Справа № 740/4275/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/251/2018
Категорія - ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 лютого 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000736, за апеляційною скаргою прокурора Ніжинської місцевої прокуратури Чернігівської області ОСОБА_8 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23 листопада 2017 року щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Добропілля, Донецької області, громадянина України, з повною загальною освітою, одруженого, непрацюючого, маючого на утриманні непрацездатну матір пенсійного віку, раніше судимого: 17 вересня 1986 року Добропільським районним судом Донецької області за ст. 140 ч.2, 140 ч.3, 42 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років позбавлення волі; 22 травня 1991 року Добропільським районним судом Донецької області за ст. 140 ч.3 КК України ( в редакції 1960 року) до 3 років позбавлення волі; 01 грудня 1994 року Новоград-Волинським міським судом Житомирської області за ст. 140 ч. 3 КК України (в редакції 1960 року) до 4 років позбавлення волі; 20 вересня 2001 року Коростишівським районним судом Житомирської області за ст. 140 ч. 3, 142 ч. 3 КК України ( в редакції 1960 року) до 7 років 6 місяців позбавлення волі; 16 лютого 2009 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за ст. 185 ч.3, 15 ч.3, 185 ч.3, 162 ч.1, 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 27 січня 2015 року Роменським міськрайонний судом Сумської області за ст.185 ч.3; ч. 3 ст. 15, 185 ч. 3 КК України до 3 років 5 місяців позбавлення волі, 13 травня 2015 року Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області за ч.1 ст. 309, ч.4 ст.70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, 22 грудня 2015 року Носівським районним судом Чернігівської області за ч.3 ст.185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4-х років позбавлення волі, судимість не знята і не погашена в установленому законом порядку,

зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживає по АДРЕСА_2 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23 листопада 2017 року ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.185, ч. 3 ст. 185 КК України, і призначено йому покарання:

- за ч. 3 ст.185 КК України - у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1ст. 70 КК України за сукупністю злочинів призначено ОСОБА_7 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

Зараховано ОСОБА_7 в строк відбуття покарання строк тримання його під вартою та визначено рахувати строк відбування покарання з 07 вересня 2017 року.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком суду законної сили залишено у виді тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 3065 грн. 77 коп.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Не погоджуючись з вироком суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції та продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб.

Вважає, що місцевим судом не були дотримані вимоги п. 2 ч. 3 ст. 374 КК України, в зв`язку з чим прийняте ним рішення підлягає скасуванню. Звертає увагу на те, що суд, формулюючи обвинувачення, без наведення мотивів такого рішення, по епізодах крадіжок у потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не вказав ознаку повторність; по епізодах вчинення крадіжок у потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 хибно визначено місце вчинення злочину; по епізоду крадіжки у потерпілої ОСОБА_13 не вірно вказано дату вчинення злочину, що не відповідає даті, зазначеній в обвинувальному акті, та розглядаючи справу за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України, без дослідження інших доказів, окрім показів обвинуваченого, виклав обвинувачення, яке вважав доведеним у формі, що суттєво відрізняється від викладеного в обвинувальному акті та з показаннями обвинуваченого ОСОБА_7 ..

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_7 , 06 липня 2017 року у період часу з 19 год. 00 хв. по 23 год. 50 хв. маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом віджиму метало-пластикового вікна проник до будинку по АДРЕСА_3 , звідки повторно таємно викрав грошові кошти в сумі 10000 грн., які належать ОСОБА_14

17 лютого 2017 року у період часу з 07 год. 00 хв. по 18 год 00 хв. ОСОБА_7 з метою викрадення чужого майна через вхідні двері проник до будинку за адресою: АДРЕСА_4 , звідки повторно таємно викрав 6000 грн., золотий ланцюжок 585 проби вагою 4 г вартістю 2328,56 грн., золотий кулон 585 проби вагою 2 г вартістю 1164,28 грн., які належать ОСОБА_13

26 липня 2017 року у період часу з 07 год. 30 хв. по 12 год. 40 хв. ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна шляхом віджиму метало-пластикового вікна проник до будинку за адресою: АДРЕСА_5 , звідки повторно таємно викрав золоту каблучку 585 проби вагою 3,5 г вартістю 2091,60 грн., золоту підвіску 585 проби вагою 2 г вартістю 1195,20 грн., грошові кошти в сумі 3500 грн., 10 доларів США, які згідно офіційного курсу Національного Банку України станом на 26.07.2017 р. становлять 2584,37 грн. за 100 доларів США, а всього в перерахунку на гривні 258,44 грн. (за 10 доларів США), які належать ОСОБА_11 .

У період часу з 18 год. 30 хв. 27 липня 2017 року по 18 год. 25 хв. 28 липня 2017 року ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна шляхом віджиму метало-пластикового вікна проник до будинку за адресою: АДРЕСА_6 , звідки повторно таємно викрав ланцюжок із золота 585 проби вагою 2 г вартістю 1204,22 грн., дві золоті сережки 585 проби по 2 г кожна загальною вартістю 2408,44 грн., дві каблучки із золота 585 проби вагою 3 г вартістю 1803 грн. (580 грн. за 1 г) та 2 г вартістю 1204,22 грн., скальпель іменний, виготовлений із золота 585 проби вагою 20 г вартістю 12042,20 грн., що належать ОСОБА_15 .

У період часу з 21 год. 00 хв. 10 серпня 2017 року по 04 год. 00 хв. 12 серпня 2017 року ОСОБА_7 з метою таємного викрадення чужого майна шляхом віджиму метало-пластикового вікна проник до будинку за адресою: АДРЕСА_7 , звідки повторно таємно викрав, цифровий фотоапарат «Panasonik DMS-175» вартістю 550 грн., ноутбук марки « DELL CORE і32328М» вартістю 3000 грн., які належать ОСОБА_16

18 серпня 2017 року у період часу з 06 год. 30 хв. по 13 год. 50 хв. ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом пошкодження віконної рами проник до будинку за адресою: АДРЕСА_8 , звідки повторно таємно викрав грошові кошти в сумі 300 грн., ланцюжок з срібла 925 проби вагою 4 г вартістю 48,60 грн., каблучку з срібла 925 проби вагою 3 г вартістю 36,45 грн., які належать ОСОБА_17

28 серпня 2017 року у період часу з 07 год. 30 хв. по 16 год. 30 хв. ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом віджиму метало-пластикового вікна на балконі проник до квартири за адресою: АДРЕСА_9 , звідки повторно таємно викрав електронні ваги марки «Elektronic SE-400» вартістю 277,42 грн., які належать ОСОБА_18 .

Вищевказані протиправні дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло.

31 серпня 2017 року близько 09 год. 00 хв. ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом віджиму метало-пластикового вікна проник до будинку за адресою: АДРЕСА_10 , звідки намагався таємно викрасти телевізор марки «Panasonik TX FJ20T» вартістю 750 грн., який належить ОСОБА_9 , але не вчинив всіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був виявлений на місці вчинення кримінального правопорушення власником будинку ОСОБА_9 .

Вказані протиправні дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст.185 КК України як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно.

У період часу з 25 серпня 2017 року по 02 вересня 2017 року ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом віджиму метало-пластикового вікна проник до будинку за адресою: АДРЕСА_11 , звідки повторно таємно викрав два комплекти дверних ручок із замками марки «Linde» модель Z-1220 вартістю 520,68 грн. кожен, загальною вартістю 1041,36 грн., два комплекти водопровідних змішувачів марки «Haiba» модель CEBA вартістю 593,44 грн. кожен, загальною вартістю 1186,88 грн., каністру фарби ємністю 5 л. марки «Сніжка» вартістю 287,10 грн., які належать ОСОБА_12

31 серпня 2017 року у період часу з 09 год. 00 хв. по 23 год. 00 хв. ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна шляхом розбиття віконного скла проник до будинку за адресою: АДРЕСА_12 , звідки таємно викрав два ланцюжки з срібла 925 проби вагою 3 г вартістю 259,25 грн. та вагою 4 г вартістю 345,10 грн., які належать ОСОБА_10

02 вересня 2017 року у період часу з 09 год. 00 хв. по 19 год. 00 хв. ОСОБА_7 , з метою таємного викрадення чужого майна шляхом віджиму метало-пластикового вікна проник до будинку за адресою: АДРЕСА_13 , звідки повторно таємно викрав 1500 грн. та дві пари сережок із золота 585 проби вагою: 2 г вартістю 1242,58 грн., 3 г вартістю 1863,87 грн., які належать ОСОБА_19 .

Вищевказані протиправні дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України, тобто як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, який просив задовольнити вимоги викладені в поданій апеляційній скарзі, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який не погоджуючись з вимогами поданої апеляційної скарги, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як передбачено п. 3 ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неповнота судового розгляду.

У відповідності до ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою, у мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення.

До того ж, вирок це основний акт кримінального судочинства. Тільки суд своїм вироком, постановленим у результаті судового розгляду, у разі доведення вини підсудного має право визнати особу винною у вчиненні злочину і піддати кримінальному покаранню (ст.62 Конституції України). Саме тому вирок є найважливішим актом правосуддя. Звідси особливі вимоги, що до нього пред`являються.

У п. 13 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 29 червня 1990 року Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку вказано, що вирок, постановлений ім`ям України, є найважливішим актом правосуддя і до його постановлення необхідно підходити з винятковою відповідальністю. Зважаючи на те, що наспіх, непослідовно, неохайно написаний вирок може викликати сумніви в його законності, обґрунтованості і справедливості.

Вказані вимоги кримінального - процесуального законодавства судом було істотно порушені.

Так, з недотриманням вище зазначених положень, місцевим судом було викладено мотивувальну частину вироку, а саме при формулюванні обвинувачення по епізодах крадіжки у потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , не вказав кваліфікуючу ознаку злочину - повторність, при цьому не мотивував прийняте ним рішення щодо цього.

Також, у оскаржуваному рішенні було допущено помилку при зазначенні місця вчинення кримінального правопорушення щодо крадіжок у потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , зокрема вказано що ОСОБА_7 проник до будинку, без уточнення до якої саме квартири.

Крім того, суд у своєму рішенні вказав, що крадіжка у потерпілої ОСОБА_13 мала місце 17 лютого 2017 року, однак вказана судом дата вчинення злочину не узгоджується з зазначеною в обвинувальному акті, відповідно до якого крадіжку у потерпілої ОСОБА_13 було вчинено 13 липня 2017 року, яку підтвердив і сам обвинувачений.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що місцевий суд ухвалюючи оскаржуваний вирок допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення і неповноту судового розгляду, що згідно ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

Статтею 404 КПК України передбачено, що за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушенням, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду по суті в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Виходячи з того, що апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості за своєю ініціативою дослідити обставини кримінального провадження відповідно до норм КПК України, а постановлений судом вирок підлягає скасуванню, колегія суддів, керуючись положеннями ст. 8 КПК України про те, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, та у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 Кодексу, вважає, що вирок суду підлягає скасуванню, з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Згідно із ч. ч. 1, 6 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

У зв`язку з чим, керуючись ч. ч. 1, 6 ст. 9 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність розгляду питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду апеляційної скарги прокурора.

Виходячи з положень ст.ст. 176, 178, 331 КПК України, та враховуючи матеріали кримінального провадження, які свідчать, що обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою на даний час не змінилися, тому необхідно продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 на строк, що не перевищує шістдесят днів.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 412, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Ніжинської місцевої прокуратури Чернігівської області ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23 листопада 2017 року щодо ОСОБА_7 скасувати, призначивши новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 19 квітня 2018 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4