У Х В А Л А

24 листопада 2017 року Слідчий cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_6 про направлення підозрюваного ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0006299 внесеного до ЄРДР 24.12.2016 року до відділення судово-психіатричних експертиз КЗ КОР «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання» для проведення судово-психіатричної експертизи

В С Т А Н О В И В:
До Білоцерківського міськрайонного суду надійшло клопотання слідчого СВ Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_7 про направлення підозрюваного ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0006299 внесеного до ЄРДР 24.12.2016 року до відділення судово-психіатричних експертиз КЗ КОР «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання» для проведення судово-психіатричної експертизи.

Клопотання обґрунтоване тим, що СВ Білоцерківського ВП ГУ Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006299 від 24.12.2016 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 20 грудня 2016 року близько 16 години 00 хвилин ОСОБА_4 приїхав до своєї колишньої дружини ОСОБА_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Перебуваючи за вище вказаною адресою, між ОСОБА_4 та ОСОБА_4 виник конфлікт з приводу безпеки перевезення їхньої спільної доньки у автомобілі ОСОБА_4 . У ході суперечки ОСОБА_4 відмовився виконувати вимоги щодо перевезення спільної доньки у його автомобілі. ОСОБА_4 намагалась пристебнути свою дитину в автомобілі ОСОБА_4 , проте в останнього виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді фізичного болю та спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , взяв правою рукою за горло ОСОБА_4 , а лівою рукою тримав її за плече та почав умисно штовхати ОСОБА_4 , внаслідок чого, вона близько 4-ох разів вдарилась головою об автомобіль.

Після того, як ОСОБА_4 вдалось вирватись від ОСОБА_4 та присісти біля переднього сидіння у автомобілі ОСОБА_4 , останній продовжуючи свої злочинні дії взяв ОСОБА_4 за волосся та умисно вдарив 4 рази її головою об внутрішню панель автомобіля.

Своїми умисними діями, які виразилися у нанесенні ударів ОСОБА_4 завдав ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

27 жовтня 2017 року при наявності достатніх доказів ОСОБА_4 письмово повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні вказаного злочину повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами:

1) Протоколом допиту потерпілої ОСОБА_4 .

2) Протоколом свідка ОСОБА_8 .

3) Протоколом проведення слідчого експерименту за участі потерпілої ОСОБА_4 .

4) Висновком експерта № 198/д від 15.09.2017 р.

5) Протоколом проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_8 .

6) Висновком експерта № 199/д від 15.09.2017 р.

З метою визначення психічного стану підозрюваного ОСОБА_4 на момент вчинення злочину та на час досудового розслідування слідчим у провадженні призначено проведення судово-психіатричної експертизи.

ОСОБА_4 надсилав письмові заяви до Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області, про різні злочини своєї колишньої дружини ОСОБА_4 та її матері ОСОБА_8 , щодо їхньої спільної малолітньої доньки ОСОБА_9 . Надалі під час перевірки матеріалів звернень ОСОБА_4 жодні з його заяв не підтверджувались.

Змістом вище вказаних заяв були повідомлення про трансплантацію органів ОСОБА_10 , її матір`ю ОСОБА_4 та бабусею ОСОБА_8 ; проведення дослідів, як фізичних так і психологічних над ОСОБА_9 ; незаконне позбавлення волі доньки ОСОБА_9 ; незаконне лікування ОСОБА_4 доньки ОСОБА_9 тощо.

З огляду на викладене, з метою виконання завдань кримінального провадження щодо повного, всебічного та об`єктивного досудового розслідування необхідністю володіти інформацією, чи не знаходився підозрюваний ОСОБА_4 на час вчинення кримінального правопорушення, а також на даний час у стані неосудності, обмеженої осудності, тобто чи міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, слід направити підозрюваного ОСОБА_4 до медичного закладу для проведення амбулаторної психіатричної експертизи. У клопотанні містяться запитання які слідчий просить поставити на дослідження перед експертами.

Слідчий суддя вислухавши прокурора, який підтримав клопотання, підозрюваного, захисника, які проти задоволення клопотання, дослідивши клопотання, долучені до нього документи, документи, яка надані захисником у судовому засіданні, прийшов до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню.

Згідно ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Слідчий суддя зазначає, що відповідно до ст. 3 закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлена на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 19 КК України осудною визнається особа, яка під час вчинення злочину могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Не підлягає кримінальній від повільності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. Не підлягає покаранню особа, яка вчинила злочин у стані осудності, але до постановлення вироку захворіла на психічну хворобу, що позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними

Слідчий суддя зазначає, що у клопотанні та доданими до нього документами не підтверджено наявність у ОСОБА_4 хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки.

Відповідно до ст. 509 ч.1 КПК України слідчий, прокурор зобов`язані залучити експерта (експертів) для проведення психіатричної експертизи у разі, якщо під час кримінального провадження будуть встановлені обставини, які дають підстави вважати, що особа під час вчинення суспільно небезпечного діяння була в неосудному або обмежено осудному стані вчинила кримінальне правопорушення в осудному стані, але після його вчинення захворіла на психічну хворобу, яка позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії або керувати ними. Такими обставинами, зокрема, є: 1) наявність згідно з медичним документом у особи розладу психічної діяльності або психічного захворювання; 2)поведінка особи під час вчинення суспільно небезпечного діяння або після нього була або є неадекватною (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті тощо).

Слідчий суддя зазначає, що у постанові про призначення судово-психіатричної експертизи від 6.11.2017 р. слідчим Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 узагалі не наведені будь-які обґрунтування винесеної постанови про призначення судово-психіатричної експертизи відносно ОСОБА_4 ..

Слідчий суддя визнає, що вказана постанова про призначення судово-психіатричної експертизи є невмотивованою, не обґрунтованою, відповідно до вимог ст. 19 КК України, ст. 3 закону України «Про психіатричну допомогу», ст. 509 ч.1 КПК України, у ній не зазначені підстави для її прийняття, передбачені ст. 110 ч.5 КПК України.

Слідчий суддя зазначає, що не може бути свавільним, тобто без належного обґрунтування призначення судово-психіатричної експертизи у кримінальному провадженні, адже в Україні діє згідно ст. 3 закону України «Про психіатричну допомогу» презумпція психічного здоров`я особи.

Слідчий суддя зазначає, що у клопотанні як підстави для призначення судово-психіатричної експертизи зазначено ОСОБА_4 надсилав письмові заяви до Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області, про різні злочини своєї колишньої дружини ОСОБА_4 та її матері ОСОБА_8 , щодо їхньої спільної малолітньої доньки ОСОБА_9 . Надалі під час перевірки матеріалів звернень ОСОБА_4 жодні з його заяв не підтверджувались.

Змістом вище вказаних заяв були повідомлення про трансплантацію органів ОСОБА_10 , її матір`ю ОСОБА_4 та бабусею ОСОБА_8 ; проведення дослідів, як фізичних так і психологічних над ОСОБА_9 ; незаконне позбавлення волі доньки ОСОБА_9 ; незаконне лікування ОСОБА_4 доньки ОСОБА_9 тощо.

Слідчий суддя зазначає, що законом - ст. 509 ч.1 КПК України не передбачені як підстави для призначення судово-психіатричної експертизи відносно підозрюваного, написання ним заяв, скарг, у т.ч. до правоохоронних органів про можливі протиправні дії інших осіб, тим більше ті, які не мають будь-якого стосунку до кримінального провадження відносно цього підозрюваного у рамках розслідуваного кримінального провадження.

Слідчий суддя вважає, що долучення слідчим ОСОБА_6 до кримінального провадження за ст. 125 ч.2 КК України вказаних заяв, скарг ОСОБА_4 не у повній мірі відповідає завданням кримінального провадження (ст.2 КПК України), оскільки вони, на переконання слідчого судді, не є доказами і обставинами, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні відповідно до ст.ст. 84,91 КПК України.

Слідчий суддя зазначає, що відповідно до ст.ст. 11,17 КПК України під час кримінального провадження повинна бути забезпечена повага до людської гідності, прав та свобод кожної особи. Забороняється під час кримінального провадження піддавати особу катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує її гідність, поводженню чи покаранню, вдаватися до погроз застосування такого поводження, утримувати особу у принизливих умовах, примушувати до дій, що принижують її гідність. Особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинною особою.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.

Європейським судом з прав людини у своїх рішення визнав: таке, що принижує гідність, поводження знущання, які мають викликати у жертви почуття страху, страждання і почуття власної неповноцінності, а також принизити її достоїнство, та, по можливості зламати її фізичний і моральний опір.

Слідчий суддя зазначає, що у постанові про призначення судово-психіатричної експертизи, клопотанні про направлення особи до медичного закладу для проведення судово-психіатричної експертизи не наведено жодної із підстав, які зобов`язують слідчого, прокурора (ст.509 ч.1 КПК України) залучити експерта для проведення психіатричної експертизи.

Відповідно до ст. 3 ч.1 п.18 КПК України слідчий суддя суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава. Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Органи державної влади, місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України ст.ст. 1,3,19 Конституції України.

За таких обставин слідчий суддя, здійснивши судовий контроль за дотриманням прав та інтересів підозрюваного ОСОБА_4 у кримінальному провадженні не вбачає законних підстав для задоволення клопотання слідчого Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 про примусове залучення підозрюваного ОСОБА_4 для проведення судово-психіатричної експертизи.

Згідно з ст. 371 ч.3 КПК України у випадках, передбачених цим Кодексом, ухвала постановляється в нарадчій кімнаті складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 1,3,19,62 Конституції України, ст.ст. 19,20 КК України, ст. 3 закону України «Про психіатричну допомогу», керуючись ст.ст. 2,3,11,17,234,509,371 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання слідчого Білоцерківського ВП ГУ НП в КИївській області ОСОБА_6 про примусове залучення підозрюваного ОСОБА_4 для проведення судово-психіатричної експертизи - відмовити

Ухвала може бути оскаржена в порядку і строки передбачені ст. 395 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Білоцерківського міськрайонного суду

Київської області