АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000642 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 03 жовтня 2017 року щодо
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в с. Сліпород-Іванівка Гребінківського району Полтавської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , не оспорюючи правильності кваліфікації та доведеності дій обвинуваченого, просить вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначеного додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, ухваливши новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбуття призначеного основного покарання з іспитовим строком на 2 роки з покладенням на нього обов`язків: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; в іншій частині вирок залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції не обґрунтував призначення додаткового покарання, не взяв до уваги те, що обвинувачений працює на умовах цивільно - правового договору з ТОВ «Промислові Регіони», з надання послуг водія, яке є єдиним джерелом його доходу, у обвинуваченого водійський стаж більше 30 років, до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху України раніше не притягувався, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, вчинив злочин будучи у тверезому стані, під час дослідження доказів було встановлено наявність винних дій з боку потерпілого, а саме: порушення вимог п. 12.4 Правил дорожнього руху України, що перебувають у причинному зв`язку з наслідками дорожньо - транспортної пригоди.
Вказує на те, що суд не в повній мірі врахував, що ОСОБА_9 вперше вчинив злочин, щиро розкаюється, активно сприяв розкриттю злочину, не порушував запобіжні заходи (особисте зобов`язання), виконує цивільно-правові роботи, відповідно до умов договору, характеризується позитивно за місцем проживання, має на утриманні непрацездатного батька, виявив бажання взяти участь у відшкодуванні збитків потерпілій стороні.
Вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2017 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; на підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_9 звільнений від відбуття призначеного основного покарання з іспитовим строком на 2 роки з покладенням на нього обов`язків: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; також вирішені питання щодо судових витрат та речових доказів.
За встановлених у вироку обставин, 10 квітня 2017 року, приблизно о 04 годині 00 хвилин ОСОБА_9 , знаходячись на прилеглій території будівлі шиномонтажу ПП «Хондак» по вул. Запорізьке шосе,32-а у м. Дніпрі, керуючи технічно справним автомобілем «МAN TGA 18.480», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з`єднаним з напівпричепом «ВЕСТТ», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , які належать ПрАТ «Промислові Регіони», почав здійснювати виїзд з вищезазначеної прилеглої території заднім ходом на проїзну частину дороги вул. Запорізьке шосе у м. Дніпрі.
Під час руху заднім ходом, водій ОСОБА_9 не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, проявляючи злочинну самовпевненість, та легковажно розраховуючи на відвернення наслідків, виїхав з прилеглої території на дорогу проїзної частини Запорізького шосе, де порядок виїзду регулювався дорожнім знаком 2.1. «Дати дорогу» розділу 33 Правил дорожнього руху України, при цьому не переконався, що виконуваний ним маневр буде безпечним та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та не звернувшись за допомогою до інших осіб для забезпечення безпеки руху, не надав дороги автомобілю «Мітсубісі Ланцер», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_10 , який рухався по проїзній частині дороги вул. Запорізьке шосе з боку вул. Шинної у напрямку вул. Космічної у м. Дніпрі, внаслідок чого на проїзній частині дороги Запорізького шосе в районі електроопори № 63 автомобіль «Мітсубісі Ланцер» передньою частиною зіткнувся із правою боковою частиною в районі правого переднього колеса напівпричепа «ВЕСТТ», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Своїми діями водій ОСОБА_9 , грубо порушив вимоги п. п. 1.3, 1.5, 2.3. «б», 10.2, дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», п. п. 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України.
Порушення водієм ОСОБА_9 вимог п. п. 10.1, 10.2, 10.9 та дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» Правил дорожнього руху України знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку з настанням вказаної дорожньо-транспортної пригоди зіткнення транспортних засобів, внаслідок якої водію ОСОБА_10 були спричинені тілесні ушкодження, які у своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя у момент спричинення і знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого.
Смерть потерпілого ОСОБА_10 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 о 05 годині 15 хвилин під час транспортування його каретою швидкої допомоги до медичного закладу від сумісної тупої травми тіла з численними переломами кісток тулуба, яка ускладнилася розвитком шоку.
Кримінальне провадження розглянуто в порядку ч. 3 ст. 349 КК України.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого, його захисника, потерпілого, які підтримали вимоги апеляційної скарги захисника, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Висновок суду щодо фактичних обставин кримінального провадження щодо ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 286 КК України в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.
Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Як витікає з вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 років із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та із застосуванням вимог ст.75 КК України, судом першої інстанції були в повній мірі дотримані вимоги вказаних статей кримінального закону, врахована як тяжкість скоєного обвинуваченим злочину, який відносяться до категорії тяжкого злочину, так і особа винного, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем мешкання, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, обставину, що пом`якшує покарання, а саме: щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання, що дає підстави колегії суддів вважати обґрунтованим призначення судом першої інстанції покарання.
Колегія суддів погоджується з висновком суду про призначення ОСОБА_9 додаткового покарання у виді позбавлення його права керувати транспортними засобами, що є необхідним з урахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку з чим під час апеляційного розгляду кримінального провадження достатніх підстав для незастосування до ОСОБА_9 додаткового покарання, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, не встановлено.

Твердження захисника про те, що судом першої інстанції не було враховано, що ОСОБА_9 раніше не притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху України, на думку колегії суддів не є слушними, оскільки ним грубо порушено Правила дорожнього руху України, що встановлено судом.
Наявність у обвинуваченого батька, який є непрацездатною особою, не є підставою для пом`якшення покарання, оскільки будь-яких даних щодо його непрацездатності та утримання обвинуваченим матеріали кримінального провадження не містять.
Посилання захисника на те, що ОСОБА_9 не перебуває на обліку у лікарів психіатра і нарколога не може бути підставою для скасування призначеного додаткового покарання, оскільки зазначені обставини не заслуговують на увагу, так як стосуються особи, яка є водієм, а вказана професія виключає можливість перебування особи на таких обліках.
Посилання сторони захисту на допущені порушення Правил дорожнього руху України з боку потерпілого фактично враховані судом при призначенні додаткового покарання обвинуваченому у мінімальному розмірі, крім того, судом встановлено, що дії обвинуваченого не відповідали вимогам дорожнього знаку 2.1, п. п. 10.1, 10.2, 10.9 Правил дорожнього руху України та перебували у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.
Судом першої інстанції в анкетних даних обвинуваченого зазначено, що ОСОБА_9 працює водієм в ТОВ «Промислові Регіони», разом з тим, доводи апеляційної скарги захисника щодо єдиного джерела доходу у обвинуваченого, не можуть бути підставою для пом`якшення покарання, оскільки допущені порушення обвинуваченим Правил дорожнього руху України, внаслідок яких настала смерть потерпілого, дають підстави для застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.
Судом першої інстанції при призначенні покарання взято до уваги позицію потерпілого в суді першої інстанції, який наполягав на застосуванні додаткового покарання. Зміна позиції потерпілого не може бути підставою для зміни вироку суду, оскільки призначення додаткового покарання є необхідним з урахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення, заподіяння тяжких тілесних ушкоджень з настанням смерті потерпілого, у зв`язку з чим під час апеляційного розгляду кримінального провадження достатніх підстав для скасування вказаного виду додаткового покарання до ОСОБА_9 , передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, не встановлено.
З урахуванням викладеного, призначене обвинуваченому ОСОБА_9 додаткове покарання є не тільки справедливим, але й необхідним і достатнім для його виправлення, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги захисника, вважаючи її доводи не обґрунтованими.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2017 року залишити без задоволення.

Вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:
_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4