АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 623/2528/14-к Головуючий 1 інстанції:
Провадження № 11-СС/790/957/14 ОСОБА_1
Категорія:ст.ст.177, 178 КПК України Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2014 року колегія суддів судової палати з кримінальних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5
за участю прокурора - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі конференції в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні № 0000572 Ізюмської міжрайонної прокуратури Харківської області на ухвалу слідчого судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 11 серпня 2014 року, якою застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 365400 гривень, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою слідчого судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 11 серпня 2014 року задоволено клопотання слідчого СВ Ізюмського МВ ГУМВС України в Харківській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , строком на 60 днів. Визначено розмір застави у розмірі 365400 гривень.
На вказану ухвалу прокурором подано апеляційну скаргу, в якій він прохає ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, обравши стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, вказуючи, на те, що згідно ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування та щодо злочину, який спричинив загибель людини. В даному випадку ОСОБА_7 вчинив злочин, кваліфікуючі ознаки якого підпадають під дію положень ч. 4 ст. 183 КПК України.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги; перевіривши судові матеріали, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Як вбачається з матеріалів справи в провадженні СВ Ізюмського МВ ГУМВС України в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування внесені в ЄРДР досудових розслідувань за № 0000572 від 14.07.2014 року.
Досудовим розслідуванням встановлено, що на початку травня 2014 року, ОСОБА_7 перебуваючи у м. Краматорськ Донецької області, прибув до блокпосту, розташованого в районі селища 3-я Олександрівка, та усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою участі у діяльності непередбаченого законами України збройного формування, назвавши свої анкетні данні увійшов до незаконного збройного формування, під командуванням ОСОБА_8 , протиправно отримавши у власне володіння вогнепальну зброю карабін «Сайга», набої та посаду бійця.
Таким чином, дії ОСОБА_7 та невстановлених осіб носили тривалий характер, а саме в період з 27.06.2014 року до 05.07.2014 року, та виразились у активній участі в діяльності непередбаченого законами України збройного формування, що супроводжувалися здійсненням пропускного режиму, насильством над особами, захопленням будівель, вчиненням та подоланням опору представників влади із застосуванням автоматичної вогнепальної зброї.
ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 260 КК України, тобто участі у діяльності не передбачених законами України збройних формуваннях, що спричинило тяжкі наслідки у вигляді масової загибелі людей, руйнування та пошкодження великої кількості адміністративних, приватних будівель та споруд, що є тяжкими наслідками.
11.08.2014 року Козорезу повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 260 КК України.
Допитаний в якості підозрюваного ОСОБА_7 частково підтвердив вищевикладені обставини, але не погодився до причетності правопорушення, пояснив, що дійсно перебував зі зброєю на блокпості, але до загибелі людей відношення не має, у судовому засіданні ОСОБА_7 свою вину визнав частково, у скоєному розкаявся.
Вина підозрюваного підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами і протоколом огляду місця події, протоколами допитів свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , даними протоколу впізнання та іншими матеріалами справи в їх сукупності.
ОСОБА_7 вчинив особливо тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання виді позбавлення волі від 10 до 15 років.
Беручи до уваги вище викладене, а також що ОСОБА_7 приймав активну участь у діяльності непередбаченого законами України збройного формування, що супроводжувались здійсненням пропускного режиму, вчиненням опору представникам влади із застосуванням вогнепальної зброї, маються наступні підстави для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до положень ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
З такими висновками погоджується і колегія суддів.
Таким чином задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя, з дотриманням вимог ст.ст.177,178,184 КПК України на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінив всі обставини, передбачені ст.177,178 КПК України, що враховуються при обранні та зміні запобіжного заходу, належним чином мотивував своє рішення, вказавши в ухвалі про наявність ризиків вказаних в клопотанні.
Згідно оскаржуваної ухвали слідчим суддею було задоволено клопотання слідчого і у відношенні ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Прокурор же в апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді про задоволення клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 - скасувати, і тут же ставить апеляційну вимогу щодо постановлення ухвали знову ж таки про задоволення клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
По суті прокурор в апеляційній скарзі оскаржує саме застосування слідчим суддею запобіжного заходу у вигляді застави.
Однак, відповідно до ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом, а не прокурором, і межі розміру застави чітко регламентовані ч.5 ст.182 КПК України.
Більш того,ч.3 ст.183 КПК України чітко регламентує, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення підозрюванним, обвинуваченним обов`язків, передбаченим цим Кодексом.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про обгрунтованість застосування до ОСОБА_7 ч.3 ст.183 КПК України та п.2 ч.5 ст.182 КПК України слідчим суддею.
Слідчий суддя зробив вірний висновок застосовуючи до ОСОБА_7 запобіжний захід з покладенням на останнього виконання обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України з метою забезпечення його належної процесуальної поведінки. З таким висновком слідчого судді погоджується і колегія суддів.
Крім того, п.4 ст.183 КПК України визначає, що саме слідчий суддя, суд мають право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні у випадках передбачених п.1,2,3 згаданої частини.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що підстав для скасування ухвали не вбачається.
Вважаючи наведене, керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Ізюмського міськрайонного суду м. Харкова від 11 серпня 2014 року, якою застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 365400 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді -