Справа № 362/5631/17
Провадження № 1-кп/362/407/17
ВИРОК
Іменем України
13.11.2017 Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця АДРЕСА_1 , та проживаючого по АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні 4 неповнолітніх дітей, раніше не судимого,
у вчинені злочину, передбаченого ч.4 сь.407 КК України,-
Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, обіймаючи посаду начальника електростанції військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, 18.11.2016 року, приблизно о 19 годині 00 хвилин, в умовах особливого періоду, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, у порушення вимог ст.ст.11, 16, 49, 127, 128, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999, та ст.ст.1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року, самовільно, без дозволу командування, без поважних причин залишив місце служби, а саме: військову частину польова пошта НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 та направився до місця проживання у АДРЕСА_2 , де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення до військової частини або звернення до правоохоронних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, доки 17.10.2017 року о 16 годині, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, повернувся до військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_4 ).
За таких обставин суд вважає доведеним те, що обвинувачений ОСОБА_4 самовільно залишив місце служби, вчинене військовослужбовцем в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, а тому, його дії кваліфікує за ч.4 ст.407 КК України.
«13» листопада 2017 року між прокурором військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 , було укладено Угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.
Згідно даної угоди прокурор ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_6 , дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ч.4 ст.407 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 за вчинення злочину передбаченого ч.4 ст.407 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, у виді 4 років позбавлення волі, з звільненням від відбування покарання на підставі ст.75 КК України та встановленням йому іспитового строку 2(два) роки. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.
Судом вивчені письмові матеріали кримінального провадження:
?довідка УІАЗ, згідно якої ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності;
?довідка Житомирської обласної психіатричної лікарні №2 від 19.10.2017 року про не перебування ОСОБА_4 на обліку лікаря психіатра;
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного:
Згідно з вимогами п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
У відповідності до положень ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Як вбачається з положень ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Судом встановлено в судовому засіданні, що обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, визнав повністю.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені абз.1 і 4 п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, при узгодженні покарання взято до уваги ступінь суспільної небезпечності та тяжкість вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину та вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, його щире каяття і беззастережне визнання своєї вини, а отже критичне ставлення до скоєного, і у зв`язку з чим призначення узгодженого покарання із застосуванням ст.69 КК України.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання із застосуванням ст.69 КК України.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.314, 373, 374, 394, 475 КПК України, суд, -
Затвердити угоду від «13» листопада 2017 року про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України та, з урахуванням положень ст.69 КК України, призначити узгоджене сторонами покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст.ст. 75 і 76 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк випробування тривалістю 2 (два) роки, з зобов`язанням повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання і роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Іспитовий строк ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку «13» листопада 2017 року.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1