Провадження №1-кп/523/420/18
І м е н е м У к р а ї н и
12.04.2018 року м.Одеса
Суворовський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Веселе Веселівського району Запорізької області, громадянина України, маючого середню освіту, неодруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.186 ч.1, 186 ч.2 КК України,
02.06.2017 року, близько 16 години 30 хвилин, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи з корисливих мотивів, маючи умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, перебуваючи у пров.8-й Чорноморський в м.Одеса, побачив раніше незнайому йому ОСОБА_5 , яка йшла по даному провулку, майно якої визначив об`єктом свого злочинного посягання.
Реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна та переслідуючи ціль незаконного збагачення, ОСОБА_4 наздогнав потерпілу ОСОБА_5 біля будинку АДРЕСА_3 , та діючи умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_4 шляхом ривку зірвав з шиї ОСОБА_5 золотий ланцюг із золотим хрестиком загальною вагою 10 грамів і загальною вартістю 6000 грн та з викраденим майном зник в невідомому напрямку, тим самим своїми навмисними діями заподіяв ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 6000 грн.
Крім того, ОСОБА_4 , діючи повторно, 19.06.2017 року, близько 12 годин 00 хвилин, за попередньою змовою з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (якого вже засуджено вироком Суворовського районного суду м.Одеси від 14.02.2018 року) та ОСОБА_7 (якого засуджено вироком Суворовського районного суду м.Одеси від 03.03.2018 року) з корисливих мотивів, маючи умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, перебуваючи на розі вулиць Нікітіна та Дорожньої в м.Одесі, побачили раніше незнайому їм ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка йшла по вище вказівній вулиці, майно якої визначили об`єктом свого злочинного посягання.
Реалізуючи свій протиправний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна та переслідуючи ціль збагачення, ОСОБА_4 , ОСОБА_6 (якого вже засуджено вироком Суворовського районного суду м.Одеси від 14.02.2018 року) та ОСОБА_7 (якого засуджено вироком Суворовського районного суду м.Одеси від 03.03.2018 року) наздогнали потерпілу біля будинку №32 по вул.Дорожня в м.Одесі, де згідно відведеним ролям, розуміючи, що їх дії направлені на відкрите викрадення чужого майна, залишаються помітними для потерпілої ОСОБА_8 , з корисливих мотивів, ОСОБА_7 (якого засуджено вироком Суворовського районного суду м.Одеси від 03.03.2018 року) шляхом ривку, зірвав з шиї ОСОБА_8 золотий ланцюг (цепочку) вагою 2 грами вартістю 2000 грн. із золотим хрестиком вагою 3 грами вартістю 3000 гривень та з викраденим майном зникли в невідомому напрямку, тим самим своїми навмисними діями заподіяли ОСОБА_8 матеріальний збиток на загальну суму 5000 гривень.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину в скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, за викладених в обвинувальному акті обставин визнав повністю, не оспорював обставин скоєння кримінальних правопорушень, та підтвердив, що дійсно в 2017 році, точної дати та часу згадати не зміг, він, перебуваючи в м.Одесі в районі біля 7-ї Пересипської, з раніше незнайомої йому літньої жінки (як потім стало відомо ОСОБА_9 ) зірвав ланцюжок (цепочку) з хрестиком, який в послідуючому здав до ломбарду, а отримані грошові кошти за вказане майно витратив на одяг.
Крім того, в 2017 році, точної дати та часу також згадати не зміг, перебуваючи разом зі своїми знайомими ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на АДРЕСА_4 , за пропозицію ОСОБА_7 зірвали у раніше невідомої їм літньої жінки ланцюжок (цепочку) із хрестиком, який в подальшому здали до ломбарду, а гроші розподілили між собою та придбали продукти.
В той же час обвинувачений підтвердив, що жінка, у якої вони викрали майно, дійсно була похилого віку, та яку вони навмисно обрали, оскільки остання не зможе чинити їм опору. Обвинувачений підтвердив також і те, що ланцюжок (цепочку) зривав ОСОБА_7 , вони з ОСОБА_6 його не зупиняли, а в послідуючому розбіглись в різні сторони, щоб їх не змогли наздогнати. Та лише наступного дня він зрозумів протиправність вчинення ним скоєного діяння. Також обвинувачений зауважив, що того дня ОСОБА_7 пив пиво, вони з ОСОБА_6 алкоголю не вживали.
Разом з тим, даючи свої покази в судовому засіданні, обвинувачений вказав, що щиро кається у скоєному, усвідомив протиправність своїх дій, потерпілій ОСОБА_9 завдану шкоду відшкодовано в повному обсязі, іншій потерпілій ( ОСОБА_8 ) відшкодує всі збитки, більше не буде скоювати злочинів, тому просив не призначати йому суворого покарання, та надати можливість його виправлення.
Так як, ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, підтвердив обставини скоєння злочину, погодився на спрощену форму судового розгляду, а саме просив не досліджувати докази, які він не оспорює, що передбачено ст.349 ч.3 КПК України, наслідки застосування якої роз?яснені учасникам розгляду справи, суд, з?ясувавши думку учасників процесу, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням характеризуючих матеріалів кримінального провадження.
Аналіз всіх даних, покладених в обґрунтування обвинувального акту, дозволяє суду дійти висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованих йому злочинних діянь, і зазначені докази суд вважає належними, допустимими, достовірними і достатніми для постановлення вироку.
Давши оцінку і проаналізувавши всі дані, здобуті в ході судового слідства, та надані стороною обвинувачення матеріали в судовому засіданні, суд, приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень і кваліфікує його дії:
-за епізодом від 02.06.2017 року за ст.186 ч.1 КК України за ознаками відкрите викрадення чужого майна (грабіж);
-за епізодом від 19.06.2017 року за ст.186 ч.2 КК України за ознаками відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, у відповідності зі ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його суспільну небезпеку, особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.
До обставин, які згідно ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відносить вчинення злочину відносно особи похилого віку.
Судом також враховується, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні середньої тяжкості та тяжкого кримінальних правопорушень, обвинувачений є неодруженим, офіційно не працюючим.
Також, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання судом враховується думка потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , які в письмових заявах вказали про можливість призначення покарання обвинуваченому на розсуд суду.
До обставин, які згідно ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відносить те, що обвинувачений свою вину в скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, за викладених в обвинувальному акті обставин визнав повністю, підтвердив всі обставини скоєння кримінальних правопорушень, сприяв в розкритті злочинів. Також судом враховується особа обвинуваченого ОСОБА_4 , який є раніше не судимим, до кримінальної відповідальності притягується вперше, відомостей про притягнення до адміністративної відповідальності також з матеріалів справи не вбачається.
Крім того, згідно предоставленої суду розписки вбачається, що потерпілій ОСОБА_5 завданий матеріальний збиток відшкодовано.
Тому з врахуванням вищевказаного, суд вважає зазначені обставини такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинення злочинів і впливають на пом`якшення покарання.
Відповідно ж до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст.65 КК України суд враховує, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Таким чином, давши оцінку всім обставинам даного кримінального провадження при призначенні покарання, враховуючи обставини та суспільну небезпеку скоєння кримінальних правопорушень, роль обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненому кримінальному правопорушенні за ст..186 ч.2 КК України, відшкодування матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_5 за ст..186 ч.1 КК України, дані про особу обвинуваченого, його віку та стану здоров`я, сімейного стану, беручи до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», керуючись вимогами кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, враховуючи наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, суд приходить до висновку, що викладені обставини істотно знижують суспільну небезпеку вчинених обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальних правопорушень з урахуванням особи винного, у зв`язку з чим, вважає за можливе застосувати до обвинуваченого дію ст.69 КК України, та при призначенні покарання, перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статей 186 ч.1, 186 ч.2 КК України, з призначенням покарання у виді обмеження волі з триманням в кримінально-виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення нагляду за ним з обов`язковим залученням засудженого до праці, підстав для можливості застосування щодо обвинуваченого покарання із застосуванням ст.75 КК України судом не встановлено.
Зазначений вид і міра кримінального покарання на думку суду є справедливою, та цілком достатньою для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення ним нових злочинів.
Разом з тим, приймаючи до уваги спричинення потерпілій ОСОБА_8 матеріальної шкоди на суму 5000 грн, яка до теперішнього часу залишилась не відшкодованою, потерпіла ні в ході досудового розслідування, ні в ході судового розгляду із цивільним позовом не зверталась, у зв`язку із чим суд роз`яснює її право звернення до суду про відшкодування завданих збитків в порядку цивільного судочинства.
Згідно обвинувального акту під час досудового розслідування витрати на залучення експертів не здійснювались. Відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування заходи забезпечення кримінального провадження в ході досудового розслідування не застосовувались.
На підставі вищевикладеного, та керуючись ст.ст.370, 373-374 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.186 ч.1, 186 ч.2 КК України, та призначити покарання:
-за ст..186 ч.1 КК України із застосуванням ст.69 ч.1 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі;
-за ст..186 ч.2 КК України із застосуванням ст.69 ч.1 КК України у виді 4 (чотирьох) років обмеження волі.
В силу ст.ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 4 (чотирьох) років обмеження волі.
До вступу вироку в законну силу обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня його виконання.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1