Провадження № 11-кп/792/585/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Справа № 684/766/15-к Доповідач ОСОБА_2
Категорія: ст.128, ч.1 ст.263 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 листопада 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
представника потерпілого ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження, на вирок Старосинявського районного суду Хмельницької області від 27 липня 2017 року,

в с т а н о в и л а:
Вироком Старосинявського районного суду від 27 липня 2017 року,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Нова Ушиця Хмельницької області, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , з середньо-спеціальною освітою, непрацюючого, одруженого, раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ст.128 та ч.1 ст.263 КК України, та призначено покарання:
- за ст.128 КК України 2 роки обмеження волі;
- за ч.1 ст.263 КК України 3 роки позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 рік 6 місяців.
Згідно ч.1 ст.76 КК України покладено на ОСОБА_8 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов прокурора задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь Хмельницької обласної ради для зарахування до обласного бюджету Хмельницької області витрати на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_10 в сумі 9758 грн. 44 коп.
Цивільний позов потерпілого задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 50517,91 грн. матеріальної шкоди та 50000 моральної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 1915,06 грн. процесуальних витрат на залучення експерта.
Долю речових доказів вирішено відповідно до вимог ст.100 КПК України.
За вироком суду, обвинувачений ОСОБА_8 09.06.2015 року близько 09 год. 30 хв., являючись членом громадської організації - Хмельницького місцевого осередку міжнародної громадської організації Українського козацтва ім. отамана Якова Гальчевського, на власному автомобілі марки ВАЗ 2109, державний номер НОМЕР_1 прибув до могили вояків Української повстанської армії, що в с. Івки Старосинявського району Хмельницької області, з нагоди вшанування 70-ої річниці пам`яті з дня загибелі вояків УПА, та привіз із собою предмет, схожий на саморобну гармату по типу малокаліберної артилерійської гармати «фальконет» та порох, з метою використання їх для проведення салютних пострілів на знак вшанування пам`яті загиблих вояків.
По приїзду, ОСОБА_8 , з метою подальшого здійснення салютного пострілу, особисто зарядив ствол предмету, схожого на саморобну гармату по типу малокаліберної артилерійської гармати «фальконет» сумішшю бездимних порохів «Сокол» та «Крук» промислового виробництва, які відносяться до вибухових речовин метальної дії, а також папером, які завчасно привіз із собою.
В подальшому, після завершення урочистостей з нагоди вшанування 70-ої річниці пам`яті з дня загибелі вояків Української повстанської армії, близько 11 години, на тому ж місці в с. Івки Старосинявського району ОСОБА_8 з необережності, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, попросив охоронника приватної фірми «Козацька варта» ОСОБА_11 , який прибув на святкування, запалити гніт зарядженого безпосередньо ОСОБА_8 предмету, схожого на гармату, та ОСОБА_11 , в свою чергу, на прохання останнього, за допомогою запальнички запалив даний гніт. Внаслідок вказаних дій відбувся вибух та предмет, схожий на гармату розірвало на частини, одна з яких влучила в праве стегно ноги священнослужителя Української православної церкви Київського патріархату ОСОБА_10 , спричинивши йому тяжкі тілесні ушкодження у вигляді рани м`яких тканин передньої поверхні верхньої третини правого стегна, відкритого багато-уламкового перелому верхньої третини тіла (діафіза) правої стегнової кістки зі значним зміщенням уламків, що в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю та в праве передпліччя руки останнього, спричинивши таким чином тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді рани м`яких тканин задньої поверхні нижньої третини правого передпліччя, відкритого багато-уламкового перелому дистальної частини тіла (діафіза) правої променевої кістки зі зміщенням уламків, що спричинили тривалий розлад здоров`я.
Таким чином, своїми необережними діями, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 128 КК України.
Крім того, в квітні 2009 року, під час святкування свого п`ятдесятиріччя, ОСОБА_8 в смт. Стара Синява отримав в подарунок від невстановлених в ході слідства осіб, револьвер «EKOL Viper 2,5 № НОМЕР_2 , незаконно придбавши таким чином вогнепальну зброю, який зберігав за місцем свого проживання, що в АДРЕСА_1 .
10.06.2015 року в період часу з 17.30 по 19.30 год., під час проведення санкціонованого обшуку в домоволодінні та інших господарських приміщеннях за вказаним місцем проживання ОСОБА_8 , працівниками міліції було виявлено та вилучено револьвер «EKOL Viper 2,5 № НОМЕР_2 , який являється вогнепальною зброєю придатною для проведення пострілів, і є короткоствольним гладкоствольним револьвером, виготовленим шляхом переробки, саморобним способом (видалення перегородки та закриття газовивідного отвору) 9 мм шумового (стартового) револьвера «EKOL Viper 2,5 № НОМЕР_2 , та який ОСОБА_8 незаконно придбав та зберігав без передбаченого законом дозволу, в порушення вимог п.п.2, 4, 9 Положення «Про дозвільну систему», затвердженого постановою КМУ від 12.10.1992 №576, та п.п.2.1, 2.3.1, 2.3.2, 2.3.3, 2.3.8, 8.1, 8.2, «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС від 21.08.1998 №622.
Таким чином, ОСОБА_8 у період з квітня 2009 року по червень 2015 року незаконно придбав та зберігав вогнепальну зброю без передбаченого законом дозволу, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України.
Не погоджуючись з вироком суду обвинувачений подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати та виправдати його за всіма епізодами інкримінованих злочинів, як необґрунтований, та ухвалений з порушеннями норм права.
Свої вимоги аргументує тим, що суд першої інстанції достатніх доказів його вини у вчиненні вказаних злочинів не навів, вирок суду ґрунтується на припущеннях, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Стверджує, що суд першої інстанції не надав оцінки не відповідності пред`явленого обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ст.128 КК України, не вказав на його неконкретність та фактично поклав на себе функцію обвинувачення.

Вказує, що можливо припустити, що в його діях є ознаки злочину, передбаченого ст.264 КК України, а в діях ОСОБА_11 присутній склад злочину, передбачений ст.128 КК України.

Прокурор в своїй апеляційній скарзі, не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_8 та правильності кваліфікації його дій, просить вирок в частині призначення покарання скасувати, у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що в свою чергу потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ст.128 КК України у виді 2 років обмеження волі, за ч.1 ст.263 КК України у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі. В решті вирок залишити без зміни. Свої вимоги аргументує тим, що суд першої інстанції, звільнивши ОСОБА_8 від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, не в повній мірі врахував те, що він вчинив два злочини, які є тяжкі, за які передбачено покарання на строк від 3 до 7 років позбавлення волі, що під час досудового розслідування та під час розгляду провадження в суді, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені злочини, обвинувачений неодноразово змінював свої показання, вину свою не визнав, що свідчить про те, що він у вчиненому не розкаявся та належних висновків не зробив, а також не вжив жодних заходів щодо відшкодування заподіяної потерпілому шкоди.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту оскаржуваного судового рішення з коротким викладом суті вимог апеляційних скарг сторін провадження, пояснення обвинуваченого та його захисника, прокурора на підтримку власних апеляційних скарг з підстав наведених у них, думку представника потерпілого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, надавши обвинуваченому останнє слово та право виступу в судових дебатах, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що викладені у вироку суду першої інстанції висновки про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, за які його засуджено, та правильність кваліфікації його дії за ст.128, ч.1 ст.263 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи, які встановлені з урахуванням всіх об`єктивних і суб`єктивних факторів, що взяті до уваги при з`ясуванні дійсних обставин події та ґрунтуються на сукупності ретельно досліджених, належним чином проаналізованих, та докладно наведених у вироку доказах, яким дана належна правова оцінка.

Місцевий суд, як вбачається із звукозапису судового провадження та матеріалів кримінального провадження, перевірив версію обвинуваченого та сторони захисту щодо непричетності ОСОБА_8 до інкримінованих йому злочинів, та прийшов до обґрунтованого висновку, що така позиція є хибною, оскільки спростовується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, зібраними з додержанням вимог кримінального процесуального закону.

Зокрема, показаннями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які в судовому засіданні стверджували про те, що козацьку гармату до місця події привіз обвинувачений ОСОБА_8 та заряджав її він особисто, показаннями свідка ОСОБА_13 , який підтвердив, що бачив, як гармату заряджав ОСОБА_8 , показаннями свідка ОСОБА_14 , яка ствердила, що перед наданням команди про постріл ОСОБА_8 повідомив, що заряджав гармату і що папір був сирий, тому не знає, як вистрілить; показаннями свідка ОСОБА_12 про те, що саме обвинувачений заряджав гармату порохом.
Крім цього, в ході судового розгляду всі допитані свідки, які були безпосередньо присутні на заході вшанування 70-ї річниці загибелі воїнів УПА 09.06.2015 року у с. Івки Старосинявського району, підтвердили, що постріл із козацької гармати був здійснений за вказівкою (командою) ОСОБА_8 та у визначений ним момент.
Оцінивши всі наведені докази в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України

Матеріали справи не містять також і обставин, що можуть викликати сумніви в правильності рішення суду, чи суперечливості доказів, які б суд невмотивовано відкинув при визнанні ОСОБА_8 винним за епізодом незаконного придбання та зберігання вогнепальної зброї револьвера.

Вина обвинуваченого підтверджується даними протоколу санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 , в ході якого, у приступності двох понятих, виявлено та вилучено револьвер, який за висновком судово-балістичної експертизи являється вогнепальною зброєю та придатний для проведення пострілів.

Свої висновки щодо отриманих доказів та їх оцінки у сукупності з іншими наведеними у вироку доказами, місцевий суд належним чином мотивував. З цими висновками погоджується і колегія суддів, тим більш, що в апеляційній скарзі обвинувачений не навів ніяких інших доводів і доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанцій за обговорюваними питаннями.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції врахував ступінь суспільної небезпеки кримінальних правопорушень, особу винуватого та його відношення до скоєного, відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання, у зв`язку із чим правильно прийшов до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання в межах санкцій інкримінованих йому злочинів, на підставі положень ст.70 КК України, з послідуючим звільненням від його відбування згідно ст.75 КК України.
На спростування апеляційної скарги прокурора, судова колегія вважає належне врахування місцевим судом ступеня тяжкості вчинених ОСОБА_15 злочинів, особу обвинуваченого, який притягається до кримінальної відповідальності вперше, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, нагороджений численними грамотами, відзнаками та орденами за активну участь у розвитку та відродженні Українського козацтва, патріотичне виховання молоді.
З урахуванням наведеного, звільнення обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, колегія суддів вважає доцільним, необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів, та погоджується із висновком місцевого суду про можливість досягти визначеної законом мети заходу примусу без застосування до обвинуваченого реальної міри покарання.
Наведені ж у апеляційні скарзі доводи прокурора щодо неможливості виправлення ОСОБА_8 без відбування реального покарання, не є достатніми для визнання неправомірним застосування судом положень ст.75 КК України.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і ухвалити законний, обґрунтований вирок, при перевірці судового рішення щодо ОСОБА_8 в апеляційному порядку не виявлено, а відповідно і підстав для зміни чи скасування вироку суду щодо останнього не вбачається.

У зв`язку із наведеним, керуючись ст.ст. 404-405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати,

п о с т а н о в и л а:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора залишити без задоволення.

Вирок Старосинявського районного суду Хмельницької області від 27 липня 2017 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2 .