Справа № 634/997/16-к
Провадження № 1-кп/634/78/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03.03.2018смт Сахновщина Харківської області

Сахновщинський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Сахновщина Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Надеждино Сахновщинського району Харківської області, громадянина України, одруженого, освіта середня, працюючого охоронцем СТОВ «Ржавчик», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

встановив:

05.03.2016 року близько 21 год. 45 хв., ОСОБА_5 в смт Сахновщина Харківської області, на перехресті вулиць Жовтневої та Куйбишева, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував технічно-справним автомобілем марки «ВАЗ-21011» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , не обрав безпечну швидкість руху, перед початком маневру ліворуч не упевнився у безпеці, виїхав на смугу зустрічного руху, та виконав поворот, допустивши зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ - 2108» під керуванням ОСОБА_7 , який стояв на вул. Куйбишева біля перехрестя. Внаслідок вказаних дій ОСОБА_5 , пасажир автомобіля «ВАЗ - 2108», ОСОБА_4 , згідно висновку судово-медичної експертизи №111-КР/16 від 19.04.2016 року отримала тілесні ушкодження у виді: «закритого оскольчатого перелома левой плечевой кости со смещением и приходящими явлениями нейропатии лучевого нерва», який відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.
Дана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_5 наступних положень Правил дорожнього руху України, а саме:
- п.10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися , що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
- п.10.5 Поворот необхідно виконувати так, щоб при виїзді з перехрещення проїзних частин транспортний засіб не опинився на смузі зустрічного руху, а у разі повороту праворуч слід рухатися ближче до правого краю проїзної частини, крім випадку виїзду з перехрестя, де організовано круговий рух, де напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або де рух можливий лише в одному напрямку.
- п.12.4 У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год..

Такі дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому злочині за ч.1 ст.286 КК України визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаюється, підтвердив суду, що злочин ним було вчинено при вищезазначених обставинах, надав пояснення щодо місця, часу, способу вчинення злочину так, як вони встановлені судом. Крім того, він визнав заявлений потерпілою цивільний позов.
Під час допиту у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, в березні 2016 року, точно дати та часу не пам`ятає, він разом з дружиною їх малолітньою дитиною та з ОСОБА_8 і ОСОБА_9 біля магазину ПП «Франковський» в смт Сахновщина Харківської області, розпивали спиртні напої. Після чого вони на належному йому автомобілі «ВАЗ-21011» поїхали на вулицю Жовтнева смт Сахновщина, де перед перехрестям до вул. Куйбишева його засліпив зустрічний автомобіль, внаслідок чого він допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ-2108» під керуванням ОСОБА_7 . У скоєному щиро розкаявся. Надав до суду письмову заяву щодо звільнення його від покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

З показань ОСОБА_5 встановлено, що під час досудового розслідування та судового розгляду він показання дає добровільно, заходи фізичного чи психологічного примусу до нього співробітниками поліції не застосовувались. У скоєному ОСОБА_5 щиро розкаявся.
Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що 04.03.2016 року вона разом з чоловіком ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 їхали з кафе «Уют» додому в с. Лебедівка Сахновщинського району Харківської області. Керував автомобілем ОСОБА_7 , повертаючи з вул. Куйбишева на вул. Жовтневу в смт Сахновщина Харківської області автомобіль зупинився, в цей час стався удар, посипалося скло, та що було далі вона не пам`ятає. В результаті дорожньо-транспортної пригода вона отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, тому просила стягнути з обвинуваченого завдану їй майнову шкоду у вигляді витрат на лікування в сумі 20540 грн. 45 коп. та моральну шкоду в розмірі 30000 грн.

Враховуючи повне визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини у скоєні злочину та щире каяття, заслухавши думку учасників кримінального провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Таким чином, суд вважає за можливе розглянути вказане кримінальне провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого. На виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, учасникам кримінального провадження роз`яснено про позбавлення права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив злочин, який суд кваліфікує за ч.1ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, одружений, працює охоронцем СТОВ «Ржавчик», має на утримання трьох неповнолітніх дітей, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий.
Обставиною, яка відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_5 , є щире каяття.
Обставин, які відповідно до ст.67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_5 є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Призначаючи покарання ОСОБА_5 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 ККУкраїни, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно ст.12 КК України є умисним злочином невеликої тяжкості, наявність пом`якшуючої та обтяжуючої покарання обставини, дані про особу обвинуваченого, у зв`язку з чим суд вважає необхідним і достатнім призначити йому покарання в межах санкцій ч.1 ст.286КК України у виді обмеження волі з позбавлення права керувати транспортними засобами.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1ст.286 КК України, який відповідно до статті 12 КК України не є тяжким, або особливо тяжким, вчинений ним до набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році», який набрав чинності 07.09.2017 року.

Крім того, обвинувачений на день набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році», має неповнолітніх дітей: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 06.03.2013 року, ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 21.01.2008 року, ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 13.01.2009 року та не позбавлявся батьківських прав відносно дітей.

Таким чином обвинувачений ОСОБА_5 підпадає під дію п. «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році». Обвинувачений надає згоду на застосування відносно нього амністії. Отже, обвинувачений підлягає звільненню від призначеного покарання внаслідок акту амністії на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Особи, на яких поширюється дія закону про амністію, можуть бути звільнені від відбування як основного, так і додаткового покарання, призначеного судом, крім конфіскації майна, в частині вироку, яка не була виконана на день набрання чинності законом про амністію (ч. 1 ст. 6 Закону України «Про застосування амністії в Україні»).
Під час кримінального провадження потерпілою ОСОБА_4 заявлено цивільний позов до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди. Так позивач ОСОБА_4 в позові вказала, що злочином їй спричинено матеріальну шкоду в розмірі 20540 грн. 45 коп., яка складається з витрат на лікування. Моральна шкода полягає у моральних і фізичних стражданнях у зв`язку з отриманою травмою, була втрачена її працездатність, вона отримала інвалідність, що створило їй додаткові труднощі в організації її життя.
Відповідно до ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1989 року №3 "Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна" та від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" при розгляді кримінальної справи і постановленні обвинувального вироку суд повинен вирішити заявлені до засудженого позови про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. При цьому повно і об`єктивно дослідити всі обставини справи, з`ясувати характер і розмір матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, наявність причинного зв`язку між вчиненими діями і шкодою, що настала.
Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.
Відповідно ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п.1 ч.2 ст.22 ЦК України).
Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, а шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України).
Пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року №4 роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Суд вважає за необхідне вищезазначений позов про стягнення матеріальної шкоди задовольнити повністю в розмірі 20540 грн. 45 коп.

Також необхідно частково задовольнити позов про стягнення моральної шкоди приймаючи до уваги таке.
Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.п. 3,9 своєї постанови №4 від 31 березня 1995 року, із відповідними змінами, "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, в порушенні стосунків з оточуючими людьми.
В позовні заяві потерпіла ОСОБА_4 вказує, що під час дорожньо-транспортної пригоди вона отримала тілесні ушкодження, внаслідок яких їй встановлено інвалідність але до суду відповідних доказів нею надано не було.
Враховуючи зазначені потерпілою підстави, характер правопорушення, глибину її фізичних та душевних страждань у зв`язку з ушкодженням здоров`я, суд оцінює завдану їй моральну шкоду в розмірі 10000,00 гривень.
Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню в порядку ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.
Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст.ст. 85, 86 КК України, Законом України "Про застосування амністії в Україні", Законом України «Про амністію у 2016 році» ст.ст.127, 369 - 371, 373, 374, 376, 392 - 395 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.
Звільнити ОСОБА_5 від відбування основного та додаткового покарання, призначеного цим вироком за вчинення кримінального правопорушення за ч.1 ст.286 КК України на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.

Стягнути з ОСОБА_5 , на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 20540 грн. 45 коп.(двадцять тисяч п`ятсот сорок гривень 45 коп.), а також моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.00 коп., (десять тисяч гривень 00 коп.).
Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати по справі за проведення автотехнічних експертиз №496/16 від 18.08.2016 року в сумі 1055 грн. 52 коп. та №346/16 від 24.04.2016 року в сумі 1055 грн. 52 коп., а разом 2111 грн. 10 коп. (дві тисячі сто одинадцять гривень 10 коп.).
Речові докази по кримінальному провадженню а саме:

- автомобіль «ВАЗ 2108», реєстраційний номер НОМЕР_5 переданий на зберігання ОСОБА_7 вважати повернутим власнику;

- автомобіль «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 переданий на зберігання ОСОБА_5 вважати повернутим власнику.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Сахновщинський районний суд Харківської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а для особи, що перебуває під вартою - з моменту вручення копії судового рішення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя:

Копія вірна. Суддя: