№ 1-кп/760/ 230/18

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 лютого 2018 року Солом`янський районний суд м. Києва
в складі: головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Києва , українця, громадянина України,освіта неповна
середня, не одруженого, не працює ,зареєстрованого в
АДРЕСА_1 , не судимого ,-

у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого - ОСОБА_5
захисника - ОСОБА_6
потерпілого - ОСОБА_7
в с т а н о в и в :
30.04.2016 р. біля 00 г.20 хв. неповнолітній обвинувачений ОСОБА_5 разом з невстановленою слідством особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, знаходячись на перехресті вулиць Героїв Севастополя та просп. Комарова в м. Києві, побачили раніше незнайомого їм ОСОБА_7 , який йшов в цей час по вулиці та мав при собі дорожню валізу. У обвинуваченого ОСОБА_5 та невстановленої слідством особи виник злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна
Реалізуючи свій злочинний умисел , обвинувачений ОСОБА_5 та невстановлена слідством особа прослідували за потерпілим ОСОБА_7 та наздогнали його між будинками № 38 «а» та № 32 по просп. Комарова в м. Києві.
Діючи згідно відведеної йому ролі , обвинувачений ОСОБА_5 , реалізуючи спільний злочинний умисел ,з корисливих спонукань , наблизився до потерпілого та каменем, який знайшов на вулиці намагався нанести удар , однак останньому вдалось увернутись. Після чого,неповнолітній обвинувачений ОСОБА_5 декілька разів своєю рукою вдарив в обличчя потерпілого ОСОБА_7 , завдавши йому тим самим фізичний біль , тобто застосував насильство ,що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.
В цей же час, невстановлена слідством особа , матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, діючи згідно відведеної йому ролі, з метою подолання опору з боку потерпілого , приєднався до дій обвинуваченого та нанесла декілька ударів по обличчю та тулубу потерпілого . Від вказаних дій обвинуваченого та невстановленої слідством особи , потерпілий ОСОБА_7 не втримався на ногах та впав на землю.
В подальшому неповнолітній ОСОБА_5 та невстановлена слідством особа , продовжували наносити удари руками та ногами по обличчю та тулубу потерпілого , тим самим застосовуючи насильство ,що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_7 , але в результаті чого йому були спричинені тілесні ушкодження .
Продовжуючи свої злочинні дії,направлені на відкрите викрадення чужого майна, неповнолітній обвинувачений ОСОБА_5 ,згідно відведеної йому ролі , схопив належну потерпілому ОСОБА_7 дорожню сумку чорного кольору , вартістю 500 гривень, в якій знаходилось наступне майно: ноутбук марки « НР dv6 pavilion 6145 dx» темно-коричневого кольору , зарядний пристрій до нього, лазерна мишка марки « А4tech», загальною вартістю 5000 гривень , постільна білизна ,одяг (штани,майки,кофти ,білизна) , резинові тапочки , які для потерпілого матеріальної цінності не становлять.
Відкрито викравши чуже майно , неповнолітній обвинувачений ОСОБА_5 , спільно з невстановленою слідством особою , з місця вчинення злочину зникли , завдавши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 5500 гривень.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 1164 від 30.04.2016 , ОСОБА_7 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: синців в надбрівній ділянці справа ,на спинці та скатах носу, в надбрівній ділянці зліва, в лобній ділянці зліва в проекції горбка, навколо лівого ока з переходом в підочну ділянку, на нижній губі зліва; садна на задній поверхні правого ліктьового суглобу , на переднє-внутрішній поверхні правого променево -зап`ястного суглобу. Характер та морфологічні властивості виявленого ушкодження свідчить про те, що воно утворилось від дій тупого (тупих) предмету (предметів) ,характерні властивості якого в ушкодженнях не відобразились ,за давністю можуть відповідати 30.04.2016 ,не були небезпечними для життя та відносяться до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я) .
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні повністю визнав себе винним і фактичні обставини вчиненого ним не оспорювались.
Підтвердив , що дійсно 30.04.2016 біля 00 г. 20 він разом зі своїм наглядно знайомим перебували на перехресті вулиці Героїв Севастополя та проспекту Комарова в м. Києві .
Там зустріли раніше незнайомого їм потерпілого ОСОБА_7 , в руках у якого побачили валізу. У них виник намір на відкрите викрадення цього майна , для чого підійшли до потерпілого , стали наносити йому удари по обличчю та тулубу ,від чого той впав на землю.
Після цього забрали валізу та стали втікати .Але через деякий час його затримали працівники поліції ,викрадене майно вилучили . У вчиненому щиро розкаявся .
Відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого.
Потерпілий ОСОБА_7 в суді вказав , що не має претензій до обвинуваченого , підтвердив обставини вчиненого злочину.
Таким чином , суд приходить до висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні умисних дій, що виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднане з насильством ,яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого , вчинені за попередньою змовою групою осіб.
Його дії суд вважає необхідним кваліфікувати за ст. 186 ч. 2 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину - відповідно до ст. 12 КК України він вчинив тяжкий злочин , особу обвинуваченого і вважає , що він заслуговує на покарання у виді позбавлення волі.
Між тим , суд враховуючи обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого - розкаяння у вчиненому, те що він є не судимий , вчинив злочин в неповнолітньому віці, вважає ,що він може бути виправленим без ізоляції від суспільства .
Тому суд на підставі ст. 75 КК України вважає можливим звільнити ОСОБА_5 від відбуття покарання з випробуванням - іспитовим строком на певний термін .
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Заявлене клопотання обвинуваченого про застосування до нього ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» на підставі того , що був злочин вчинений в неповнолітньому віці , судом не може бути задоволений .
Відповідно до вимог ст.1 цього Закону звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи ,визнані винними у вчиненні умисного злочину ,який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України.
Однак, обвинувачений визнається винним за вчинення саме тяжкого злочину,а тому і звільненню від відбування покарання на умовах вказаного Закону , не підлягає.
Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд -
з а с у д и в:
Визнати ОСОБА_3 винуватим за ст. 186 ч. 2 КК України і призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбуття покарання з випробуванням - іспитовим строком на 1 рік.
Згідно ст. 76 КК покласти на ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти цей орган про зміну місця проживання , не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без погодження з цим органом.
Речові докази: залишити в розпорядженні потерпілого .
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку .

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору .

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику провадження ,який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя :