Дата документу Справа № 1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/778/45/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 337/5184/17 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 січня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали провадження за апеляційною скаргою процесуального прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 17 грудня 2017 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петрівське Запорізького району Запорізької області, громадянина України, одруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

відмовлено в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово, на строк до 12.02.2017 року, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених п. 1 та п. 2 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за викликом слідчого до СВ Хортицького ВП Дніпровського ВП ГУНП України в Запорізькій області за першим викликом і у призначений час; не залишати своє житло будинок АДРЕСА_2 цілодобово без дозволу слідчого, прокурора або суду,

в с т а н о в и л а:
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 17.12.2017 року, постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На думку апелянта, слідчим суддею належним чином не було враховано, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення.

Поміж іншого, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, крім того, без застосування електричних засобів контролю, не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не забезпечить належного уникнення ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, оскільки вказаний запобіжний захід дає можливість переховуватись від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на іншого підозрюваного, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; підозрюваного та захисника, які просили апеляційну скаргу залишити без задоволення; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Згідно зі змістом судового рішення, слідчий СВ Хортицького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором, про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з утриманням у СІЗО м. Запоріжжя.

В обґрунтування клопотання зазначив, що 15.12.2017 року, приблизно у період часу з 02 години до 03 години 30 хвилин, ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою таємного викрадення чужого майна, за попередньою змовою з ОСОБА_11 , шляхом пошкодження замків вхідних дверей, проникли до нежитлового приміщення АДРЕСА_3 , звідки таємно викрали велосипеди, чим спричинили ОСОБА_12 матеріальні збитки на загальну суму 140 000 грн.

За даним фактом було розпочато досудове розслідування, яке 15.12.2017 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002788 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

15.12.2017 року ОСОБА_7 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України та йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Посилаючись на наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 3 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовуючи запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово на строк 60 діб, слідчий суддя вважає, що пояснення слідчого і прокурора та матеріали, додані до клопотання, не підтверджують наявність вказаних у клопотанні ризиків, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати па іншого підозрюваного, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також не довели суду недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, на які посилаються у клопотанні.

Не погоджуючись з прийнятим слідчим суддею рішенням, прокурор звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, за наслідками розгляду якої колегією суддів встановлено наступне.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_7 , вислухані думки слідчого, прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування саме такого запобіжного заходу, передбаченого ст. 183 КПК України.

Разом з тим, як вбачається з ухвали, долучені до клопотання докази, містять дані виключно щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого діяння, однак не містять жодних доказів стосовно наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які б передбачали застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу, з чим погоджується й колегія суддів, а тому з урахуванням зазначених обставин та враховуючи наявність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, так як він має сім`ю, малолітню дитину, батьків, постійне місце проживання в м. Запоріжжі, офіційно не працевлаштований, але працює і виконує роботу, яку може виконувати за станом здоров`я, запобіжний захід, а саме домашній арешт, зможе унеможливити виникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та забезпечити належне виконання ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Згідно з ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, та для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині є неспроможними, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дослідив всі обставини, з`ясування яких могло мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення відповідно до вимог ст. 370 КПК України.

Твердження прокурора про те, що застосування щодо ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання зазначених у клопотанні слідчого ризикам, є непереконливими з урахуванням відсутності у матеріалах провадження даних про неналежну поведінку підозрюваного. Не надано таких даних прокурором і в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

З урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України, п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод суду належало з`ясувати чи є тримання ОСОБА_7 під вартою до судового розгляду справи тим запобіжним заходом, який забезпечив би його належну процесуальну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків, та чи не було можливості обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого запобіжного заходу, що, як вважає колегія суддів, було правильно зроблено слідчим суддею.

За таких обставин, необхідності обмеження права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження немає, а застосований до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово, як вважає колегія суддів, в повній мірі забезпечить запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Крім того, для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, слідчий суддя зобов`язав ОСОБА_7 за першим викликом та у призначений час прибувати до слідчого, не залишати своє житло цілодобово без дозволу слідчого, прокурора або суду, а також роз`яснив наслідки невиконання обов`язків, покладених на нього відповідно до положень ст. 194 КПК України.

Що стосується посилання прокурора на те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, то, відповідно до вимог КПК України, тяжкість кримінального правопорушення, сама по собі не може бути беззаперечною підставою застосування щодо особи запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду провадження і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Крім того, колегією суддів при апеляційному розгляді не встановлено й істотних порушень кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу процесуального прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 17 грудня 2017 року, якою щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово за місцем проживання на строк до 12.02.2017 року, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених п. 1 та п. 2 ч. 5 ст. 194 КПК України, залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: