н/п 1-кс/490/7369/2017
УХВАЛА
14 грудня 2016 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва
слідчий суддя ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Миколаїв, громадянина України, українця, з середньою освітою, непрацюючого, не одруженого, раніше судимого: 19.03.2015 вироком Заводського районного суду м. Миколаєва за ч. 1 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік, звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, зміненого 21.10.2015 Апеляційним судом Миколаївської області в частині призначеного покарання на 1 рік позбавлення волі, 16.08.2016 ухвалою Заводського РС м. Миколаєва звільненого умовно-достроково, місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ,
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4 ; слідчий ОСОБА_5
підозрюваний ОСОБА_3 захисник ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_3 підозрюється у тому, що діючи умисно з корисливих мотивів 11.12.2017 близько 19:10 на перехресті вулиць М. Морської та Шевченка в м. Миколаєві, рухаючись по вул. Шевченка, побачив неповнолітнього ОСОБА_7 , що рухався попереду, у якого в руці був мобільний телефон. У цей момент у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на відрите заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , діючи повторно, підійшов ззаду до ОСОБА_7 та вихопив із рук потерпілого його мобільний телефон «Samsung S8 + 64 Gb Duos SM-G955FZDD» imei: НОМЕР_1 вартістю 23 000 гривень, після чого побіг по вулиці Малій Морській у м. Миколаєві в бік магазину «Продукти». Увесь цей час, потерпілий ОСОБА_7 переслідував ОСОБА_3 та не втрачав його із поля зору, що перешкодило ОСОБА_3 розпорядитись викраденим майном. Наздогнавши ОСОБА_3 біля магазину «Продукти» (будинок по вул. Мала Морська, 18), потерпілий ОСОБА_7 вимагав від ОСОБА_3 , повернути викрадений телефон. Проте, ОСОБА_3 , з метою утримання викраденого майна, застосував до ОСОБА_7 насильство яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, та наніс три удари рукою в обличчя, які призвели до виникнення тілесних ушкоджень у вигляді синців та саден обличчя, які по ступеня тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Після цього, утримуючи вказане майно при собі, ОСОБА_3 із місця події зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму у розмірі 23 000 гривень.
Вказані дії підозрюваного ОСОБА_3 органами досудового слідства кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, вчинені повторно.
За результатами оперативно-розшукових заходів та слідчих дій встановлено, що особою, яка скоїла вказане кримінальне правопорушення, є ОСОБА_3 , фактичне затримання якого відбулося о 16 год. 00 хв. 12 грудня 2017 року.
Клопотання слідчого мотивоване тим, що задля запобігання ризиків необхідне застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки перебуваючи на волі ОСОБА_3 може переховуватися від органів досудового розслідування, знищити, сховати або спотворити речовий доказ, незаконно впливати на свідка та потерпілого, а також вчинити інші кримінальні правопорушення.
Заслухавши прокурора на підтримку клопотання, думку підозрюваного який визнав вину у вчиненні та його захисника які проти клопотання заперечували та просили обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту, дослідивши клопотання та додані до нього копії матеріалів, суддя дійшла до наступного.
Згідно ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
13 грудня 2017 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Допитаний як підозрюваний ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, винним себе визнав та дав свідчення з приводу всіх обставин його вчинення.
Підозра ОСОБА_3 по кримінальному провадженню обґрунтовується наступними доказами: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 , який повністю підтверджує обставини справи; протоколом впізнання за участю потерпілого ОСОБА_7 , який впізнав за фотознімками ОСОБА_3 , який 11.12.2017 відкрито заволодів його телефоном, і з метою утримання вказаного викраденого майна, спричинив йому тілесні ушкодження; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , який повністю підтверджує обставини справи; протоколом огляду електронного носія інформації DVD-R диска, з відеозаписом, з камери зовнішнього відеоспостереження розташованої в магазині «Продукти» за адресою: АДРЕСА_2 ; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_3 , який підтверджує усі факти зазначені у повідомленій йому підозрі.
Досліджені докази свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, який відноситься до категорії тяжких.
Разом з тим, прокурором доведено існування ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Вивченим документами, що характеризують особу підозрювану, встановлено, що ОСОБА_9 не має офіційних доходів чи іншого заробітку для забезпечення своїх потреб, не має міцних соціальних зв`язків, раніше судимий, має не погашену судимість. Такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, позбавить можливості переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого та свідка, перешкодить вчиненню аналогічних кримінальних правопорушень та позбавить можливості приховування або знищення речових доказів, які мають значення для справи.
Крім того, прокурор під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_3 довів наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою, існують і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. До того ж, матеріали кримінального провадження містять достатні дані, які свідчать про наявність ризиків, передбачених зазначеною статтею.
Даних щодо зменшення чи відсутність заявлених ризиків на теперішній час не встановлено, як і не надано даних ні підозрюваним, ні його захисником про неможливість застосування до ОСОБА_3 вказаного запобіжного заходу.
Крім того, згідно з визначеним Європейським судом поняттям, обґрунтована підозра - це добросовісне припущення про вчинення особою певного діяння, яке ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.
Обґрунтована підозра є нижчим стандартом доведення, ніж переконання поза розумним сумнівом, та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.
Тому, підозрюваному ОСОБА_3 не може бути обрано більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, який забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а тому клопотання захисника та підозрюваного про обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді домашнього арешту є необґрунтоване.
Керуючись ст. ст. 176, 177,183, 193, 194, 196, 372 КПК України, слідчий суддя -
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання слідчого СВ Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 - задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ "Миколаївський слідчий ізолятор" до 11 лютого 2018 року включно без права внесення застави.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Суддя ОСОБА_1