Справа № 453/1917/14-к
№ провадження 1-кс/453/247/17
У Х В А Л А
іменем України
24 листопада 2017 року слідчий суддя Сколівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 та її представника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Сколе Львівської області скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СВ Сколівського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 від 02.10.2017 року про закриття кримінального провадження № 0000717, -

в с т а н о в и в:
Потерпіла у кримінальному провадженні № 0000717 ОСОБА_3 18.10.2017 року звернулася до Сколівського районного суду Львівської області із скаргою, в якій просить скасувати постанову старшого слідчого СВ Сколівського ВП Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 від 02.10.2017 року про закриття кримінального провадження № 0000717 у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, а матеріали направити у СВ Сколівського ВП Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області, для подальшого розслідування. Вважає, що слідчий ОСОБА_5 провів досудове розслідування по вказаному кримінальному провадженні неповно та неефективно, не встановив усі фактичні дані, що мають значення для розслідування, а тому прийнята ним постанова є незаконною і необґрунтованою. Зазначає про протиправність дій зазначених осіб 04.08.2014 року двічі, а саме близько 14.00 год. та близько 18.00 год., у АДРЕСА_1 та у самому житловому будинку, котрі полягали у незаконному проникненні цих осіб у вказане домогосподарство із застосуванням щодо неї насильства, яке, у свою чергу, полягає у нанесенні їй легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я і це підтверджується відповідним висновком експерта. Ще посилається на неправильне застосуванням слідчим норм матеріального права, котрі визначають поняття житла, принципи його недоторканості та відповідальність за порушення недоторканості житла у формі незаконного проникнення, проведення у ньому огляду чи обшуку, незаконного виселення тощо, а саме ст. 30 Конституції України, ст. ст. 7, 13, 233 КПК України, ст. ст. 29, 310-311, 379 ЦК України і трактування таких норм слідчим при винесенні оскаржуваної постанови на власний розсуд. Окремо, із посиланням на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 24.03.2016 року у справі № 5-299кз15, звертає увагу слідчого судді на ту обставину, що слідчому слід було перекваліфікувати дії ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з ч. 2 ст. 125 КК України (умисне легке тілесне ушкодження здоров`я із короткочасним розладом) на ч. 2 ст. 162 КК України (порушення недоторканості житла із застосуванням насильства), про що вона та її представник неодноразово клопотали, однак такі клопотання залишилися поза увагою слідчого та прокурора. Більше того, перекваліфікувавши дії вказаних осіб, дане кримінальне провадження у цілому слід об`єднати з кримінальним провадженням № 0000486, внесене до ЄРДР за фактом самовільного проникнення до належного заявниці житла по АДРЕСА_1 ОСОБА_6 12.05.2014 року, 02.07.2014 року, 08.08.2014 року, 19.11.2014 року та 05.05.2015 року, за котре встановлена кримінальна відповідальність за ч. 1 ст. 162 КК України і таке кримінальне провадження також перебуває у провадженні старшого слідчого ОСОБА_5 .. Також вказує на неправильність висновків слідчого щодо того, що отримані нею 04.08.2014 року тілесні ушкодження виникли внаслідок ненавмисних дій ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , котрі, нібито, оборонялись від неї, так як такі нічим не підтверджуються і є нічим іншим, як припущеннями слідчого. До того ж, вважають старшого слідчого ОСОБА_5 необ`єктивним, упередженим та таким, що прямо чи побічно заінтересований у результатах даного кримінального провадження.

Заявник та її представник адвокат ОСОБА_4 у судове засідання з`явилися, вимоги поданої скарги підтримали повністю, надали пояснення, аналогічні наведеним у скарзі.

Старший слідчий СВ Сколівського ВП Стрийського ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, хоча був належно повідомленим про дату, час та місце судового розгляду скарги.

Сколівський відділ Стрийської місцевої прокуратури явку належно уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, хоча процесуальний прокурор була належно повідомленою про дату, час та місце судового розгляду скарги.

Заслухавши пояснення заявника та її представника, вивчивши матеріали скарги та дослідивши матеріали кримінального провадження № 0000717, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України рішення слідчого про закриття кримінального провадження може бути оскаржене на досудовому розслідуванні заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

ОСОБА_3 є потерпілою у кримінальному провадженні № 0000717 від 04.08.2014 року (а. м. к. п. 9, 10-11).

Як встановлено у судовому засіданні, кримінальне провадження № 0000717 від 04.08.2014 року було закрите постановою старшого слідчого СВ Сколівського ВП Стрийського ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 від 02.10.2017 року (а. м. к. п. 235-236).

В основу рішення про закриття кримінального провадження старший слідчий СВ Сколівського ВП Стрийського ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 поклав показання допитаних в якості свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які фактично підтвердили наявність конфлікту між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 04.08.2014 року на подвір`ї біля належного їй на праві власності житлового будинку по АДРЕСА_1 під час намагання ОСОБА_6 , за підтримки його родичів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , будучи уже на території, проникнути ще й усередину вказаного житлового приміщення, котрі не підтвердили факту побиття ОСОБА_3 і нанесення їй тілесних ушкоджень. Натомість, слідчим належним чином не спростовано посилань потерпілої ОСОБА_3 про нанесення їй ударів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , з огляду на наявний в матеріалах справи Висновок експерта № 9 від 25.03.2015 року (а. м. к. п. 107-115), яким встановлено наявність у громадянки ОСОБА_3 закритої черепно-мозкової травми із струсом головного мозку, саден на обличчі та правій руці і нозі, множинних подряпин та саден на лівій руці, синців на руках, які утворилися від дії тупих предметів 04.08.2014 року. Зокрема, слідчим не встановлено іншого походження тілесних ушкоджень, зафіксованих у вказаному Висновку експерта № 9 від 25.03.2015 року, що б доводило відсутність бійки вказаного вище числа при наведених обставинах. Слідчий обмежився лише тим, що згідно відповіді на поставлене ним-же запитання у згаданому Висновку експерта № 9 від 25.03.2015 року тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_3 , знаходяться у межах дії власної руки, у зв`язку з чим зробив передчасний висновок про невимушене спричинення потерпілою 04.08.2014 року зазначених тілесних ушкоджень самій собі, у тому числі і внаслідок можливого падіння. Слідчим не враховано, що згідно того ж Висновку експерта, судово-медичних даних про утворення тілесних ушкоджень у потерпілої внаслідок одноразового падіння на площину немає. До того ж, сумнівним є можливість нанесення потерпілою ОСОБА_3 самій собі невимушено закритої черепно-мозкової травми із струсом головного мозку.
Оглянутим у судовому засіданні відео з DVD диску із відеофіксацією подій, котрі мали місце 04.08.2014 року (конверт із диском міститься на а. м. к. п. 234), долученим ОСОБА_6 до матеріалів кримінального провадження, відомості на якому слідчим взяті до уваги як переконливі про відсутність нанесення потерпілій тілесних ушкоджень вказаного числа з боку осіб, на яких вона вказала, не встановлено таких достовірних даних. Так, з першого епізоду відео вбачається лише короткочасний відрізок події, зокрема похід ОСОБА_6 на подвір`ї до будинку ОСОБА_3 , котра на порозі будинку палицею у руці нанесла удар по об`єкту, яким проводилась відеозйомка, після чого така зйомка припинилася. У подальшому на чотирьох епізодах відео видно конфлікт між потерпілою та ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , іншими особами на тому ж місці, уже у присутності слідчого ОСОБА_5 , котрий прибув на місце події за викликом. Логічно, що такі відео не несуть інформаційної навантаженості і не можуть лягти в основу прийнятого слідчим рішення на підтвердження чи спростування тих чи інших обставин. Крім того, виникає певна підозра з приводу того, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває вже понад три роки, а саме з 04.08.2014 року, однак вказаний DVD диск із відеофіксацією подій від згаданого числа долучено ОСОБА_6 лише 28.08.2017 року. До того ж, з переглянутого відео у кількості п`яти епізодів неможливо встановити дати таких подій.
Слідчий суддя звертає окрему увагу на ту обставину, що зібраними матеріалами кримінального провадження та проведеними слідчими діями безперечно підтверджується факт належності ОСОБА_3 одноосібно на відповідній правовій підставі домоволодіння по АДРЕСА_1 (а. м. к. п. 165), як і факт того, що ОСОБА_6 , а, отже, і його родичам ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , було достовірно про це відомо. Крім того, ОСОБА_6 чітко розумів, що не має будь-якого правовстановлюючого документа на спірне домоволодіння чи його частину. Більше того, як вбачається з протоколу допиту ОСОБА_6 в якості свідка (а. м. к. п. 22-24), останній не заперечував неодноразових фактів проникнення, у тому числі і 04.08.2014 року на територію належного ОСОБА_3 домоволодіння, з умислом зайти всередину будинку без дозволу власника (проживати там, покласти чи забрати свої речі і таке інше), оскільки помилково вважав, що має на це право (тобто право проживання).

Відтак, враховуючи, що тілесні ушкодження, одержані потерпілою 04.08.2014 року, мають місце, як і має місце факт прибуття ОСОБА_6 із родичами для його підтримки вказаного числа двічі до належного потерпілій домоволодіння з метою проникнення всередину без дозволу останньої як власника, слідчий суддя вважає слушними посилання ОСОБА_3 та її представника на необхідність надання вказаним вище діям ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 правової оцінки і перевірки таких дій у сукупності із нанесенням потерпілій тілесних ушкоджень. Потерпіла прямо вказує, що отримані тілесні ушкодження, котрі супроводжувалися погрозами, вона розцінює як насильницькі дії осіб, на котрих вказала, при їх намаганні незаконно проникнути до її житла.

При цьому, окремо заслуговує на увагу і та обставина, що постановою слідчого у даному кримінальному провадженні від 12.01.2015 року (а. м. к. п. 97) потерпілій ОСОБА_3 забезпечено безпеку і вона з вказаної дати вважалася особою, котра взята під захист. Зазначена постанова слідчого прийнята з урахуванням ухвали слідчого судді Сколівського районного суду Львівської області від 12.12.2014 року у справі № 453/1822/14-к (а. м. к. п. 93-94), а та, у свою чергу постановлена на підставі скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого і прокурорів, у котрій, з-поміж іншого, йшлося про існування реальної загрози її життю та здоров`ю, так як ОСОБА_6 з родичами надалі, вже під час здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні та в інших кримінальних провадженнях, продовжував свої протиправні дії шляхом намагання незаконного проникнення до житла потерпілої.

Натомість, клопотання потерпілої про перекваліфікацію дій ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з ч. 2 ст. 125 КК України на ч. 1 чи 2 ст. 162 КК України (в залежності від встановлення факту застосування насильства), залишилися поза увагою слідчого та прокурора (а. с. 27, 28-29, 30, 31-32, 33, 34, 35). Тому, закриття даного кримінального провадження без вирішення питання про перекваліфікацію дій ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , слідчий суддя вважає передчасним.
Отже, слідчим не досліджено усіх обставин кримінального провадження у їх сукупності, не проведено у повному обсязі досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000717 від 04.08.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, у зв`язку з чим така постанова підлягає скасуванню.
Крім того, у ході судового розгляду скарги встановлено, що постановою слідчого СВ Сколівського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_12 від 02.11.2016 року дане кримінальне провадження уже було закрите у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України (а. м. к. п. 171-173), однак така постанова 02.12.2016 року в. о. заступника Стрийської місцевої прокуратури ОСОБА_13 скасована із направленням матеріалів кримінального провадження для подальшого досудового розслідування, про що безпосередньо вбачається із змісту ухвали слідчого судді Сколівського районного суду Львівської області від 09.12.2016 року у справі № 453/1533/16-к про закриття провадження за скаргою ОСОБА_3 на вказану постанову про закриття кримінального провадження (а. с. 36). Разом з тим, така постанова у матеріалах кримінального провадження № 0000717 від 04.08.2014 року відсутня і у ході даного судового розгляду неможливо встановити, які ж вказівки надавалися слідчому в. о. заступника Стрийської місцевої прокуратури І. Сепиком при скасуванні постанови від 02.11.2016 року і направленні матеріалів кримінального провадження для подальшого досудового розслідування та чи виконані вони у повному обсязі.
Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Згідно ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
В силу ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження у порядку, передбаченому цим кодексом.
Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні усіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Слідчим та прокурором не представлено суду жодних доказів, які б свідчили про повноту ведення досудового слідства у кримінальному провадженні № 0000717 від 04.08.2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарги на рішення слідчого слідчий суддя може постановити ухвалу, якою скасувати таке рішення слідчого.
З огляду на вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження від 02.10.2017 року винесена передчасно, без достатніх для цього підстав, без проведення усіх необхідні слідчих дій, спрямованих на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у кримінальному провадженні. При проведенні досудового розслідування з метою всебічного та повного дослідження обставин кримінального провадження слід встановити походження тілесних ушкоджень, зафіксованих у вказаному Висновку експерта № 9 від 25.03.2015 року, вирішити питання про перекваліфікацію дій осіб з урахуванням можливого отримання потерпілою тілесних ушкоджень під час чинення опору проникненню до її домоволодіння особами, на котрих вона вказує, а також провести слідчі дії, в яких виникне необхідність у ході досудового розслідування.
Керуючись ст. ст. 22, 303-307, 309, 318-380 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:
Скаргу потерпілої ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СВ Сколівського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 від 02.10.2017 року про закриття кримінального провадження № 0000717 задовольнити.

Постанову старшого слідчого Сколівського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 від 02.10.2017 року про закриття кримінального провадження № 0000717 скасувати.
Скерувати кримінальне провадження № 0000717 начальнику слідчого відділу Сколівського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області, для відновлення досудового розслідування, при проведені котрого слід врахувати викладені у мотивувальній частині обставини із проведенням усіх необхідних слідчих дій.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1