УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 жовтня 2017 року
Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого з ОВС першого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань ОВПП ДФС України ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № №0000197 від 29.11.2016 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.205,ч.3 ст.212,ч.2 ст.209 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

18.10.2017 до Шевченківського районного суду м.Києва надійшло клопотання старшого слідчого з ОВС першого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань ОВПП ДФС України ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № №0000197 від 29.11.2016 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.205,ч.3 ст.212,ч.2 ст.209 КК України, а саме: на кошти на банківських рахунках ТОВ «Гірничо- збагачувальна фабрика Східно Донбаська» в Печерській Філії ПАТ «КБ Приватбанк», в ПАТ «ОТП Банк», ПуАТ «КБ Акордбанк», «Укрексімбанк», ПАТ «ІдеяБанк» у межах завданих збитків у загальному розмірі 38 535 800 грн.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 підтримав доводи клопотання.

Вивчивши доводи клопотання, матеріали, надані в його обґрунтування, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Статтею 131 КПК України передбачено вичерпний перелік видів заходів забезпечення кримінального провадження, серед яких є арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Так, в клопотанні слідчий наводить мету застосування арешту грошові кошти на вказаних банківських рахунках відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, щодо речових доказів, є майном, яке набуте кримінально протиправним шляхом, є речовими доказами у даній справі.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Проте суду не наведено достатніх даних на підтвердження того, що грошові кошти у невизначеному розмірі на банківських рахунках підприємства є майном, набутим в результаті вчинення дій, які мають ознаки умисного ухилення від сплати податків з кваліфікуючими ознаками, передбаченими ч.3 ст.212 КК України.

При цьому слідчий суддя враховує, що в обґрунтування обставин, які підтверджують достатність підстав вважати, що вчинене кримінальне правопорушення, сторона обвинувачення посилається на дані аналітичного дослідження від 15.05.2017 Головного державного ревізора інспектора ОВПП ДФС, відповідно до висновків якого визначена загальна сума ймовірних збитків, завданих державі, у томі числі ухилення від сплати податку на додану вартість ТОВ «Гірничо- збагачувальна фабрика Східно Донбаська». Як зазначено у висновку, в разі отримання додаткових матеріалів щодо фінансових операцій висновки Дослідження можуть бути переглянуті.

Таким чином, висновки аналітичного дослідження не можна вважати переконливими, оскільки такі ґрунтуються на припущеннях.

Вказані дані не є достатніми і не можуть свідчити про обґрунтованість підозри за своїм змістом щодо службових осіб ТОВ «Гірничо- збагачувальна фабрика Східно Донбаська», оскільки не отримувалися в ході слідчих, розшукових дій, жодних таких дій, передбачених КПК України, на перевірку висновків інспектора в межах кримінального провадження не проводилося в обґрунтування вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.212 КК України.

Матеріали клопотання не містять достовірних даних щодо визначеного розміру збитків, завданих державі, цивільний позов у справі відсутні.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має також обов`язково переконатись на підтвердження вчинення кримінального правопорушення в наявності доказів, які мають давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведене, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування таких заходів забезпечення кримінального провадження.

Таким чином, оскільки слідчий в суді не довів, що існує обґрунтована підозра у вчиненні вказаного злочину, не доведено відповідність грошових коштів на банківських рахунках критеріям ст. 98 КПК України, співрозмірності такого виду забезпечення завданням кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність законних підстав для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту грошових коштів на банківських рахунках

З урахуванням викладеного, керуючись ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні клопотання управління фінансових розслідувань ОВПП ДФС України ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № №0000197 від 29.11.2016 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.205,ч.3 ст.212,ч.2 ст.209 КК України.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Апеляційного суду м.Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1