АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 182/2209/17 Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/15/К/18 Суддя-доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 січня 2018 року м. Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:
судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальні провадження внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004246 від 26 жовтня 2016 року, №0000660 від 20 лютого 2017 року за апеляційною скаргою заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2017 року за обвинуваченням
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Нікополі Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч.1 ст.187 КК України, -
за участю:
прокурора ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_7
ВСТАНОВИЛА:
У поданій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини провадження, доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину та правильність кваліфікації його дій, просить вирок скасувати в частині призначеного покарання і ухвалити новий вирок, яким призначити покарання: за ч.1 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік; за ч.1 ст.187 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки; на підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
В обґрунтування доводів скарги, прокурор послався на те, що судом було допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Прокурор вважає, що без належної уваги суду залишились тяжкість вчинених обвинуваченим злочинів, спосіб їх вчинення, а саме ретельне планування та готування до них, а також стійкість умислу ОСОБА_7 . Також, судом не враховано, що обвинувачений ніде не працює, не відшкодував завдану потерпілим шкоду, а безпосереднє виявлення викрадених речей, які частково повернуто тільки одній потерпілій, здійснено працівниками поліції, відшкодування ж матеріальної шкоди іншій потерпілій здійснено батьком обвинуваченого лише під час судового розгляду. Прокурор вважає, що ці факти у своїй сукупності можуть свідчити про стійку спрямованість засудженого на протиправне збагачення та злочинний спосіб життя, а тому покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком є для нього занадто м`яким та недостатнім для його виправлення.
Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2017 року ОСОБА_7 визнано винним та призначено покарання: за ч.1 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік; за ч.1 ст.187 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначеного ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. Відповідно до ст.75 КК України, звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки, з покладанням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Цим вироком вирішено долю речових доказів.

За обставин викладених у вироку, ОСОБА_7 з 22 серпня 2016 року за усною домовленістю із ОСОБА_9 орендував у неї кв. АДРЕСА_3 , де у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення майна. В період часу з 13 жовтня 2016 року по 24 жовтня 2016 року, ОСОБА_7 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, з зазначеної квартири викрав електроконвектор «Термія» Евна - 1,5/230 С2(см), вартістю 526,66 грн.; електроконвектор «Термія» Евна - 3,5/230 С2(см), вартістю 766,66 грн.; електроконвектор «Термія» Евна - 2,0/230 С2(см), вартістю 588,33 грн.; тепловентелятор «Delonghi», вартістю 330 грн., вентелятор «Delfa», вартістю 350 грн., чим завдав потерпілій матеріального збитку на загальну суму 2561,65 грн. З місця скоєння злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

Крім того, ОСОБА_7 20 лютого 2017 року приблизно об 11.40 годин знаходився біля приміщення магазину «Продукти», розташованого по вул. Барнаульська, 22 в м. Нікополі, де у нього виник злочинний умисел, направлений на розбійний напад з метою заволодіння майном, що знаходилось в приміщенні вказаного магазину. Реалізуючі свій злочинний умисел, ОСОБА_7 зайшов до приміщення вищевказаного магазину, в якому перебували реалізатор товару ОСОБА_10 та торговий представник ОСОБА_11 та, імітуючи здійснення покупки, замовив у ОСОБА_10 2 пакети молока «Селянське», 500 г ковбаси вареної «Ювілейна», 500 г печива «Еклери» та пляшку пива «Старопрамен», які склав до поліетиленового пакету. Після цього ОСОБА_7 з бокової кишені своєї куртки дістав розкладний ніж, та напав на ОСОБА_10 , направивши ніж в її бік, тобто погрожуючи застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я та почав вимагати передачі йому наявних в касі грошових коштів. Потерпіла ОСОБА_10 , побачивши в руках ОСОБА_7 ніж, сприйняла його за реальну загрозу своєму життю та здоров`ю, не чинила йому опору, в зв`язку з чим він самостійно дістав із-за прилавку грошові кошти в сумі 750 грн., що належали ОСОБА_12 . Після цього ОСОБА_7 , взявши вищевказаний поліетиленовий пакет з продуктами, з якого випала пляшка пива «Старопрамен», та грошові кошти в сумі 750 грн. вибіг з магазину та зник. Незаконно отриманим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 750 грн.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції, прокурор підтримав вимоги апеляційної скарги заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 , просив вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуттям відповідно до вимог скарги.
Обвинувачений просив апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок суду без змін.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла до такого висновку.
Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст.185, ч.1 ст.187 КК України, за які його засуджено, підтверджуються зібраними та дослідженими під час судового провадження доказами і є обґрунтованими, та кваліфікація його дій є правильною, й в поданій апеляційній скарзі не оспорюється, тому ці висновки перегляду в апеляційному порядку не підлягають.

Разом з цим, доводи прокурора щодо невідповідності призначеного ОСОБА_7 покарання ступеню тяжкості вчинених ним злочинів та його особі внаслідок м`якості, ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження і є слушними.
Відповідно до положень ст.ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При призначенні покарання необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.
В силу ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку вказані вимоги закону належним чином не виконав.
Так, з вироку видно, що, призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд прийняв до уваги відомості про особу обвинуваченого, вказав на ступень тяжкості вчинених ним злочинів, на відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також визнав обставинами, що пом`якшують покарання повне визнання ним вини та добровільне відшкодування спричиненої шкоди потерпілим.
На переконання колегії суддів, суд вірно дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій інкримінованих злочинів, разом з цим не навів переконливих доказів та обставин, які є підставою для застосування щодо нього положень ст.ст.75, 76 КК України.
Поза увагою суду залишилось те, що обвинуваченим вчинено злочини, які, згідно зі ст.12 КК України, відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів та належним чином не враховано загально-небезпечний характер дій обвинуваченого.
Наведені обставини суттєво підвищують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 та свідчать про небезпечність обвинуваченого, як особи для суспільства.
Відповідно до ст.414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що призначене судом покарання, хоч і не виходить за межі, встановлені законом України про кримінальну відповідальність, але за своїм розміром, навіть з врахуванням відомостей про особу обвинуваченого, наведених у вироку, є явно несправедливим через м`якість та недостатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових злочинів.
Згідно з п.3 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.
Виходячи з викладеного та погоджуючись з доводами, наведеними в апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів вважає необхідним ухвалити новий вирок, на підставі п.2 ч.1 ст.420 КПК України, у зв`язку з необхідністю застосування більш суворого покарання обвинуваченому ОСОБА_7 .

Разом з тим, беручи до уваги особу ОСОБА_7 та обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого у кримінальному провадженні, колегія суддів дійшла висновку про можливість його виправлення за менш короткий термін, ніж запропонований прокурором.

Отже, при визначенні виду і розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які, згідно зі ст.12 КК України, відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів, обставини, які пом`якшують покарання, а саме: повне визнання ним своєї вини та відшкодування завданої шкоди потерпілим.
Окрім того, колегія суддів приймає до уваги загально-небезпечний характер дій ОСОБА_7 , його особисте ставлення до вчиненого та той факт, що потерпілими від дій обвинуваченого є виключно жінки, які є фізично слабкіші за нього та не мали можливості чинити опір.
Врахуванню також підлягає спосіб вчинення злочину, його планування, та стійкість умислу обвинуваченого, який з метою заволодіння чужим майном, напав на потерпілу ОСОБА_10 з ножем, погрожуючи застосуванням насильства та почав вимагати передачі йому наявних в касі грошових коштів, подолавши вказаними діями її волю та викрав належне ОСОБА_12 майно.
Разом з цим, колегія суддів бере до уваги особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується задовільно, раніше не судимий, на спеціальному обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває (том 4 а.п.126-129).
Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_7 повинно бути призначене покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій інкримінованих йому злочинів, наближених до мінімальних. Таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Разом з цим, в ході апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено інших обставин, що пом`якшують покарання і істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів та які б дозволяли дійти висновку про можливість призначення обвинуваченому покарання із застосуванням положень ст.69 КК України.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок скасуванню в частині призначеного покарання, з ухваленням нового вироку суду апеляційної інстанції.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2017 року в частині призначеного покарання ОСОБА_7 скасувати.
Призначити ОСОБА_7 покарання:
- за ч.1 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік;
- за ч.1 ст.187 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту його фактичного затримання.
В решті вирок - залишити без змін.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок може бути оскаржений до Кримінального касаційного Суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим у той самий строк з моменту вручення йому копії вироку.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:

___________________ _____________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4