Справа № 495/2680/18
№ провадження 1-кп/495/251/2018
Ухвала
іменем україни

23 березня 2018 року м.Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в м.Білгород-Дністровському клопотання прокурора про обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 по обвинувальному акту у кримінальному провадженні, внесеному 24.01.2018 року до ЄРДСР за №0000212 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст.15 ч.3, 185 ч.3 КК України, суд

В С Т А Н О В И В:
До Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 24.01.2018 року до ЄРДСР за №0000212 за фактом вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбаченого ст.ст.15 ч.3, 185 ч.3 КК України.

Ухвалою суду відносно ОСОБА_4 обраний запобіжний захід тримання під вартою, строк дії застосування спливає 25.03.2018 року.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на період не більше ніж на шістдесят днів, оскільки строк дії застосування спливає 25.03.2018 року.

Обвинувачений ОСОБА_4 погодився про проведення підготовчого судового засідання у відсутність свого захисника відмовився.

Обвинувачений заперечував проти заявленого клопотання прокурора що до обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та просив суд обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши думку прокурора та обвинуваченого, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Пунктом 1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до ст.12 ч.1 КПК України, під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Разом з цим, тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості. Також згідно з пунктом 3 статті 5 Європейської Ковенції про захист прав людини і основоположних свобод саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести всі підстави для обрання запобіжного заходу тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділ ІІ КПК України. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

Згідно ч.4 ст.176 КПК України запобіжний захід застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею, а під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обовязків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженню; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України суд зобовязаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоровя підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних звязків, наявність у підозрюваного обвинуваченого постійного місця роботи чи навчання, репутацію підозрюваного, обвинуваченого, майновий стан, наявність судимостей, дотримання умов застосованих запобіжних заходів, наявність повідомлення особи про підозру у вчинені іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди у завдані якої обвинувачується особа.

Згідно ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш мяких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що вирішуючи питання доцільності про обрання міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого, прокурор повинен довести суду, що заявлений раніше ризик не зменшився або зявилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, при не доведенні прокурором вказаних обставин суд зобовязаний відмовити у обранні міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Враховуючи фактичні обставини справи, що обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, враховуючи особу обвинуваченого, його вік, матеріальний та сімейний стан, що він має на утриманні неповнолітню дитину та дружину, його стан здоров`я, розмір заподіяної шкоди, прокурором не надано суду достатніх та належних доказів, як того вимагає ст.177 КПК України, що обвинувачений ОСОБА_4 має намір переховуватись, а також може здійснити дії направлені на спотворення фактів, чи вплив на свідків та потерпілого, з часу скоєння криміналь правопорушення ОСОБА_4 не здійснив будь-якого правопорушення.
Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 314-317 КПК України, - суд -

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 щодо обрання міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст.15 ч.3, 185 ч.3 КК України - відмовити.

Обрати міру запобіжного заходу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово мешкає за адресою: АДРЕСА_1 у вигляді домашнього арешту по місцю свого мешкання з 20:00 год. до 07:00 год. ранку наступного дня.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обовязки: не відлучатись із населенного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду та повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Ухвала діє на протязі двох місяців з моменту її ухвалення

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя