Справа № 317/4064/17
№/п 1-в/317/18/2018
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 лютого 2018 р. Запорізький районний суд Запорізької області

у складі: головуючого - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

за участю представника адміністрації ДУ «БВК(№99)» - ОСОБА_4

за участю захисника - ОСОБА_5

за участю засудженого - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Запоріжжя в режимі відеоконференцз`язку клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі, -

В С Т А Н О В И В:
22 грудня 2017 року до Запорізького районного суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 підтримала своє клопотання просила суд його задовольнити, оскільки вважає, що засуджений ОСОБА_6 заслуговує на застосування відносно нього заохочувальної норми, передбаченої ст. 82 КК України, так як засуджений працевлаштований на виробництві установи, характеризується задовільно, став на шлях виправлення.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 підтримав клопотання свого захисника в повному обсязі, просив суд його задовольнити.
Судом був зроблений запит до ДУ «Біленьківської виправної колонії (№99)» та витребувані матеріали особової справи, характеристики на засудженого та відгуку на клопотання.
Згідно наданих відомостей ОСОБА_6 відбуває покарання в ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99» з 25.07.2017 року. За характером спокійний, з іншими засудженими не конфліктний, виконує вимоги адміністрації колонії, але до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, не завжди має охайний вигляд, виконує роботи із самообслуговування посередньо.
В судовому засіданні, представник адміністрації ДУ «БВК (№99)» ОСОБА_4 зазначив, що при вирішенні вказаного клопотання покладається на думку суду.
Прокурор заперечував проти клопотання відносно засудженого ОСОБА_6 , вважає що засуджений не довів свого виправлення.
Розглянувши матеріали справи, вислухавши висновок прокурора, суд вважає, що клопотання засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, не відбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати не відбутого строку покарання, призначеного вироком. Заміна не відбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Водночас, суд звертає увагу на те, що під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду подання. Суд не може не врахувати, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намагання своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

Вивчивши матеріали особової справи засудженого, характеристику, яка була надана адміністрацією колонії, суд встановив, що ОСОБА_6 засуджений 27.12.2016 року вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області за ст.185 ч.2, ст.190 ч.2 , ст.357 ч.1, ст.70 ч.1 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.71 ч.1 КК України частково приєднана не відбута частина покарання за вироком цього ж суду від 10.12.2014 року та остаточно призначено покарання у вигляді 4 років 2 місяця позбавлення волі. В строк відбування покарання зарахований термін попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 02.08.2016 року до набуття вироком законної сили.
Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 14.06.2017 року вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27.12.2016 року частково змінений, остаточно призначено покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Початок строку: 02.08.2016 року.
Кінець строку: 20.03.2020 року.
ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі знаходиться з 09.08.2016 року.
Під час тримання в Запорізькому СІ характеризувався посередньо, порушення вимог режиму тримання під вартою н допускав. Заохочень та стягнень не мав.
За вироком суду цивільного позову не має.
Винуватість у скоєному визнає в повному обсязі
З 25.07.2011 року відбуває покарання в ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)». За час відбування покарання засуджений має 1 стягнення за порушення режиму відбування покарання у вигляді попередження, яке погашене в установленому законом порядку та 1 заохочення.
Суд зазначає, що наведений список стягнень та заохочень у засудженого ОСОБА_6 свідчить про його нестабільну поведінку.
Відповідно до ст. 118 КВК України, засуджені залучаються до суспільно корисної праці з урахуванням наявних виробничих потужностей, зважаючи при цьому на стать, вік, працездатність, стан здоров`я і спеціальність.
Суду не була надана довідка про працевлаштування засудженого ОСОБА_6 , а тому суд вважає, що не виконана одна з умов для застосування заохочувальної норми.
ОСОБА_6 було відмовлено в заохочувальних нормах, а саме:
- 17.08.2017 р. комісією установи відмовлено в застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст. 100 КК України у вигляді переведення до дільниці соціальної реабілітації;
- 21.12.2017р. комісією установи відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст.82 КК України у вигляді заміни не відбутої частини покарання більш м`яким , у зв`язку з тим, що засуджений не довів свого виправлення.
Жодне рішення комісії виправної установи про відмову в застосуванні заохочувальної норми, засудженим не оскаржене.
Суд звертає увагу і на те, що надані суду характеризуючи матеріали на засудженого ОСОБА_6 та особова справа містять недоліки, які не дають в повному обсязі з`ясувати інформацію стосовно засудженого.
На підставі вищевикладеного суд не може зробити висновок, що засуджений ОСОБА_6 дійсно довів своє виправлення та відносно нього може бути застосована заохочувальна норма, передбачена ст. 82 КК України у вигляді заміни не відбутої частини покарання більш м`яким.
Керуючись ст.82 КК України, ст.537, ч.2, ч.3 ст.539 КПК України, ст.153, 154 КВК України, суд
У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення.

У разі подання апеляції прокурором, виконання зупиняється.

Суддя: ОСОБА_1