АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
5 вересня 2017 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_5
адвокатів ОСОБА_6
ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, перебуваючого на строковій військовій службі в в/ч НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 , раніше не судимого;

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, перебуваючого на строковій військовій службі в в/ч НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 , раніше судимого вироком Сокирянського районного суду від 14.04.2015 року за ст.185 ч.1 КК України на 80 годин громадських робіт;

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, студента 4 курсу Хотинського сільськогосподарського технікуму, раніше не судимого;

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого

Провадження №11-кп/794/285/17 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_12
Категорія: ч.2 ст. 185, 15 ч.3 185 ч.2 КК України Доповідач: ОСОБА_1

за адресою: АДРЕСА_5 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого;

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_6 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_7 , громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого вироком Сокирянського районного суду від 21.11.2014 року за ст.ст. 185 ч.3, 69, 185 ч.2, 70 ч.1, 75, 104 КК України до 1-го року 6-ти місяців позбавлення волі з звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік; вироком Сокирянського районного суду від 01.03.2017 року за ст. 185 ч.1 КК України до 100 годин громадських робіт;

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_8 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, не працюючого, раніше не судимого;

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженця с.Межиріччя Сторожинецького району Чернівецької області, фактичного жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: в АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, не працюючого, раніше не судимого;

ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця та фактичного жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, розлученого, не працюючого, раніше не судимого;

ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженця с.Гриньово Коношського району Архангельської області Російської Федерації, зареєстрованого в АДРЕСА_9 , фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, не працюючого, раніше не судимого;

В С Т А Н О В И Л А:
На вирок Сокирянськго районного суду Чернівецької області від 21 червня 2017 року заступник прокурора Чернівецької області ОСОБА_18 подав апеляційну скаргу в частині призначеного покарання неповнолітнім ОСОБА_19 та ОСОБА_13 ..

Згідно, вироку суду І інстанції, ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 185 ч.2, 185 ч.2, 15 4.3-185 ч.2 КК України та призначено покарання:

-за ст.185 ч.2 КК України 1 рік 6 місяців обмеження волі;

-за ст. 185 ч.2 КК України 2 роки обмеження волі;

-за ст.15 4.3-185 ч.1 КК України 1 рік обмеження волі.

На підставі ст.70 ч.1 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_8 остаточне покарання 2 роки обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом дворічного іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст. 76 ч.1 п.п.1,2 КК України зобов`язано ОСОБА_8 періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та служби.

ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні до вироку Сокирянського районного суду Чернівецької області від 14.04.2015 року злочину, передбаченого ст.185 ч.2 КК України (по епізоду крадіжки від 05.04.2015 року), і за його вчинення призначено покарання - 2 роки обмеження волі.

На підставі ст.70 ч.4 КК України за сукупністю цього злочину та злочину, передбаченого вироком Сокирянського районного суду Чернівецької області від 14.04.2015 року, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_9 покарання у виді 2 років обмеження волі.

ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні після повного відбування покарання, призначеного вироком Сокирянського районного суду Чернівецької області від 14.04.2015 року злочинів, передбачених ст.185 ч.2, 15 4.3-185 ч.2 КК України, і за їх вчинення призначено йому покарання:

-за ст.185 ч.2 КК України 1 рік 6 місяців обмеження волі;

-за ст.15 ч.3 185 ч.2 КК України 1 рік обмеження волі.

На підставі ст.70 ч.1 КК України, за сукупністю злочинів, передбачених ст.ст.185 ч.2, 15 ч.3 - 185 ч.2 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_9 покарання 1 рік 6 місяців обмеження волі.

На підставі ст.70 ч.1 КК України, за сукупністю злочинів, передбачених ст.ст.185 ч.2, 70 ч.4, 185 ч.2, 15 4.3-185 ч.2, 70 ч.1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_9 остаточне покарання 2 роки обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом дворічного іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст.76 ч.1 п.п.1,2 КК України зобов`язано ОСОБА_9 періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та служби.

ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 визнано винуватими у вчиненні злочинів, передбачених ст.185 ч.2 КК України та кожному із них призначено покарання - 1 рік обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо кожен із них протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст. 76 ч.1 п.п.1,2 КК України зобов`язати ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання.

ОСОБА_13 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.2 КК України та призначено покарання - 3 місяці арешту.

На підставі ст.70 ч.4 КК України за сукупністю цього злочину та злочину, передбаченого вироком Сокирянського районного суду Чернівецької області від 01.03.2017 року, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_13 покарання у виді 3-х місяців арешту.

ОСОБА_15 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.2 КК України та призначено покарання - 1 рік 6 місяців обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_15 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року шести місяців іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст.76 ч.1 п.п.1,2 КК України зобов`язано ОСОБА_15 періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Вирішено долю речових доказів.

Прокурор в своїй апеляції, не оспорюючи доведеності вини обвинувачених та кваліфікації їх дій, вважає, що вирок підлягає частковому скасуванню, у зв`язку з неправильним застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність, а саме в частині призначення неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_13 покарання, яке не може бути до них застосоване.

Зазначає, що статтею 98 КК України визначено перелік основних видів покарань, які можуть бути застосовані судом до неповнолітніх. До них, зокрема, належать: штраф, громадські і виправні роботи, арешт та позбавлення волі на певний строк.

Згідно ч.3 ст. 61 КК України прямо передбачено, що покарання у виді обмеження волі до неповнолітніх не застосовується.

Однак, не зважаючи на вимоги наведених положень Кримінального кодексу України, Сокирянський районний суд ухвалюючи вирок за результатами розгляду даного кримінального провадження, призначив неповнолітньому ОСОБА_10 покарання у виді одного року обмеження волі, тобто застосував норму закону, яка не підлягає застосуванню.

Також звертає увагу, що ст. 101 КК України визначено, що арешт полягає у триманні неповнолітнього, який на момент постановлення вироку досяг шістнадцяти років, в умовах ізоляції в спеціально пристосованих установах на строк від п`ятнадцяти до сорока п`яти діб.

Проте, призначаючи неповнолітньому ОСОБА_13 покарання у виді арешту строком на 3 місяці, судом застосовано загальну норму, передбачену ст. 60 КК України, яка також у даному випадку застосуванню не підлягала.

Просить вирок суду І інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_13 покарання, яке відповідатиме їх особам.

Судом І інстанції встановлено, що 05.04.2015 року, приблизно о 17.00 год., обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та неповнолітній на той час ОСОБА_19 , перебуваючи по місцю проживання ОСОБА_9 в с.Сербичани Сокирянського району Чернівецької області, під час спільного відпочинку, на пропозицію ОСОБА_8 , вирішили викрасти частини залізничних рейсів із залізничної колії сполученням «ст.«Дністер» - ст.Романківці», що розташована на території Сокирянського району Чернівецької області.

В подальшому, 06.04.2015 року, переслідуючи мету особистого збагачення за рахунок крадіжки чужого майна, діючи умисно, протиправно, за попередньою змовою групою осіб між собою, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та неповнолітній ОСОБА_19 , і перебуваючи в с.Ломачинці Сокирянського району Чернівецької області, біля залізничної колії сполученням «ст.«Дністер» - ст.Романківці», викрали 22 металеві частини залізничних рейсів загальною довжиною 69,04 м, тобто 34,52 погонних метра залізничної колії, вартістю 237,17 грн. за 1 погонний метр, загальною вартістю 8187,10 грн., які завантажили до орендованого автомобіля марки ГАЗ-3307, д.н. НОМЕР_2 .

Після цього, з викраденим майном ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 місце вчинення злочину залишили та розпорядилися ним на власний розсуд, спричинивши своїми протиправними діями державі Україна в особі Міністерства енергетики та вугільної промисловості України матеріальну шкоду на суму 8187,10 грн..

Крім цього, 15.05.2015 року, приблизно о 07.00 год., ОСОБА_8 , ОСОБА_14 та неповнолітній на той час ОСОБА_13 , діючи умисно, протиправно, повторно, переслідуючи мету особистого збагачення за рахунок крадіжки чужого майна, за попередньою змовою групою осіб між собою, перебуваючи в с.Сербичани Сокирянського району Чернівецької області, біля залізничної колії сполученням «ст.«Дністер» - ст.Романківці», викрали: 65 металевих плит-фіксаторів залізничних рейсів, масою 5,48 кг кожна, загальною масою 356,2 кг, вартістю 890,50 грн.; 365 металевих цвяхів, масою 0,33 кг кожен, загальною масою 120,45 кг, вартістю 301,12 грн.; З металеві скоби-утримувачі залізничних рейсів, масою 1,19 кг кожна, загальною масою 3,57 кг, ціною 2,50 грн. за один кілограм, вартістю 8,93 грн., які завантажили до автомобіля марки ВАЗ 2105, д.н. НОМЕР_3 , який перебував у законному володінні ОСОБА_14 ..

Після цього, з викраденим майном ОСОБА_8 , ОСОБА_14 та ОСОБА_13 ,

місце вчинення злочину залишили та розпорядилися ним на власний розсуд, спричинивши своїми протиправними діями державі Україна в особі Міністерства енергетики та вугільної промисловості України матеріальну шкоду на суму 1200,55 грн..

Крім цього, 24.08.2015 року, приблизно о 01.00 год., ОСОБА_8 та ОСОБА_15 , діючи умисно, протиправно, повторно, переслідуючи мету особистого збагачення за рахунок крадіжки чужого майна, за попередньою змовою групою осіб між собою, перебуваючи на залізничній колії сполученням «ст.«Дністер»-ст.Романківці», що в с.Білоусівка Сокирянського району Чернівецької області, за допомогою газового різака демонтували металеві частини рейсів в кількості 18 шт., загальною довжиною 54,73 м, тобто 27,36 погонних метрів залізничної колії, вартістю 237,17 грн. за 1 погонний, загальною вартістю 6488,90 грн. В подальшому металеві частини рейсів ОСОБА_8 разом із ОСОБА_15 завантажили до автомобіля марки «Мерседес- Бенц», д.н. НОМЕР_4 , який перебував у законному володінні ОСОБА_15 , та розпорядилися ним на власний розсуд, чим спричинили своїми протиправними діями державі Україна в особі Міністерства енергетики та вугільної промисловості України матеріальну шкоду на суму 6488,90 грн..

Крім цього, 29.08.2015 року, в світлу пору доби, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , проїжджаючи по польовій дорозі за с.Сербичани в напрямку урочища «Грибок», що пролягає вздовж залізничної колії сполученням «ст.«Дністер»-ст.Романківці», помітили на узбіччі дороги 10-метрову металеву частину залізничної рейси, яку одразу вирішили викрасти.

В подальшому, 31.08.2015 року, близько 16.30 год., ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , діючи умисно, протиправно, повторно, переслідуючи мету особистого збагачення за рахунок крадіжки чужого майна, за попередньою змовою групою осіб між собою, за допомогою газового різака намагалися демонтували вищевказану 10-метрову металеву частину рейси, тобто 5-ть погонних метрів залізничної колії, що розміщувалася на узбіччі польової дороги, вартістю 237,17 грн. за 1 погонний метр, на загальну суму 1185,85 грн., та частину залізничної колії сполученням «ст.«Дністер» - ст.Романківці», проте з причин, що не залежали від їх волі злочинний умисел не довели до кінця та місце вчинення злочину залишили, спричинивши своїми протиправними діями державі Україна в особі Міністерства енергетики та вугільної промисловості України матеріальну шкоду на суму 1185,85 грн..

Крім цього, 27.10.2015 року, приблизно о 23.00 год., ОСОБА_9 та ОСОБА_16 , діючи умисно, протиправно, а ОСОБА_9 повторно, переслідуючи мету особистого збагачення за рахунок крадіжки чужого майна, за попередньою змовою групою осіб між собою, перебуваючи в с.Ломачинці Сокирянського району Чернівецької області, біля залізничної колії сполученням «ст.«Дністер»- ст.Романківці», викрали 6 металевих частин залізничних рейс загальною довжиною 5,43 м, тобто 2,71 погонних метра залізничної колії, вартістю 237,17 грн. за 1 погонний метр, загальною вартістю 642,70 грн., які завантажили до автомобіля марки АЗЛК-21412, д.н. НОМЕР_5 , який перебував у законному володінні ОСОБА_9 ..

Після цього, з викраденим майном ОСОБА_9 та ОСОБА_16 місце вчинення злочину залишили та розпорядилися ним на власний розсуд, спричинивши своїми протиправними діями державі Україна в особі Міністерства енергетики та вугільної | промисловості України матеріальну шкоду на суму 642,70 грн..

Крім цього, 16.04.2016 року, приблизно о 15.00 год., ОСОБА_8 та ОСОБА_17 , діючи умисно, протиправно, а ОСОБА_8 повторно, переслідуючи мету особистого збагачення за рахунок крадіжки чужого майна, за попередньою змовою групою осіб між собою, перебуваючи в с.Ломачинці Сокирянського району Чернівецької області, біля залізничної колії сполученням «ст.«Дністер» - ст. Романківці», викрали 6 металевих частин залізничних рейс, загальною довжиною 7,93 м, тобто 3,96 погонних метра залізничної колії, вартістю 237,17 грн. за 1 погонний метр, загальною вартістю 939,19 грн., які в подальшому завантажили до автомобіля марки ВАЗ- 21061, д.н. НОМЕР_6 , який перебував у законному володінні ОСОБА_8 ..

Після цього, з викраденим майном ОСОБА_8 та ОСОБА_17 місце вчинення злочину залишили та розпорядилися ним на власний розсуд, спричинивши своїми протиправними діями ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго» матеріальну шкоду на суму 939,19 грн..

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть вироку та вимоги апеляційної скарги сторони обвинувачення, міркування прокурора, який просив задовольнити його апеляцію та скасувати вирок в частині призначеного покарання неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , думку їх адвокатів, які не заперечували про зміну вироку в частині призначеного покарання, перевіривши матеріали кримінального провадження та з`ясувавши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Згідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо фактичних обставин вчинення неповнолітніми ОСОБА_10 і ОСОБА_13 кримінального правопорушення, за яке їх засуджено та кваліфікація їх дій за ст. 185 ч.2 КК України в апеляційній скарзі прокурора не оспорюється, а апеляції інших учасників кримінального провадження відсутні.

Колегією суддів при перевірці вироку суду І інстанції встановлено, що суд правильно встановив фактичні обставини справи та вірно кваліфікував дії всіх учасників, зокрема ОСОБА_10 і ОСОБА_13 за ч.2 ст. 185 КК України і висновок про доведеність вини обвинувачених у скоєнні інкримінованих злочинів відповідає сукупності зібраних у справі і досліджених у судовому засіданні доказів, яким дано остаточну юридичну оцінку, яка ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в сукупності та з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, про що викладено та наведено докладні мотиви в судовому рішенні, та яка ніким не оскаржується.

В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про невірне призначення районним судом покарання неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_10 і ОСОБА_13 , доводи якої розділяє і колегія суддів, та вважає, що суд не в повній мірі врахував норми законодавства при призначенні останнім покарання.

Зокрема, пункт 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 № 5 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх», звертає увагу судів на те, що при призначенні покарання неповнолітнім суди повинні суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання такого засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація.

Крім того, в п.11 зазначеної постанови Пленуму вказано, що згідно зі ст. 98 КК до неповнолітніх як основні покарання можуть бути застосовані лише штраф, громадські та виправні роботи, арешт і позбавлення волі на певний строк, а як додаткові - штраф і позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю. Застосування до осіб, які на час постановлення вироку не досягли шістнадцятирічного віку, таких покарань, як громадські та виправні роботи, а також арешту законом не передбачено.

Перелік покарань, визначений у ст. 98 КК, є вичерпним, інші основні та додаткові покарання до неповнолітніх не застосовуються, навіть якщо на час розгляду справи судом вони досягли повноліття. Визначаючи розмір покарання таким особам, суд має виходити з відповідних положень статей 99-102 КК.

Так, частиною другою статті 185 КК України за крадіжку, вчинену повторно або за попередньою змовою групою осіб, передбачено покарання у вигляді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

Як вбачається з вироку, суд І інстанції призначив неповнолітньому ОСОБА_10 покарання у виді одного року обмеження волі, тобто застосував норму закону, яка не підлягала застосуванню, відповідно до ст. 98 КК України.

На думку колегії судів, покарання у виді обмеження волі, яке передбачене санкцією статті 185 ч.2 КК України, хоч за своїм розміром, згідно статті, вважається не надто суворим, разом з тим, суд не вправі був його застосовувати до неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 ..

Крім того, що статтею 98 КК України названо вичерпний перелік покарань, які можуть бути застосовані до неповнолітніх, і це ще й зазначено в ч.3 ст. 61 КК України, де прямо передбачено, що покарання у виді обмеження волі до неповнолітніх не застосовується.

Не взято судом до уваги і ч.2 ст. 104 КК України, згідно якої звільнення від відбування покарання з випробуванням може бути застосоване до неповнолітнього лише у разі його засудження до арешту або позбавлення волі.

Призначаючи неповнолітньому ОСОБА_13 покарання у виді арешту строком на 3 місяці, судом І інстанції також застосовано загальну норму, передбачену ст. 60 КК України, яку колегія суддів у даному випадку вважає такою, що не підлягала застосуванню.

Згідно ст. 101 КК України, арешт полягає у триманні неповнолітнього, який на момент постановлення вироку досяг шістнадцяти років, в умовах ізоляції в спеціально пристосованих установах на строк від п`ятнадцяти до сорока п`яти діб. Як видно з вироку, зазначеної норми закону судом при призначенні покарання неповнолітньому ОСОБА_13 не враховано та не застосовано і до остаточного відбуття визначено 3 місяця арешту.

Призначаючи покарання неповнолітнім ОСОБА_10 та ОСОБА_13 суд першої інстанції, відповідно до вимог статей 65-67, 103 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого ними злочину, особи винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують їх

покарання. Однак, саме покарання суд призначив вийшовши за межі закону, відповідно до якого визначено, яке покарання може бути призначене неповнолітнім.

Зокрема, при призначенні покарання неповнолітньому ОСОБА_10 судом І інстанції враховано, апеляційним судом перевірено, що останній раніше не судимий, має постійне місце проживання, за яким характеризується негативно, за попереднім місцем навчання характеризується позитивно, не працює, однак навчається в Хотинському сільськогосподарському технікумі ПДАТУ, проживає в повній сім`ї, де мати перебуває за кордоном, а вихованням сина займається батько, в сім`ї середнього достатку, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, ознак психічної хвороби не проявляє, фізично здоровий.

Призначаючи покарання неповнолітньому ОСОБА_13 судом враховано, а колегією суддів перевірено, що він раніше судимий, має постійне місце проживання, за яким характеризується негативно, за попереднім місцем навчання характеризується позитивно, не працює та не навчається, проживає в повній сім`ї з обома батьками, в сім`ї низького достатку, фізично здоровий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, однак виявляє ознаки легкої розумової відсталості. Даний злочин обвинувачений вчинив під час іспитового строку, призначеного на підставі ст.75 КК України вироком Сокирянського районного суду від 21.11.2014 року за ст.ст.185 ч.3, 185 ч.2, 69, 70 ч.1, 75 КК України, однак на даний час є чинною ухвала суду про звільнення його від покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку, передбаченого ст.75 КК України. Крім того, на даний час щодо ОСОБА_13 набрав законної сили вирок суду від 01.03.2017 року за ст.185 ч.1 КК України, яким призначено покарання у вигляді 100 годин громадських робіт, і злочин за який його засуджено, вчиненого останнім під час даного судового провадження.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченим, суд визнав щире каяття, що ґрунтується на повному визнанні кожним із них своєї вини, активне сприяння у розкритті злочину, а щодо обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_13 - також вчинення злочину у неповнолітньому віці, а також відсутність обтяжуючих обставин у ОСОБА_10 , та наявність обтяжуючої обставини у ОСОБА_13 , яка проявляється у неприпиненні злочинної діяльності.

Згідно ст. 409 КПК України, підставами для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Відповідно ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) Закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

За вимогами ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

?Так, згідно ч.1 ст. 104 КК України, звільнення від відбування покарання з випробуванням застосовується до неповнолітніх відповідно до статей 75-78 цього Кодексу, з урахуванням положень, передбачених цією статтею.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що звільнення від відбування покарання з випробуванням може бути застосоване до неповнолітнього лише у разі його засудження до арешту або позбавлення волі.

Колегія суддів оцінюючи все в сукупності, під час апеляційного перегляду матеріалів

кримінального провадження, а також наведені вище доводи, зокрема, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, де метою покарання засудженого є його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, приймаючи рішення про можливість звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, під час якого суду належить навести мотиви, з яких він вважає, що відбування покарання не пов`язаного з позбавленням волі сприятиме його виправленню та попередженню нових злочинів приходить до наступного.

При визначені неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_10 міри покарання, колегія суддів враховує обставини вчинення неповнолітнім кримінального правопорушення, а також враховує обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, які його обтяжують, умови життя та виховання, рівень розвитку неповнолітнього, що обвинувачений за місцем проживання характеризується негативно, а за місцем попереднього навчання позитивно, а тому ймовірне виправлення обвинуваченого у майбутньому без ізоляції від суспільства.

Сукупність всіх вищезазначених обставин щодо особи неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 , який не становить великої суспільної небезпеки, у поєднані із середньою тяжкістю вчиненого злочину, що визначена законом, вказують на можливість його виправлення та попередження нових злочинів при обранні покарання, не пов`язаного з ізоляцією від суспільства з застосуванням статей 75,76, 104 КК України, що, як вважає колегія суддів, буде відповідати засадам кримінального судочинства, та меті призначення покарання.

При визначені неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_13 міри покарання, колегія суддів враховує обставини вчинення неповнолітнім кримінального правопорушення, а також враховує обставини, що пом`якшують покарання, наявність обставини, яка обтяжує його покарання, умови життя та виховання, рівень розвитку неповнолітнього, який виявляє ознаки легкої розумової відсталості, що обвинувачений за місцем проживання характеризується негативно, а за місцем попереднього навчання позитивно, а тому виправлення обвинуваченого у майбутньому можливе з застосуванням ст. 75,76, 104 КК України.

Згідно з вимогами п.1 ч.1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

З огляду на наведене, частково погоджуючись із доводами прокурора, які він навів в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що за таких обставин вирок районного слід змінити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, п.1 ч.1 ст. 408, ч.2 ст. 409, 413, 414, 418, 419, 426 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Чернівецької області ОСОБА_18 задовольнити частково.

Вирок Сокирянськго районного суду Чернівецької області від 21 червня 2017 року щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_13 змінити.

Вважати ОСОБА_10 та

ОСОБА_13 засудженими за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 30 діб арешту.

На підставі ст.70 ч.4 КК України за сукупністю цього злочину та злочину, передбаченого вироком Сокирянського районного суду Чернівецької області від 01.03.2017 року, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити ОСОБА_13 покарання у вигляді 34-и доби арешту.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_10 та ОСОБА_13 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо кожен із них протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст. 76 ч.1 п.п.2, 3 КК України зобов`язати ОСОБА_10 та ОСОБА_13 не виїжджати за межи України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженими які не були присутні, з часу отримання копії ухвали суду.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3