Ухвала Іменем України
23 квітня 2018 р.

м. Київ
Справа № 736/816/17 Провадження № 51-5418ск18

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 09 січня 2018 року щодо ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000175,
встановив:
Прокурор звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, посилаючись на незаконність ухвали апеляційного суду щодо засудженого ОСОБА_4 .
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Корюківського районного суду Чернігівської області від 19 жовтня 2017 року
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець і житель АДРЕСА_1 , громадянин України, раніше судимий вироком цього ж суду від 30 жовтня 2015 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн,
засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та покладено певні обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України.
Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 09 січня 2018 року вирок залишений без змін.
За вироком суду ОСОБА_4 засуджений за те, що він що наприкінці квітня 2017 року проник до будинку АДРЕСА_2 , звідки викрав майно ОСОБА_5 , вартістю 253 грн.
На початку травня 2017 року проник до того ж будинку, звідки викрав майно ОСОБА_5 , вартістю 1080 грн.
Вимоги касаційної скарги
У касаційній скарзі прокурор ставить вимогу про скасування ухвали суду апеляційної інстанції відносно ОСОБА_4 та призначення нового розгляду в цьому суді. Посилається на неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого. Вказує, що при постановленні ухвали апеляційний суд не надав належної оцінки доводам апеляційної скарги прокурора про необгрунтованість застосування судом першої інстанції ст. 75 КК України щодо ОСОБА_4 , що, на його переконання, потягло призначення засудженому несправедливого покарання внаслідок м`якості.
Мотиви Суду
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, та правильність кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 185 КК України не оспорюються прокурором. Відповідність призначеного ОСОБА_6 покарання вимогам ст. ст. 50, 65 КК України також не оскаржується.

Доводи у касаційній скарзі про неправильне застосування судом першої інстанції закону про кримінальну відповідальність, а саме необгрунтоване застосування ст. 75 КК України до ОСОБА_4 аналогічні доводам, які були наведені в апеляційній скарзі прокурора. Вони були визнані судом апеляційної інстанції безпідставними із наведенням в ухвалі належних мотивів наїх спростування.
Визнаючи необгрунтованими доводи прокурора, суд апеляційної інстанції взяв до уваги, що суд першої інстанції, звільняючи ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, урахував тяжкість злочину, особу винного та конкретні обставини справи. Зокрема, суд урахував, що ОСОБА_4 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, також взяв до уваги, молодий вік засудженого, наявність на його утриманні неповнолітньої дитини, відсутність тяжких наслідків внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 та претензій до останнього з боку потерпілої ОСОБА_5 .
Урахувавши зазначене, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства, при цьому належним чином обґрунтував своє рішення, зазначивши підстави застосування ст. 75 КК України.
Суд апеляційної інстанції, крім наведеного, взяв до уваги характеристику за місцем проживання ОСОБА_4 , що була надана апеляційному суду в судовому засіданні захисником, з якої видно, що засуджений виконує батьківські обов`язки, бере участь у навчанні та вихованні дітей, та дійшов висновку про обгрунтованість рішення суду першої інстанції.
При перегляді кримінального провадження в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції відповідно до вимог ст. 419 КПК України ретельно перевірив доводи апеляційної скарги прокурора, в тому числі обгрунтовано визнав безпідставними доводи про неправильне застосування судом першої інстанції ст. 75 КК України відносно ОСОБА_4 та постановив рішення з наведенням докладних підстав його прийняття. Апеляційний суд належним чином вмотивував свої висновки, з якими погоджується і суд касаційної інстанції. Обставин, які б були підставою для скасування ухвали суду апеляційної інстанції, за доводами касаційної скарги прокурора не встановлено.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Саме такі обставини встановлені судом при перевірці зазначеної касаційної скарги.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Верховний Суд
п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 09 січня 2018 року щодо ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3