Справа № 639/919/17
Провадження № 1-кп/639/229/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 жовтня 2017 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

адвоката- ОСОБА_4 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова кримінальне провадження, зареєстроване 11.09.2016 року в ЄРДР під №002322 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, українця, громадянина України, не працюючого, з середньою освітою, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,раніше судимого: 08 вересня 2005 року Жовтневим районним судом м. Харкова по ч.2 ст. 309, ч.2 ст. 317 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України строком на 3 роки; 18 вересня 2006 року Жовтневим райсудом м.Харкова за ст.ст.185 ч.2,309 ч.2,70,71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився 22.08.2011р. за відбуттям строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_7 10.09.2016 року приблизно о 17 год.30 хв. перебував поблизу домоволодіння, розташованого по вул. Лютовській,5 м.Харкова, де зустрів раніше знайомого йому ОСОБА_6 , з яким у нього склалися неприязні відносини. Саме у той час між ними виникла сварка на грунті давніх неприязних відносин, в ході якої ОСОБА_7 ,не маючи наміру на спричинення тілесних ушкоджень середньої тяжкості, спочатку наблизився до ОСОБА_6 а потім, використовуючи в якості знаряддя злочину піднятий із землі фрагмент цегли та перебуваючи від останнього на відстані близько 2 метрів, діючи з необережністю, суб`єктивно усвідомлюючи суспільну небезпеку та протиправність своїх дій, але не передбачаючи можливих наслідків, хоча повинен був та міг їх передбачити ,цілеспрямовано кинув вказаний фрагмент цегли в ОСОБА_6 , попавши ним в голову потерпілого.

Після цього ОСОБА_7 припинив свої протиправні дії та байдуже ставлячись до можливого настання наслідків у вигляді отримання потерпілим будь-якої травми в результаті кинутого фрагмента цегли, з місця скоєння злочину зник, не поцікавившись станом здоров`я останнього.

Того ж дня потерпілого ОСОБА_6 було доставлено до КЗОЗ «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги №4 ім.проф.А.І.Мещанінова»,де йому було надано кваліфіковану медичну допомогу.

В результаті протиправного діяння ОСОБА_7 проявив злочинну недбалість та спричинив потерпілому ОСОБА_6 наступні тілесні ушкодження: травму голови у вигляді перелому лівого суглобового відростку нижньої щелепи з наявністю садна у ділянці проекції лівого скронево-нижньощелепного суглобу, з переходом на вертикальну частину лівої гілки нижньої щелепи, перелому тіла нижньої щелепи на рівні 41,42 зубів ( з подальшим видаленням 41 зубу згідно протоколу операції) та закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку.

Дана травма голови утворилась в результаті локальної (прямої) ударної дії тупого твердого предмету, індивідуальної особливості діючої поверхні якого не відобразились, з місцем прикладання сили в ділянці проекції перелому лівого суглобового відростку нижньої щелепи (відповідно локалізації садна) з подальшим утворенням конструкційного (непрямого) перелому у ділянці тіла нижньої щелепи на рівні 41,42 зубів. За ступенем тяжкості вказана травма голови не є небезпечною для життя в момент заподіяння, а спричинила за собою тривалий розлад здоров`я понад 3 тижнів (21 день) і за цією ознакою у сукупності відноситься до ушкоджень середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, що підтверджено висновком судово-медичної експертизи №6882-ая/16 від 25.11.2016р.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою провину за ст.128 КК України визнав повністю, суду пояснив, що дійсно він 10.09.2016р. близько 17 год.30 хв. поблизу домоволодіння №5 по вул.Лютовській м.Харкова зустрів раніше знайомого йому ОСОБА_6 ,з яким у нього виник словесний конфлікт на грунті раніше виниклих неприязних відносин. При цьому вони спочатку штовхалися руками ,а потім він схопив із землі фрагмент цеглини та кинув його у бік ОСОБА_8 , при цьому він не бажав поцілити останньому у голову та спричинити середнього ступеню тілесні ушкодження. В подальшому він розвернувся та пішов з місця події. Всі обставини, викладені в обвинувальному акті не оспорює. Змінений цивільний позов потерпілого визнає у повному обсязі. У вчиненому щиро розкаюється.

Потерпілий ОСОБА_6 суду показав, що 10.09.2016р. ввечері він вийшов із свого домоволодіння, де зустрів ОСОБА_7 , з яким у нього виник словесний конфлікт, під час якого вони поштовхали один одного і він пішов геть. У цей час сусід йому окрикнув, щоб він був обережнішим і він, обернувшись, відчув удар каменем у голову, потім відразу втратив свідомість. В подальшому був госпіталізований у лікарню. Заявив цивільний позов до обвинуваченого, який у подальшому змінив, про відшкодування спричиненої злочином матеріальної шкоди у розмірі 1412 грн.80 коп. та моральної шкоди у розмірі 5000 грн. Просив призначити обвинуваченому покарання на розсуд суду.

Обвинувачений вважав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ним не оспорюються. Цю позицію підтримали також усі сторони кримінального провадження.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини, а також те, що він не піддає сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності позиції обвинуваченого, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілого, дослідженням матеріалів досудового розслідування, зокрема даних, що характеризують особу обвинуваченого.

Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України) є доведеною. Дії ОСОБА_7 судом кваліфікуються за ст.128 КК України,тобто необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Суд, призначаючи покарання обвинуваченому, враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення ,яке є правопорушенням невеликої тяжкості, особу винного, який раніше судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, одружений, офіційно не працює, має постійне місце проживання та реєстрації, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає повне визнання вини та щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст.67 КК України ,судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, обвинуваченому повинно бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів в межах санкції ст.128 КК України у вигляді громадських робіт.

Заявлений цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки змінені його позовні вимоги повністю визнаються обвинуваченим, розмір спричиненої матеріальної шкоди підтверджений письмовими доказами по справі.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався. Речових доказів та процесуальних витрат по кримінальному провадженню немає.

Керуючись ст.ст.370,374,377 КПК України, суд,-

у х в а л и в :
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України та призначити йому покарання у вигляді 180 (сто вісімдесят) годин громадських робіт.

Заявлений цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити .Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 у рахунок відшкодування спричиненої матеріальної шкоди-1412 грн.80 коп. та моральної шкоди у розмірі 5000 грн., а всього 6412( шість тисяч чотириста дванадцять) грн.80 коп.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1