Справа № 495/5402/16-к
УХВАЛА

про відмову в задоволенні клопотання прокурора

04.08.2017 м. Білгород - Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

у складі головуючої одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3

представника потерпілого захисника ОСОБА_4

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду м. Білгород-Дністровський Одеської області клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0000586 відносно ОСОБА_5 за ст. 296 ч.3 КК України, ОСОБА_6 за ст. ст. 296 ч.3, 186 ч.2 КК України.

04.08.2017 року у судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , мотивуючи тим, що 25.07.2017 року СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області розпочате кримінальне провадження за № 0002222 за ст. 125 ч.1 КК України. Також пояснив, що під час досудового розслідування відповідно до вимог ч.4 п.1 ст.184 КПК України встановлено наявність ризику п.1.ч.1 ст. 177 КПК України, але в клопотання навів п`ять ризиків. Крім того прокурор стверджує в клопотанні, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у скоєнні середньої тяжкості кримінального провадження, посилаючись, що він є підозрюваний. Вважає, що обрання судом більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді особистого зобов`язання та особистої поруки не є доцільним, оскільки враховуючи тяжкість вчиненого злочину може привести до вчинення підозрюваним інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Представник потерпілого ОСОБА_4 просив задовольнити клопотання прокурора, вважає, що маються ризики відповідно до п.1, п.5 ч.1 ст.177 КПК України. Вважає, що ОСОБА_5 скоїв ще кримінальне правопорушення за ст. 125 ч.1 КК України.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора та пояснив, що особа не може бути визнана винною доки її вину не буде доведено в законному порядку. Вважає клопотання прокурора не обґрунтованим.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, пояснив, що підозру йому не пред`явлено. Просив відмовити в задоволенні клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_6 просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

Заслухавши думку всіх учасників судового провадження, суд вважає, що клопотання прокурора являється не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд не може погодитись з думкою прокурора про наявність ризиків відповідно до. ст. 177 КПК України, наведених прокурором в клопотанні, оскільки в судовому засіданні прокурор пояснив, що підозра та обвинувачення ОСОБА_5 за ст. 125 ч.1 КК України не пред`явлена. Надав копію витягу із ЄРДР із якого вбачається, що невстановлена особа 23.07.2017 року приблизно о 05.00 годині спричинила заявнику тілесні ушкодження. Суд не вбачає, чому само цей витяг із ЄРДР стосується обвинуваченого ОСОБА_5 .

Суд звертає увагу, що прокурор, не маючи на то законних та обґрунтованих підстав, стверджує в клопотанні, що ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення, оскільки ані підозра, ані обвинувачення ОСОБА_5 за ст. 125 ч.1 КПК України не пред`явлена. Також прокурор стверджує в судовому засіданні що обвинувачений ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачуються у скоєні середньої тяжкості кримінального правопорушення, не дивлячись на те, що злочин за ст. 125 ч.1 КК України відноситься до невеликої тяжкості. Крім того твердження прокурора що ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення є порушенням принципу презумпції невинуватості та забезпечення вини як засади кримінального провадження, передбаченої ст.17 КПК України, яка випливає зі ст. 62, 129 п. 3 Конституції України, п.2 ст.11 Загальної декларації прав людини Генеральної Асамблеї ООН від 10.12.1948 року, п.2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадські та політичні права Генеральної Асамблеї ООН від 18.12.1966 року, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року за змістом яких кожна особа вважається невинуватою у вчинені злочину (кримінального правопорушення) і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Чітко передбачено ст. 17 КПК України, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Суд вважає, що прокурор не довів суду ризиків, які мали б місце при застосуванні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту чи застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 при розгляді кримінального провадження за ст. 296 ч.3 КК України.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 392, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_5 .

Ухвала окремо оскарженню не підлягає.

Суддя