АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №619/293/17 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження №11-кп/790/1164/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.395 КК України
УХВАЛА
Іменем України
07 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого та прокурора на вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 21.02.2017р. відносно ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Козача Лопань Дергачівського району Харківської області, громадянин України, з середньою освітою, одружений, непрацюючий, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

-26.01.2011р. Дергачівським районним судом Харківської області за ч.1 ст.187 КК України до 3 років позбавлення волі;

-30.07.2014р. Дергачівським районним судом Харківської області за ч.2 ст.186 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком згідно ст.75 КК України 3 роки,

засуджений за ст.395 КК України до 3(трьох) місяців арешту.

На підставі ст.ст.71, 72 КК України остаточно призначено покарання за сукупністю вироків, частково приєднавши до покарання за даним вироком невідбутої частини покарання за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 26.01.2014р. і призначено 5 років 1 місяць позбавлення волі.

Згідно вироку, після зміни місця проживання ОСОБА_8 продовжував виконувати покладені на нього обов`язки, однак, при перевірці працівниками поліції за місцем проживання ( АДРЕСА_2 ) ОСОБА_8 , починаючи з 21год. 40хв. 26.11.2016р. вдома не перебував, на реєстрацію до Дергачівського ВП ГУ НП України в Харківській області в період з 16.11.2016 по 11.01.2017 не з`являвся, про причину неявки органи поліції не повідомляв.

Отже, ОСОБА_8 , маючи умисел на ухилення від адміністративного нагляду, в середині листопада 2016 року змінив місце постійного проживання з АДРЕСА_2 на, як встановлено, АДРЕСА_1 та без будь-яких на те поважних причин не повідомив орган поліції, який здійснює адміністративний нагляд, а саме Дергачівський ВП ГУНП в Харківській області, про зміну місця постійного проживання.

Обвинувачений у поданій апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження. Обґрунтовуючи свої вимоги апелянт вказує на не відповідність встановлених фактичних обставин оскільки в нього були поважні причини. Проте справа розглянута у порядку передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, що позбавляє його права такого оскарження.

Прокурор у поданій апеляції не оскаржуючи встановлені фактичні обставини та кваліфікацію звертає увагу на невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого в наслідок м`якості в зв`язку з цим просить вирок суду скасувати та ухвалити новий яким призначити: за ст.395 КК України 4 місяці арешту, на підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком та остаточно призначити5 років 3 місяці позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони захисту в підтримку апеляційної скарги обвинуваченого, з`ясувавши позицію прокурора, який вважав вирок суду законним та обґрунтованим і жодної апеляції не підтримував, перевіривши апеляційні доводи та матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та прокурора не підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

З вироку суду (т.1 а.с.23-24) вбачається, що фактичні обставини встановлені згідно ч.3 ст.349 КПК України, що позбавляє права оскаржувати їх в апеляційному порядку.

Звідси, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки обвинувачений відповідно до ч.3 ст.349 КПК України позбавлений права оскаржити обставини в апеляційному порядку то в задоволенні його апеляції слід відмовити.

Оскільки ОСОБА_8 умисно порушив правила адміністративного нагляду, а саме у самовільно залишив місце проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду то суд першої інстанції вірно кваліфікував ці його дії за ст.395 КК України.

Звідси, колегія суддів перевіряючи вирок суду лише в частині призначення покарання виходить з того, що відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував: характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, який є злочином невеликої тяжкості та його наслідки; особу обвинуваченого, який раніше судимий, в тому числі за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 26.01.2014 року за ч.2 ст.186 КК України до 5 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

Поряд з цим, при вирішенні питання про вид та міру покарання суд першої інстанції також врахував його щире каяття визнав цю обставину, відповідно дост.66 КК УКраїни, такою, що пом`якшує покарання. Обставиною, що обтяжують покарання суд визнав рецидив злочину.

За наведених обставин, суд першої інстанції справедливо прийшов до висновку про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання за ст.395 КК України у виді арешту в межах санкції статті.

Наведене, у сукупності з раніше викладеними обставинами свідчать про відсутність підстав вважати призначене ОСОБА_8 покарання за ст.395 КК України таким, що за своїм розміром є явно несправедливим через м`якість.

При призначенні остаточного покарання районний суд також не допустив порушення вимог закону України про кримінальну відповідальність, а тому колегія суддів приходить до висновку, що призначене ОСОБА_8 судом першої інстанції покарання відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Таким чином, колегія суддів вважає що в задоволенні апеляційних скарг слід відмовити, а вирок суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА
Апеляційні скарги обвинуваченого та прокурора залишити без задоволення, а вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 21.02.2017р. відносно ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді