Справа № 524/3747/17
Провадження № 1-кп/524/364/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 листопада 2017 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області

у складі: головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4
обвинуваченої ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7

цивільного позивача ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кременчука Полтавської області кримінальне провадження , внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004527 від 25.11.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Наро-Фоминськ Московської області Російської Федерації, росіянки, громадянки України, з вищою освітою, невійськовозобов`язаної, працюючої у Кременчуцькому національному університеті ім. М. Остроградського асистентом кафедри, заміжньої, маючої на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованої за адресою : АДРЕСА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

25.11.2016 року близько 15 год. 00 хв. в м. Кременчуці Полтавської області, по проспекту Лесі Українки, в районі гіпермаркету «Велмарт», ОСОБА_9 , керуючи автомобілем «MITSUBISHI LANCER» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись з боку вул. Керченської у напрямку до вул. Козацької м. Кременчука Полтавської області не витримала безпечної швидкості руху, не урахувала дорожню обстановку, допустила неконтрольований рух та виїхала на смугу зустрічного руху, де скоїла зіткнення з автомобілем «FIAT DOBLO» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням потерпілого ОСОБА_6 , який рухався в зустрічному напрямку.

В результаті зіткнення потерпілий ОСОБА_6 відповідно до висновку експерта №48 від 27.01.2017 року отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми грудної клітини, переломів ребер справа; закритої травми живота: розриву печінки, внутрішньочеревної кровотечі; вторинно відкритого уламкового перелому лівого стегна зі зміщенням фрагментів; рваної рани лівого стегна; рваних ран обох колінних суглобів; переломів кісток носу; ран на голові; травматичного шоку 1-го ступеню, які за ступеням тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент отримання.

Згідно з висновком експерта №110 від 06.03.2017 року у даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля «MITSUBISHI LANCER» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_9 вбачаються невідповідності з вимогами п.12.1. Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

В даній дорожній обстановці водій автомобіля «MITSUBISHI LANCER» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_9 мала технічну можливість уникнути ДТП шляхом виконання вимог п.12.1. Правил дорожнього руху України, для чого у неї не було-будь яких перешкод технічного характеру.

Обвинувачена ОСОБА_9 в судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала повністю і пояснила , що 25.11.2016 року вона разом із племінницею чоловіка поїхали в район вул. Керченської м. Кременчука Полтавської області. Коли їхали назад почався дощ. Вона не придала значення тому, що почався дощ і вона не передбачала того, що може замерзнути дорога.Вона рухалась приблизно зі швидкістю 50 км/год. В районі торгового центру «Велмарт» м.Кременчука Полтавської області, вона відчула удар і більше нічого не пам`ятає.В день ДТП її автомобіль був технічно справний, на автомобілі була встановлена зимова гума . Не заперечує , що вона порушила Правила дорожнього руху України , які знаходяться в причинному зв,язку з наступившею ДТП. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 визнає частково у розмірі 10 000 грн., оскільки суму в розмірі 150 000 грн. вона немає змоги йому виплатити . Позов цивільного позивача ОСОБА_8 не визнає , оскільки вона вважає, що цивільний позивач ОСОБА_8 немає ніякого відношення до справи. Позов прокурора в інтересах держави вона не визнає , оскільки за знаходження потерпілого у лікарні 44430 грн. це занадто велика сума та прокурором не надано доказів перебування потерпілого на лікуванні. Вона також сильно постраждала в ДТП, але не проходить медико-соціальну експертну комісію для встановлення інвалідності, оскільки вважає, що її звільнять з роботи. Автомобіль, яким вона керувала належить її чоловіку. У скоєному щиро кається. Матеріальну допомогу потерпілому особисто вона не пропонувала, так як також перебувала в лікарні , а її чоловік підходив до жінки потерпілого і пропонував матеріальну допомогу , але вона відмовилась.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченою ОСОБА_9 її вина у скоєному повністю підтверджується даними в судовому засіданні показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який пояснив, що 25.11.2016 року він рухався зі сторони району Молодіжного в напрямку центральної частини міста Кременчука, на вулиці йшов невеликий дощ. В районі торгового центру «Велмарт» йому назустріч виїхав автомобіль марки «Mitsubishi» і відбулася ДТП, внаслідок якої він зазнав травм та шкоди здоров`ю, і його відвезли до третьої міської лікарні, де він провів 3 місяці. Він як водій, який має стаж 22 роки, вважає що навіть при швидкості 100 км/ год. , так автомобіль під керуванням ОСОБА_9 не могло занести на зустрічну смугу , вважає , що у неї була швидкість більше 100 км/год. Після лікарні він продовжував амбулаторне лікування за місцем проживання . Потім два тижні стаціонарно лікувався в лікарні відновного лікування «Водолечебница», а саме з 16.02.2017 року по 02.03.2017 року, а з 03.03.2017 року знову продовжував амбулаторне лікування за місцем проживання . Обвинувачена ОСОБА_9 та її чоловік не зверталися до нього з будь-якими пропозиціями допомоги, не цікавились станом його здоров`ям . Моральна шкода, яка була завдана йому внаслідок ДТП виявилась в тому, що він пережив надзвичайно сильний біль, який він відчуває до теперішнього часу ,у зв,язку з чим вживає знеболювальні ліки , йому зробили 3 операції, змінився уклад його життя , він більш 5 місяців не працював , знаходився у лікарні , не міг дружині як раніше допомогти по господарству , також раніше він був годувальником у сім`ї, а на даний час його утримує дружина, допомоги якої він постійно потребує, так як погано пересувається. Після ДТП йому була встановлена 3 група інвалідності і він не може пересуватись на значні відстані,а по роду його професійної діяльності він повинен оглядати територію підприємства , яка має велику площу, тому вирішується питання про його звільнення з роботи. Розмір моральної шкоди оцінює у 150000грн, яку просить стягнути з обвинуваченої на його користь. Просить призначити обвинуваченій суворе покарання, оскільки вона не вибачилась перед ним , ніякої допомоги йому не пропонувала ,не цікавилась станом його здоров,ям після ДТП, а саме наполягає на покарання у виді позбавлення волі із позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

- показаннями представника потерпілого ОСОБА_7 , яка у судовому засіданні пояснила, що про факт скоєння ДТП їй стало відомо 25.11.2016 року, їй зателефонувала дружина потерпілого і повідомила про ДТП і що ОСОБА_6 забрала швидка медична допомога. Коли приїхала на місце ДТП побачила автомобіль і на місці вже була поліція. Вона написала розписку, що забирає автомобіль на зберігання і поїхала у лікарню. У лікарні лікарі казали, що стан потерпілого дуже важкий і їй не давали гарантій, що він залишиться живим . Потерпілий перебував в реанімації близько 3-х тижнів. Близько 5 місяців потерпілий не міг сам себе обслуговувати, все йому допомагала робити дружина.

- показаннями цивільного позивача ОСОБА_8 , яка у судовому засіданні пояснила, що ій на праві власності належить автомобіль марки «FIAT DOBLO» реєстраційний номер НОМЕР_2 . 25.11.2016 року вона надала у користування автомобіль своєму чоловікові . Ввечері їй зателефонували і сказали, що чоловік потрапив у ДТП. Коли приїхала на місце ДТП, то побачила тільки автомобіль, а чоловіка вже забрала карета швидкої медичної допомоги. Коли приїхала в лікарню, то чоловік знаходився в дуже важкому стані. Ні обвинувачена, ні її чоловік не звертались до неї з пропозиціями надати допомогу. Ій була діями обвинуваченої завдана моральна шкода у розмірі 20000 грн., яка виявилась у тому, що вона не може користуватись автомобілем , не може як раніше їздити відвідати свого тестя , який є інвалідом , не може возити неповнолітню дитину на різноманітні гуртки та секції , які знаходяться на значній відстані. Також були порушені її трудові зв,язки , оскільки ій з роботи прийшлось звільнитись, так як вона працювала менеджером зі збуту її робота була безпосередньою пов`язана із використанням автомобіля, який на теперішній час не підлягає відновленню та користуватись ним вона немає змоги .

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ст.349 ч.3 КПК України. При цьому судом їм було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд, вважає, доказаним у судовому засіданні скоєння обвинуваченою тяжкого злочину і кваліфікує її дії за ст.. 286 ч.2 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує траспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.
При призначенні покарання обвинуваченій, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особистість обвинуваченої, яка позитивно характеризується за місцем проживання, стан здоров`я обвинуваченої, яка на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, думку потерпілого ОСОБА_6 , який наполягає на суворому покаранні з позбавленням права керувати транспортними засобами, обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої у відповідності зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину , раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, має на утриманні неповнолітню дитину, доньку , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченої у відповідності до ст.67 КК України судом не встановлені.

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, одночасно враховуючи зазначені обставини, з урахуванням особи винної, суд прийшов до висновку про доцільність призначення обвинуваченій ОСОБА_9 покарання в межах санкції статті , по якій кваліфіковані дії обвинуваченої у вигляді позбавлення волі , але не на максимальний строк з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки, оскільки обвинуваченою був вчинений тяжкий злочин , потерпілий ОСОБА_6 наполягає на позбавленні права керувати транспортними засобами обвинувачену ОСОБА_9 , шкода потерпілому ОСОБА_6 обвинуваченою ОСОБА_9 не відшкодована , також суд при призначенні додаткового покарання враховує приписи пункту 21 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті " №14 від 23.12.2005 року зі змінами , де зазначено , що у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.
07.11.2017 року у провадження Автозаводського районного суду м. Кременчука від обвинуваченої ОСОБА_9 надійшла заява про застосування до неї ст.. 1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року №1810-VII, оскільки вона має на утриманні неповнолітню дитину.

Згідно положень ч. ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

07.09.2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року №1810-VII. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.

Згідно ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

Відповідно до ст. 1 п. "в" Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких з зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: підлягають особи не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами;

Водночас, статтею 15 цього Закону передбачено звільнення як від основного, так і від додаткового покарань, крім конфіскації майна.
З матеріалів кримінального провадження убачається, що обвинувачена ОСОБА_9 на момент вчинення злочину має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , яке є на аркуші справи 73 , відносно якої вона не позбавлена батьківських прав , вчинила необережне кримінальне правопорушення, яке не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, під час події була твереза , інші визначені законодавством обмеження у застосуванні амністії на неї не поширюються. Вказане кримінальне правопорушення ОСОБА_9 вчинила 25.11.2016 року, тобто до дня набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році».

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_9 амністії, передбачених ст. 9 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до неї не застосовувалась.

За таких обставин суд вважає, що на обвинувачену ОСОБА_9 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому вона підлягає звільненню від відбування як основного так і додаткового покарання.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_9 не обирався.

Позов прокурора в інтересах держави в особі фінансового управління виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області до обвинуваченої ОСОБА_9 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину у розмірі 44430 грн. підлягає частковому задоволенню відповідно до вимог ст.. 1206 ЦК України та п.2 Постанови КМУ від 16.07.1993 року №545 зі змінами " Про затвердження порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання" де зазначено , що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003(у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. У ч.2 п.2 вищевказаної Постанови КМУ передбачено , що визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання.

Із довідки 3-ої міської лікарні м. Кременчука убачається , що потерпілий ОСОБА_6 знаходився на лікуванні у відділенні ВАЗлІТ 3-ої міської лікарні м. Кременчука з 25.11.2016 року по 08.12.2016 року , у травматологічному відділенні 3-ої міської лікарні м.Кременчука з 08.12.2016 року по 22.12.2016 року, вартість одного ліжко-дня в відділенні ВАЗлІТ складає 2649,48 грн., а вартість 13 ліжко - днів становить 34443, 24 грн, де 61,27 грн. - предмети , матеріали , обладнання , інвентар, які неповинні включатись в розрахунок ліжка-дня, тому вартість 13 ліжко днів буде становить 33646,73 грн., вартість одного ліжко-дня в травматологічному відділенні становить 577,34 грн., але включена вартість 10,46 грн.-матеріалів , обладнання , інвентарю , яка неповинна включатись в розрахунок ліжко-дня , тому вартість 14 ліжко - днів буде становить 7936,32 грн., а усього 41401,05 грн. та витрати на лікування складають 1904,65 грн., а загальну сума складає 43305,70 грн. і саме ця сума підлягає стягненню з обвинуваченої на користь держави.

Цивільний позов по справі потерпілого ОСОБА_6 до обвинуваченої ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди у розмірі 150 000 грн , суд вважає підлягає частковому задоволенню в розмірі 75000 грн. відповідно до вимог ст.. 23, 1168 ЦК України. У п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року зі змінами зазначено , що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі
інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з
оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Моральна шкода , яка була завдана потерпілому ОСОБА_6 виявляється в тому, що змінився нормальний уклад його життя ,були порушені його трудові відносини , так як він у період з 25.11.2016 року по 22.12.2016 року знаходився на стаціонарному лікуванні у Третій міській лікарні м. Кременчука та на амбулаторному лікуванні з 24.12.2016 року по 29.05.2017 року у міській лікарні №4 м. Кременчука , що підтверджується копіями листків непрацездатності на аркушах справи 33-38,згідно висновку експерта №48 від 27.01.2017 року під час ДТП отримав тяжкі тілесні ушкодження, які були небезпечними для життя в момент отримання, відчуває після ДТП постійний фізичний біль у ногах, приймає знеболювальні ліки , перший місяць взагалі не міг встати на ноги та пересуватись , на теперішній час погано пересувається , кульгавить , на протязі 5 місяців не міг самостійно себе обслуговувати , потребує весь час сторонньої допомоги ,яку надає йому дружина , був годувальником у сім,ї , раніше до ДТП допомагав дружині по господарству , а після ДТП він взагалі нічого не допомагає робити дружині по господарству, не працював майже 6 місяців , так як знаходився в лікарні , згідно довідки МСЕК серії АВ №0856141 йому з 06.10.2017 року по 01.11.2018 року встановлена 3 група інвалідності та протипоказана робота пов,язана з тривалою ходою, тому на теперішній час вирішується питання про його звільнення , так як він у зв,язку з виконанням своїх трудових обов,язків повинен проводити огляд території , яка має велику площу, а як вище зазначав суд йому противопоказана тривала хода .

Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року зі змінами, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого -
спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Суд при визначенні суми моральної шкоди ураховує матеріальне становище обвинуваченої, яка працює , отримує заробітну плату , також враховує ступінь тяжкості отриманих потерпілим тілесних ушкоджень, характер та тривалість фізичних страждань, яких потерпілий зазнав у зв`язку з завданими тілесними ушкодженням під час ДТП , стан здоров`я потерпілого , який вимушений докладати значні додаткові зусилля для організації свого життя внаслідок завданих тілесних ушкоджень , вимушений регулярно проходити обстеження та лікування в медичних закладах, відчуває фізичний біль та душевні страждання, позбавлений можливості у повній мірі реалізувати свої здібності та життєві плани, враховуючи принцип розумності і справедливості, який закріплений ст.. 41 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, розмір відшкодування моральної шкоди повинен становити 75000грн., оскільки саме такий розмір відшкодування, на думку суду, є адекватним обсягу та характеру немайнових втрат , яких зазнав потерпілий ОСОБА_6 .

Заперечення захисника ОСОБА_4 під час виступу у судових дебатах , що потерпілий повинен був пред,явити цивільний позов до страхової компанії і його цивільний позов треба залишити без розгляду суд вважає неспроможними , так як Верховний суд України зазначає у своїх рішеннях , а саме від 20.01.2016 року та 26.10.2016 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Інкомстрах», про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, за заявою ОСОБА_1 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2015 року, потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов`язання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто те що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_9 , була застрахована у страховій компанії не перешкоджає потерпілому ОСОБА_6 звернутися з цивільним позовом до обвинуваченої ОСОБА_9 . Також ст. 129 ч.3 та ст.. 326 КПК України передбачені випадки , коли цивільний позов залишається без розгляду , жоден із випадків для залишення цивільного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди судом не встановлений.

Цивільний позов по справі заявлений цивільним позивачем ОСОБА_8 до обвинуваченої ( цивільного відповідача) ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди у розмірі 20000 грн. підлягає частковому задоволенню відповідно до вимог ст. 23, 1167 ЦК України, у розмірі 7 000 грн. Моральна шкода , яка була завдана ОСОБА_8 виявляється в тому , що згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу( а.с. 45) автомобіль марки «FIAT DOBLO» реєстраційний номер НОМЕР_2 зареєстрований на праві власності на ОСОБА_8 , автомобіль вона неодноразово надавала у користування чоловікові , потерпілому ОСОБА_6 , під час ДТП 25.11.2016 року автомобіль був пошкоджений ,на теперішній час використовувати його за призначенням неможливо , у зв,язку з пошкодженням її майна вона була змушена витрачати значні грошові кошти на громадський транспорт, користуватися послугами таксі, так як її чоловік ОСОБА_6 знаходився тривалий час у Третій міській лікарні м. Кременчука, також із-за того , що вона не мала змоги користуватись автомобілем , її неповнолітня донька змушена була припинити відвідування позашкільних гуртків, які від їх місця проживання знаходяться на значній відстані . Також цивільний позивач ОСОБА_8 , так як працювала менеджером із збуту, використовувала належний ій автомобіль під час виконання своїх трудових обов`язків, у зв,язку з тим , що вона не може користуватись автомобілем вона звільнилась з роботи і на теперішній час є безробітною . Також за допомогою автомобіля вона безперешкодно транспортувала членів своєї родини, близьких родичів у необхідні їм місця, відвідувала батьків чоловіка, які є інвалідами , допомагала їм по господарству , привозила продукти харчування. З урахуванням викладеного, враховуючи принцип розумності і справедливості, який закріплений ст.. 41 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, розмір відшкодування моральної шкоди повинен становити 7000 грн., оскільки саме такий розмір відшкодування, на думку суду, є адекватним обсягу та характеру немайнових втрат , яких зазнала із пошкодженням свого майна , цивільний позивач ОСОБА_8 .

Відносно заперечень захисника ОСОБА_4 , що суд немає право розглядати цивільний позов ОСОБА_8 в порядку кримінального судочинства , та його необхідно залишити без розгляду вважає їх необґрунтованими , так як цивільний позивач набуває свого статусу цивільного позивача у кримінальному судочинстві відповідно до вимог ст.. 61 ч..1 КПК України якщо ій кримінальним правопорушенням завдана матеріальної та /або моральної шкоди і нею пред,явлений цивільний позов , що і було зроблено цивільним позивачем ОСОБА_8 і цивільний позов судом розглядається відповідно до вимог ст.128 КПК України , а в частині 5 вищевказаної статті зазначено , що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.Також судом вже надана оцінка запереченням захисника відносно того , коли цивільний позов у кримінальному провадженні залишається без розгляду.

Суд вважає стягнути з обвинуваченої ОСОБА_9 на користь держави відповідно до вимог ст. 124 ч.2 КПК України судові витрати, пов`язані із проведенням по справі автотехнічної експертизи у сумі 790, 69 грн.

Речові докази по справі автомобіль «MITSUBISHI LANCER» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_9 відповідно до ст.. 100 КПК України залишити ій за належністю, автомобіль марки «FIAT DOBLO» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_7 відповідно до ст.. 100 КПК України повернути ОСОБА_8 за належністю.

Керуючись ст.ст.368,370,374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_9 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ст.286 ч.2 КК України та призначити їй покарання у вигляді 3-х років 6 місяців позбавлення волі , з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

На підставі ст. 1 п. «в»,10,15 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року ОСОБА_9 від призначеного судом основного і додаткового покарання звільнити.

Позов прокурора в інтересах держави в особі фінансового управління виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області до обвинуваченої ОСОБА_9 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави в особі фінансового управління виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину у розмірі 43305,70 грн.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до обвинуваченої ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_6 у рахунок відшкодування моральної шкоди 75000 грн.

Цивільний позов цивільного позивача ОСОБА_8 до обвинуваченої ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_9 на користь цивільного позивача ОСОБА_8 у рахунок відшкодування моральної шкоди 7000 грн.

Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_9 на користь держави судові витрати, пов`язані із проведенням по справі автотехнічної експертизи у сумі 790,69 грн

Речові докази по справі автомобіль «MITSUBISHI LANCER» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_9 відповідно до ст.. 100 КПК України залишити їй за належністю, автомобіль марки «FIAT DOBLO» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_7 відповідно до ст.. 100 КПК України повернути ОСОБА_8 за належністю.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Полтавської області, через Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Головуючий суддя: