Справа № 761/6251/18
Провадження № 1-кс/761/4378/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 березня 2018 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання у кримінальному провадженні № 320 181 000 000 000 22 за ч. 2 ст. 205 КК України про накладення арешту на майно,

у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м.Києва звернувся старший слідчий 1-го ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві капітан податкової міліції ОСОБА_3 з погодженим прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_4 клопотанням про накладення у кримінальному провадженні № 320 181 000 000 000 22 за ч. 2 ст.205 КК Україниарешту на грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках ТОВ «Ювекс Компані», ТОВ «Компанія «Араз», ТОВ «Лерден», ТОВ «Авалон-торг», ТОВ «Системи Безпеки І К», ТОВ «Гріфон-Транс», ТОВ «Делайт-Сервіс», ТОВ «Регата-Пром», ТОВ «Грандфлай», ТОВ «Укрметал Холдинг», ТОВ «Дінамік», ТОВ «Долина «ТД», ТОВ «Нан-ЛТД», ТОВ «Стефанджер», ТОВ «Група Сігур», ТОВ «Центрторгпром», ТОВ «Ксенос Торг», ТОВ «Хармон», ТОВ «Зета Маркет», відкритих в ПАТ «Альфа-Банк»; АТ «Райфазен Банк Аваль»; АТ «ОТП Банк»; ПАТ КБ «Приватбанк», АТ «УкрСиббанк», ПАТ «Сбербанк», ПАТ «ВТБ Банк»; ПАТ «Юнекс Банк»; АТ «СБ Банк» ПАT «Пумб», ПАТ КБ «Правекс-Банк», ПАТ «Креді Агріколь Банк», ПАТ «Кристалбанк», ПАТ «КБ "Глобус», ПАТ «Укрсоцбанк», ПАТ КБ «Євробанк».

На обґрунтування клопотання зазначено, що СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві здійснюється досудове розслідування у вказаному вище кримінальному провадженні, яким з`ясовано, що невстановлені особи, діючи з метою прикриття незаконної діяльності, створили та придбали низку суб`єктів підприємницької діяльності, зареєстрованих на підставних фізичних осіб, а саме: ТОВ «Компанія «Араз», ТОВ «Лерден», ТОВ «Авалон-торг», ТОВ «Системи Безпеки І К», ТОВ «Гріфон-Транс», ТОВ «Делайт-Сервіс», ТОВ «Регата-Пром», ТОВ «Грандфлай», ТОВ «Укрметал Холдинг», ТОВ «Дінамік», ТОВ «Долина «ТД», ТОВ «Нан-ЛТД», ТОВ «Стефанджер», ТОВ «Група Сігур», ТОВ «Центрторгпром», ТОВ «Ксенос Торг», ТОВ «Хармон», ТОВ «Зета Маркет», ТОВ «Ювекс Компані», реквізити яких були використані для документального оформлення нікчемних правочинів.
Розслідуванням з`ясовано, що кошти, що надійшли від групи компаній на рахунки перелічених вище товариств, відкритих у зазначених банківських установах в якості оплати за товари, послуги, хімічну сировину, у подальшому у більшій частині були зняті готівкою.
У зв`язку з викладеним, слідчий просив накласти арешт на грошові кошти, що знаходяться на банківських рахунках товариств, з метою їх збереження, оскільки останні, на його думку, здобуті злочинним шляхом.
У судове засідання слідчий ОСОБА_3 не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, дійшов висновку про таке.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Зазначене положення Конституції покладене в основу однієї з засад кримінального провадження, сутність якої відображена у ст. 16 КПК України та передбачає, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження можливе лише на підставі вмотивованого судового рішення, без наявності якого допускається лише тимчасове вилучення майна.

Наведена засада гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими якого є можливість безперешкодного володіння, користування та розпорядження об`єктом права власності, допускається виключно у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

Отже, навіть тимчасове обмеження права власності є фактичне позбавленням власника майна можливості на свій розсуд користуватися та розпоряджатися цим майном, що є тотожним позбавленню права власності.

Підстави та порядок встановлення тимчасового обмеження прав особи щодо реалізації нею усієї сукупності або ж окремих складових права власності під час досудового розслідування визначені кримінальним процесуальним законодавством.

З вищеназваною конституційною нормою кореспондуються положення ст. 2 КПК, якою до завдань кримінального провадження, з-поміж іншого, віднесена охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення того, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу.

Главою 2 КПК встановлені засади, тобто основоположні принципи кримінального провадження, до яких, серед інших, віднесені верховенство права (ст. 8 КПК), законність (ст. 9 КПК).

Так, кримінальним процесуальним законом наголошено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 9 КПК під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, Кримінального процесуального кодексу.

Сукупність наведених норм кримінального процесуального законодавства, їх внутрішній, змістовний зв`язок доводять, що будь-які процесуальні рішення, дії слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, вчинені під час досудового розслідування, мають відповідати вищевказаним засадам, як за своєю суттю, так і за формою реалізації, тобто процедурою застосування.

Статтею 131 КПК арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч. 3 ст. 132 КПК застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Враховуючи, що слідчий суддя має можливість встановити наявність у кримінальному провадженні певних обставин виключно з матеріалів поданого клопотання, на його ініціатора і покладається відповідний обов`язок.

Досліджуючи існування на момент розгляду клопотання про накладення арешту зазначених складових, слідчий суддя відмічає, що надані матеріали не містять будь-яких об`єктивних даних, які б підтверджували фіктивність створення та діяльності ТОВ «Компанія «Араз», ТОВ «Лерден», ТОВ «Авалон-торг», ТОВ «Системи Безпеки І К», ТОВ «Гріфон-Транс», ТОВ «Делайт-Сервіс», ТОВ «Регата-Пром», ТОВ «Грандфлай», ТОВ «Укрметал Холдинг», ТОВ «Дінамік», ТОВ «Долина «ТД», ТОВ «Нан-ЛТД», ТОВ «Стефанджер», ТОВ «Група Сігур», ТОВ «Центрторгпром», ТОВ «Ксенос Торг», ТОВ «Хармон», ТОВ «Зета Маркет», ТОВ «Ювекс Компані».
Зокрема, витяг з ЄРДР, доручення на проведення досудового розслідування, постанова про визначення групи прокурорів, протокол огляду узагальненого матеріалу ДСФМ України № 0028/2018/ДСК, постанова про визнання грошових коштів на рахунках речовими доказами, є у своїй більшості процесуальними, тобто документами, які покликані доводити законність проведених слідчим та прокурором слідчих дій та прийнятих ними рішень, у той же час вказаний факт не підтверджують припущення слідчого щодо фіктивності діяльності наведених вище товариств та незаконність походження грошових коштів на рахунках товариств.

З наведеного витікає, що доводи слідчого ґрунтуються на припущеннях, оскільки матеріали клопотання не містять відомостей про причетність низки товариств до здійснення підприємницької діяльності з метою прикриття незаконної діяльності.

Отже, вказане свідчить про недоведеність факту вчинення зазначеного кримінального правопорушення та незаконність походження грошових коштів, що спростовує доводи слідчого у частині необхідності накладення арешту з метою збереження речових доказів.

Вирішуючи, чи виправдовують потреби досудового розслідування саме такий ступінь втручання у права та свободи особи, слідчий суддя враховує, що ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Вказаний принцип пропорційності вимагає доведення стороною обвинувачення обґрунтованості застосування такого достатньо суворого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Однак, не є переконливими доводи слідчого, що накладенням арешту забезпечується збереження речових доказів.

На переконання слідчого судді, вказані фактори дають достатні підстави для відмови у задоволенні клопотання.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 2, 8, 9, 16, 131, 170, 173 КПК України, слідчий суддя.

Керуючись вимогами ст. 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в :
У задоволенні клопотання старшого слідчого ВКРП СУ ФР ДФС у м. Києві ОСОБА_3 про накладення у кримінальному провадженні № 320 181 000 000 000 22 від 15.02.2018 за ч. 2 ст. 205 КК України арешту на грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках в ПАТ «Альфа-Банк`Ю, АТ «Райфазен Банк Аваль», АТ «ОТП Банк», ПАТ КБ «Приватбанк», АТ «УкрСиббанк», ПАТ «Сбербанк», ПАТ «ВТБ Банк», ПАТ «Юнекс Банк», АТ «СП Банк», ПАT «Пумб», ПАТ КБ «Правекс-Банк», ПАТ «Креді Агріколь Банк», ПАТ «Кристалбанк», ПАТ «КБ "Глобус», ПАТ «Укрсоцбанк», ПАТ КБ «Євробанк», відмовити.

На ухвалу упродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду м. Києва.

Слідчий суддя ОСОБА_1