Справа № 460/5006/16-к
Провадження №1-кп/460/202/17
08.12.2017 рокум.Яворів
Яворівський районний суд Львівської області
у складі: головуючого-судді ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Яворові клопотання захисника ОСОБА_4 про визнання доказів недопустимими у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 366, ч.3 ст.15 - ч.4 ст. 191 КК України,-
В судовому засіданні 08.12.2017 захисник ОСОБА_4 заявив клопотання про визнання доказів недопустимими, які містяться в протоколі про проведення негласної слідчої(розшукової) дії від 31.10.2015 №8/2-2889. Зазначаючи, що відповідно до ст. 290 КПК України прокурором під час досудового розслідування не здійснено відкриття процесуальних документів на підставі яких проводилась негласна слідча дія, про існування зазначених документів було відомо стороні обвинувачення на час звернення до суду з обвинувальним актом, проте вони не були долучені до кримінального провадженні та їх не було відкрито стороні захисту. А тому, відповідно до ст. 89 КПК України, з врахуванням практики Верховного Суду України (постанова Верховного суду України від 12.10.2017 справа №5-237кс(15)17) просив визнати докази, які містяться у протоколі про проведення негласної слідчої(розшукової) дії від 31.10.2015 недопустимими.
Захисник ОСОБА_5 заявлене клопотання захисника ОСОБА_4 підтримав, зазначивши, що відповідно до ч.2 ст. 89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим.
Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав в повному обсязі заявлене клопотання захисника.
Заслухавши думку учасників судового розгляду з приводу заявленого клопотання, суд встановив наступне.
Відповідно до частини другої статті 290 КПК прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь?які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання. Сторони кримінального провадження зобов`язані здійснювати відкриття одна одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду. Якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази ( частини одинадцята, дванадцята статті 290 КПК).
Отже, з вищенаведених положень вбачається, що невідкриття матеріалів сторонами в порядку цієї статті є окремою підставою для визнання таких матеріалів недопустимими як докази. При цьому, відкриттю, окрім протоколів, у яких зафіксовано хід та результати проведення певних дій, в обов`язковому порядку підлягають і матеріали, які є правовою підставою проведення таких дій (ухвали, постанови, клопотання), що забезпечить можливість перевірки стороною захисту та судом допустимості результатів таких дій як доказів.
Відповідно до ч.1 ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
Згідно ч.2 ст. 89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.
Під час дослідження даного протоколу прокурор вказав, що на даний час клопотання про проведення негласних слідчих дій та ухвала судді апеляційного суду Львівської області, якою було надано дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії не розсекречені.
Таким чином на даній стадії судового розгляду судом не встановлено очевидної недопустимості доказів, які містяться в протоколі про проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 31.10.2015. Водночас питання допустимості доказів згідно встановленого КПК України критерію допустимості доказів буде вирішено судом під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
Враховуючи наведене суд дійшов висновку, що клопотання захисника ОСОБА_4 до задоволення не підлягає.
Керуючись ст.ст.86, 89, 290, 350 КПК України, суд-
в клопотанні захисника ОСОБА_4 про визнання доказів недопустимими відмовити.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти даної ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, прийняте за результатами розгляду кримінального провадження.
Суддя ОСОБА_1