і яка була предметом експертного дослідження (порошкоподібна речовина білого кольору та грудкоподібна речовина світло-жовтого кольору), то суд визнає їх дрібними і такими, що перебувають у межах похибки сприйняття та опису різними особами одного і того ж самого предмета, тим більше, коли одна це робить пізно у вечорі, а інша вдень в умовах та з використанням можливостей експертної установи. Це саме стосується і очевидної описки у висновку експерта, в якому П.І.Б. другого понятого помилково вказано як « ОСОБА_17 » заміть « ОСОБА_10 », як це було безпосередньо встановлено судом допитом останнього (а. 41об.).

Оцінюючи за таких обставин пояснення обвинуваченого на предмет їх достовірності, суд, передусім, відмічає їх вкрай суперечливий та явно алогічний внутрішній характер.

Так, з одного боку, обвинувачений стверджував, що намагався уникнути кримінальної відповідальності з причин зухвалої фальсифікації (підкидання) доказів проти нього, а з іншого, діючи з цією ж метою, фактично оговорив себе у вчиненні злочину, заявивши про достовірність таких доказів, хоча саме у такому випадку невідворотність покарання стала очевидною. На надуманість захисної версії обвинуваченого з цього приводу вказує і те, що він, як сам пояснив суду, задокументував наявність амфетаміну в себе тільки через те, що побоювався бути притягнутим до кримінальної відповідальності за його зберігання. Обвинувачений не зміг пояснити суду, чому, уникаючи такої відповідальності, він сам оговорив себе, а навіть, якщо так і сталося, чому оговоривши себе, тривалий час, понад три роки, нікому не заявляв про це. Оцінюючи такі пояснення обвинуваченого, суд визнає справжнім мотивом його згоди співпрацювати з міліцією ухилення від відповідальності за вчинене, а не через побоювання нібито наслідків власного оговору.

Розуміючи абсурдність такої позиції обвинуваченого, захист намагався їх виправити у судових дебатах, переносячи акцент на побоювання обвинуваченого бути сильно побитим працівниками міліції, але і це не знайшло свого підтвердження, враховуючи оцінки самого обвинуваченого щодо відсутності необхідності фіксації слідів насильства, які за його словами були відсутні. І в такому випадку, ризикуючи бути побитим, ОСОБА_5 мав можливість заявити про такий тиск на нього у розумні строки після того, як так загроза зникла, але цього не зробив.

Більш того, ОСОБА_5 не зробив і не намагався зробити з приводу нібито фальсифікації доказів жодного протесту чи заяви, спілкуючись в присутності безсторонніх понятих із слідчим, який не мав відношення до працівників ВБНОН, так само і тривалий час після того, перебуваючи на волі, в тому числі і вже після оголошення 17 вересня 2014 року первісної підозри у вчиненні злочину. Дії працівників міліції він також не оскаржував, заяву про злочин не подавав, навіть і після ліквідації органів міліції. Оцінює ці дані суд і на фоні відсутніх доказів застосування будь-якого фізичного насильства до обвинуваченого, що останній також підтвердив.

На надуманість версії сторони захисту щодо тиску на ОСОБА_7 з боку працівників міліції як особу, що перебуває під іспитовим строком, вказує їх необізнаність на початку про судимість ОСОБА_7 , що очевидно підтверджується змістом первісної підозри за ч. 1 ст. 309 КК України та фактом її зміни лише у червні 2017 року (реєстр матеріалів а. 7, 8).

Обвинувачений намагався переконати суд у тому, що його спеціально чекали співробітники міліції для провокації злочину, а з іншого боку стверджував, що випадково для отримання довідкової інформації опинився біля під`їзду будинку, де його було затримано, приїхав з центру міста на випадковому таксі до товариша, точне місце проживання якого не знав, і з дівчиною, яка також не знала цього товариша.

Згідно з дослідженим за клопотанням захисту витягом Журналу обліку доставлених, відвідувачів та запрошених до Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві (інв. № 2153) станом на 08 серпня 2014 року під № 822 рахується ОСОБА_5 , який на момент звільнення того ж дня претензій до працівників міліції не мав, що підтвердив особистим підписом, який обвинувачений безспірно ідентифікував у судовому засіданні як свій. Отже, добровільний характер дій обвинуваченого під час проведення огляду місця події, які мали ознаки співробітництва, підтверджується і цією письмовою заявою останнього.

Відтак, у судовому засіданні не здобуто і стороною захисту не надано доказів, які хоча б з малою долею вірогідності, враховуючи правову позицію, викладену у рішеннях Європейського суду з прав людини (Див., напр.: постанова у справі "Ваньян проти Російської Федерації" (Vanyan v. Russia) від 15 грудня 2005р., скарга № 53203/99; постанова у справі "Романаускас проти Литви" (Ramanauskas v. Lithuania) від 05 лютого 2008р., скарга № 74420/01), давали обґрунтовані підстави припускати те, що придбання чи зберігання ОСОБА_11 психотропної речовини відбулися завдяки провокації чи підбурювання з боку сторонніх осіб.

За таких обставин, ґрунтуючись на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин справи, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, тлумачачи при цьому всі сумніви на користь обвинуваченого, суд вважає доведеним факт незаконного зберігання ОСОБА_11 при собі психотропної речовини амфетамін масою в речовині 0,706г.

Об`єктивно і безспірно доведений під час судового розгляду факт незаконного зберігання ОСОБА_11 психотропної речовини прямо вказує на його причетність і до її незаконного придбання, при цьому те, що не встановлено конкретних обставин її придбання (час, місце, умови та джерело), не впливає на правову оцінку таких дій ОСОБА_7 як злочинних, що мали триваючий характер і були припинені лише 07 серпня 2014 року.

Суд, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме, верховенства права, законності, змагальність сторін тощо, створив всі необхідні і можливі умови для реалізації сторонами провадження їхніх процесуальних прав, в тому числі і щодо збирання, подання та оцінки доказів. Разом з тим, сторона захисту забезпечити допит свідка, в тому числі, й шляхом відеоконференції з іншого міста України не змогла.

Отже, суд, враховуючи межі висунутого обвинувачення та дотримуючись вимог ст. 337 КПК України, вважає доведеним під час судового розгляду те, що ОСОБА_5 повторно незаконно придбав та зберігав без мети збуту психотропну речовину амфетамін масою у сухій речовині 0,706 г, а тому ці його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 309 КК України.

З огляду на викладене, скарги обвинуваченого про нібито безпідставне його кримінальне переслідування в межах даного провадження та фальсифікацію доказів є надуманими і не можуть бути задоволені.

ОСОБА_5 обвинувачувався ще й у тому, що незаконно повторно без мети збуту перевіз вказану психотропну речовину амфетамін.

Разом з тим, суд як недоведені фактичні обставини виключає з обвинувачення ОСОБА_7 посилання на те, що він придбав психотропну речовину амфетамін саме 07 серпня 2014 року приблизно о 18 год. 00 хв. за 300 грн., перебуваючи при цьому біля станції метро «Хрещатик», а у подальшому незаконно перевіз цю речовину на станцію метро «Житомирська», звідки на маршрутному таксі на бульвар Кольцова у м. Києві.

Вказаних обставин ОСОБА_5 в судовому засіданні не підтвердив, а інші докази з цього приводу стороною обвинувачення суду не надані.

Крім того, суд на виконання обов`язків щодо захисту прав людини, перевіривши доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_7 та його самого про порушення кримінального процесуального закону стороною обвинувачення під час досудового розслідування, з`ясував, що окремі з них є небезпідставні.

Так, суд вважає обґрунтованими доводи захисту про порушення органом досудового розслідування прав та особистих свобод обвинуваченого у зв`язку із неналежним процесуальним оформленням його фактичного затримання (ст. 209 КПК України), яке тривало з вечора 07 по ніч 08 серпня 2014 року. У цій частині скарга має бути задоволена.

У строк попереднього ув`язнення обвинуваченому має бути зараховано час, коли він перебував під контролем працівників правоохоронного органу (07 та 08 серпня 2014 року) із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України згідно з правилами ч. 5 ст. 72 КК в редакції Закону України № 838-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_19 покарання суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно із ст. 12 КК України є середньої тяжкості, дані про особу винного, який вчинив злочин під час іспитового строку, відтак належних висновків для себе не зробив, хоча за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває, відтак відсутні сумніви в його осудності. Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, не встановлено.

Беручи до уваги вказані обставини, суд вважає за можливе виправлення ОСОБА_7 тільки в умовах ізоляції від суспільства, призначивши йому пов`язане з такою ізоляцією покарання в межах санкції ч. 2 ст. 309 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нового злочину.

Остаточне покарання ОСОБА_19 має бути призначено в порядку ст. 71 КК України, оскільки обвинувачений вчинив новий злочин після постановлення вироку Шевченківським районним судом м. Києва від 11 квітня 2013 року, від покарання за яким був звільнений з іспитовим строком невідбута частина становить три роки позбавлення волі.

Враховуючи обґрунтованість висунутої обвинуваченому підозри, репутацію обвинуваченого, який раніше притягався до кримінальної відповідальності, перебував у розшуку, суд вважає за необхідне раніше обраний щодо нього запобіжний захід у виді застави залишити без зміни.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 371, 373-377 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, за якою призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного за даним вироком ОСОБА_20 покарання частково приєднати невідбуте ним покарання за вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 11 квітня 2013 року та остаточно призначити ОСОБА_20 покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

Строк відбування покарання ОСОБА_20 рахувати з дня приведення даного вироку до виконання.

На підставі ч. 2 ст. 5 КК України та ч. 5 ст. 72 КК в редакції Закону України № 838-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року у строк виконання покарання зарахувати ОСОБА_20 час його фактичного затримання з 07 по 08 (включно) серпня 2014 року, а також строк перебування під вартою в межах даного провадження (з 01 червня 2017 року по день звільнення з під варти у зв`язку із внесенням застави) із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі.

Обраний раніше запобіжний захід щодо засудженого ОСОБА_3 ЗАСТАВА залишити без зміни.

Визнати затримання ОСОБА_3 в ніч з 07 на 08 серпня 2014 року без належної фіксації таких дій незаконним.

Стягнути з ОСОБА_3 на відшкодування судових втрат за проведення експертизи 887 грн 04 коп в дохід держави.

Речові докази: психотропну речовину амфетамін, загальною масою 0,706 г, яка зберігається в камері схову речових доказів Святошинського УП ГУ Національної поліції у м. Києві знищити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

СУДДЯ ОСОБА_21