Справа № 161/8620/17 Провадження №11-кп/773/89/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ст.128 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 лютого 2018 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

законного представника

потерпілої ОСОБА_7 ,

особи, щодо якої розглянуто

клопотання неповнолітнього ОСОБА_8 ,

законного представника ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою законного представника неповнолітнього ОСОБА_8 ОСОБА_9 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 жовтня 2017 року, якою до -

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, учня 8 класу ЗОШ №24, несудимого,

застосовано примусові заходи виховного характеру у виді передачі під нагляд батька ОСОБА_9 строком на 1 рік у зв`язку з вчиненням неповнолітнім ОСОБА_8 суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст.128 КК України.

Цивільний позов законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_12 ОСОБА_7 до законних представників неповнолітнього ОСОБА_8 ОСОБА_13 та ОСОБА_9 про стягнення матеріальної шкоди задоволено повністю, про стягнення моральної шкоди частково.
Стягнуто із ОСОБА_13 та ОСОБА_9 солідарно:
в користь неповнолітньої потерпілої ОСОБА_12 :
57782 гривні 31 копійку матеріальної шкоди та 100000 гривень моральної шкоди, а всього у сумі 157782 гривні 31 копійку;
в користь ОСОБА_7 :
2500 гривень, витрат понесених на правову допомогу.
В С Т А Н О В И В
Згідно ухвали суду, неповнолітній ОСОБА_8 визнаний винним в тому, що він, буду особою, яка не досягла віку з якого може наставати кримінальна відповідальність, 03 червня 2016 року, близько 21.00год., неподалік буд. АДРЕСА_2 , діючи зі злочинною недбалістю, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, кинув в сторону групи дітей, які знаходились неподалік, уламок шиферу, яким влучив в око малолітньої потерпілої ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №67 від 19.01.2017р., спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого поранення склери з випадінням скловидного тіла, тотальний гемофтальм, гіфема правого очного яблука з відшаруванням сітківки правого ока з подальшим фіброзом скловидного тіла, частковою катарактою та вялопротікаючим посттравматичним увеїтом правого очного яблука, рани верхньої повіки, зовнішньої спайки повік правого ока, в ділянці правої брови, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою розладу здоров`я, поєднаного зі стійкою втратою працездатності не менш ніж на 1/3 не менш 33%, в даному конкретному випадку процент постійної втрати загальної працездатності 35%.
У поданій апеляційній скарзі законний представник ОСОБА_9 , вважає ухвалу суду незаконною у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Посилається на те, що як органи досудового розслідування, так і суд першої інстанції необгрунтовано прийшли до висновку про наявність в діях ОСОБА_9 ознак суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки злочину, передбаченого ст.128 КК України. Вважає, що в матералах справи відсутні докази про те, що саме його син спричинив тілесні ушкодження неповнолітній потерпілій, оскільки уламки кидали і інші діти. Окрім того вказує, що при вирішенні цивільного позову судом порушено вимоги законодавства, оскільки такий позов повинен бути розглянутий в порядку цивільного законодавства, а не в рамках кримінального провадження. Просить вирок суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор вважає ухвалу суду законною та обгрунтованою, а тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення а ухвалу суду першої інстанції без змін, оскільки вважає її безпідставною.

Заслухавши доповідача який виклав суть ухвали суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, міркування законного представника ОСОБА_9 , особи, щодо якої застосовані примусові заходи, та захисника, які підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, прокурора, неповнолітньої потерпілої, її представника та законного представника, які, кожен зокрема, заперечили скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини справи і зроблений обґрунтований висновок про доведеність вчинення ОСОБА_8 у віці, з якого не може наставати кримінальна відповідальність, необережного тяжкого тілесного ушкодження малолітній потерпілій ОСОБА_14 . Такий висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку і перевірених судом допустимих доказах.

Також, суд першої інстанції підставно взяв до уваги показання свідків ОСОБА_7 ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , які є послідовними, підтверджені іншими доказами по справі, зокрема і проведеним висновком судово-медичної експертиз тілесних ушкоджень та іншими доказами, яких піддавати сумніву в суду підстав немає.

Показання вказаних свідків в своїй сукупності, поряд з показаннями самого ОСОБА_8 про те, він кинув в групу дітей уламок шиферу, дають змогу відтворити всі обставини суспільно-небезпечного діяння, які були до, на момент та після його вчинення.

Вище наведені докази вказують про наявність в діях ОСОБА_8 ознак суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст.128 КК України, у зв`язку з чим до нього засновано примусові заходи виховного характеру.

Посилання законного представника в своїй скарзі на ряд порушень норм КПК України, не заслуговують на увагу, оскільки істотних порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення суспільно небезпечного діяння, які могли б істотно вплинути на висновки суду, які наведені в апеляції, по справі не виявлено.

У відповідності до вимог ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Окрім того, положеннями ч.1 ст.129 КПК України, допускається вирішення цивільного позову при постановленні ухвали про застосування примусових заходів виховного характеру.

За таких обставин, посилання апелянта про необхідність та можливість розгляду цивільних позовів лише в рамках цивільного законодавства, не ґрунтуються на вимогах закону.

Як убачається з ухвали суду, ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні необережного тяжкого тілесного ушкодження малолітній потерпілій ОСОБА_14 , заподіявши при цьому їй фізичний біль, фізичні та душевні страждання у зв`язку з ушкодженням здоров`я, чим порушили звичний спосіб життя потерпілої.

В матеріалах кримінального провадження наявні документи, які підтверджують розмір збитків понесених на лікування потерпілої. Підстав сумніватися в достовірності даних документів в апеляційного суду немає. Не вказані дані підстави і в самій скарзі.

Згідно ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Апеляційний суд вважає, що, вирішуючи розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 100000 гривень, суд першої інстанції в повному обсязі врахував моральні та фізичні страждання потерпілої від вчиненого щодо неї кримінального правопорушення і вирішив цивільний позов в повній відповідності з вимогами законодавства, а також принципами розумності та справедливості.

Що стосується задоволення позову в частині витрат на правову допомогу, то і в цій частині апеляційний суд вважає його підставним.

Посилаючись на обсяг наданої правової допомоги адвокатом, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив цивільний позов щодо витрат на правову допомогу.

Таким чином, цивільний позов судом першої інстанції був розглянутий з суворим дотриманням вимог ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, а тому підстав для скасування чи зміни судового рішення, про що зазначається в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

Статтями 415, 412 КПК України визначені порядок та підстави для призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції, однак апеляційний суд не встановив таких підстав, не наведені такі підстави і в самій апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи апелянта, які наведені в апеляційній скарзі, фактично враховані і оцінені судом першої інстанції при постановленні ухвали, а тому апеляційна скарга законного представника до задоволення не підлягає.

У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд Волинської області,

У Х В А Л И В
Апеляційну скаргу законного представника неповнолітнього ОСОБА_8 ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 жовтня 2017 року щодо неповнолітнього ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді