Дата документу Справа № 318/1857/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №318/1857/17 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-сс/778/1060/17 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 листопада 2017 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000746 від 12 серпня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

володільця майна - ОСОБА_7 ,

представника володільця майна - адвоката ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:
прокурор Енергодарської місцевої прокуратури ОСОБА_9 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 04 вересня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Кам`янсько-Дніпровського ВП Енергодарського ВП ГУНП в Запорізькій області про арешт майна, а саме: на кран самохідний МКТ 40 (МОАЗ-54611), д/н НОМЕР_1 , який згідно зі свідоцтвом про реєстрацію технологічного ТЗ, зареєстрований на ОСОБА_10 , адреса гаражу (стоянки) - АДРЕСА_1 .
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що матеріалами за клопотанням не доведено, що вищевказане майно було предметом злочину або було підшукане, виготовлене, пристосоване чи використане як засіб вчинення злочину, на нього не може бути також накладено арешт з метою спеціальної конфіскації, передбаченої ст.96-2 КК України, не може бути метою накладення арешту на вищевказане майно і конфіскація майна, як вид покарання або захід кримінально-правового характеру щодо осіб у зв`язку з тим, що жодній особі у даному кримінальному провадженні не повідомлено про підозру та безпосередньо щодо «ФОП ОСОБА_7 » та ліквідатора ЖБК «Вілюй 1» ОСОБА_11 провадження не здійснюється. Слідчий у клопотанні, в порушення ст.ст.171, 173 КПК України, не оцінив розумність і співрозмірність обмеження речового права «ФОП ОСОБА_7 » завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для нього та виконання своїх договірних зобов`язань перед іншими суб`єктами, зокрема і перед власником крану ОСОБА_10 .
В апеляційній скарзі прокурор просить вищевказану ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та накласти арешт на майно. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що підставою застосування арешту вказаного майна є забезпечення його збереження у тому ж вигляді, у якому воно перебуває, з метою попередження його можливого зникнення, відчуження або пошкодження, оскільки незастосування цього заходу перешкоджатиме встановленню всіх обставин кримінального правопорушення. Зважаючи на те, що тимчасово вилучений кран самохідний МКТ 40 (МОАЗ-54611), д/н НОМЕР_1 є знаряддям злочину та має значення для встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з чим необхідно накласти арешт з метою попередження можливого зникнення, втрати або пошкодження.
Згідно з ухвалою, слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області з клопотанням про арешт майна.
У клопотанні зазначив, що в провадженні Кам`янсько-Дніпровського ВП Енергодарського ВП ГУНП в Запорізькій області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за №0000746 від 12 серпня 2017 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України за фактом того, що невідомі особи 11 серпня 2017 року о 17:36 год. здійснюють демонтаж недобудованих багатоквартирних п`ятиповерхівок, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , 39 (ЄО N0 4354 від 11 серпня 2017 року).
29 серпня 2017 року з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, біля недобудованих п`ятиповерхівок, що розташовані за вищевказаною адресою, було проведено огляд місця події, під час якого виявлено кран самохідний МКТ 40 (МОАЗ-54611), д/н НОМЕР_1 , який, згідно із свідоцтвом про реєстрацію технологічного ТЗ, зареєстрований на ОСОБА_10 , адреса гаражу (стоянки) - АДРЕСА_1 , за допомогою якого здійснювалось демонтаж плит з будинку АДРЕСА_3 .
Заслухавши доповідь судді; прокурора на підтримання апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
При розгляді апеляційної скарги прокурора колегія суддів перевіряє дотримання слідчим суддею вимог ст.ст.132, 170, 171, 172, 173 КПК України і бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.
Відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до положень частини другої цієї ж статті, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до положень ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з вимогами ч.1 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчий звернувся до Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області з клопотанням про накладення арешту на майно, в якому зазначив, що арешт необхідно застосувати з метою попередження його можливого пошкодження, псування чи знищення та забезпечення доказової бази по кримінальному провадженню, оскільки вказане майно відноситься до предметів, що відповідають критеріям, зазначеним у ст.98, ч.2 ст.167 КПК України, а саме: самохідний кран МКТ 40 (МОАЗ-54611) є речовим доказом по справі, зберіг на собі сліди злочину.
На підтвердження доводів клопотання прокурором наданий витяг з ЄРДР за №0000746 від 12 серпня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та інші відомості, якими, на думку прокурора, обґрунтовується клопотання.
Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, слідчий суддя послався на те, що слідчим та прокурором не наведено підстав, передбачених ст.170 КПК України, для накладення арешту на майно. В матеріалах, які додані до клопотання слідчого, відсутні докази, що вищевказане майно, набуте кримінально-протиправним шляхом або є предметом кримінального правопорушення, а тому існування правової підстави для його арешту з метою забезпечення збереження речових доказів взагалі спростовується. Предметом злочину є матеріали з демонтажу об`єкта незавершеного будівництва. В клопотанні слідчого, в порушення вимог ст.ст.171,173 КПК України, не оцінено розумність і співрозмірність обмеження речового права «ФОП ОСОБА_7 » завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для нього, та виконання своїх договірних зобов`язань перед іншими суб`єктами, зокрема і перед власником крану ОСОБА_10 .

Перевіривши вказані матеріали, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано звернув увагу на те, що прокурором не додано до клопотання відповідних доказів, які у своїй сукупності об`єктивно підтверджували б викладені в цьому клопотанні обставини, та свідчили б про доцільність накладення арешту на вищевказане майно.
Клопотання про арешт майна, з яким орган досудового розслідування звернувся до слідчого судді, було винесено в рамках кримінального провадження за правовою кваліфікацією ч.2 ст.185 КК України. В рамках цього провадження відсутні будь-які дані про повідомлення про підозру відповідно до вимог ст.278 КПК України будь-якій особі.
Матеріалами клопотання, з огляду на ту кваліфікацію кримінального правопорушення, в рамках якого подане клопотання слідчого, не доведено, що самохідний кран МКТ 40 (МОАЗ-54611), є знаряддям вчинення злочину, відтак на нього не може бути накладено арешт з метою спеціальної конфіскації, передбаченої ст.96-2 КК України.
Не може бути метою накладення арешту в даному випадку і конфіскація майна, як вид покарання або захід кримінально-правового характеру у зв`язку з тим, що власнику майна у даному кримінальному провадженні не повідомлено про підозру.
Арешт майна під час досудового розслідування може застосовуватись щодо майна підозрюваного або особи, що несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, відносно майна юридичної особи, якщо до юридичної особи може бути застосований захід у вигляді конфіскації майна. Проте, санкцією ч.2 ст.185 КК України не передбачена конфіскація майна як виду покарання, а забезпечення виконання можливого покарання не передбачено як мета арешту майна.
Відповідно до вимог ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Але в матеріалах справи відсутній цивільний позов, а накладення арешту на майно з метою забезпечення кримінального провадження на підставі того, що можливо буде пред`явлено цивільний позов, не відповідає вимогам ст.170 КПК України, та не входить в перелік підстав, за якими може бути накладено арешт на майно.
Органом досудового розслідування в клопотанні, в порушення ст.ст.171, 173 КПК України, не оцінено розумність і співрозмірність обмеження речового права «ФОП ОСОБА_7 » завданням кримінального провадження, взагалі не було встановлено розміру матеріальної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, а також не з`ясовано можливі наслідки арешту майна для «ФОП ОСОБА_7 » та можливість виконання своїх договірних зобов`язань перед іншими суб`єктами, зокрема і перед власником крану ОСОБА_10 .
Крім того, відповідно до вимог ч.3 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений на майно будь-якої особи за достатності підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, тобто є речовим доказом по кримінальному провадженню.
Натомість, слідчим та прокурором не було надано будь-яких даних, що зазначене майно дійсно є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, могло зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Вилучений самохідний кран МКТ 40 (МОАЗ-54611) належить на підставі свідоцтва про державну реєстрацію ОСОБА_10 , причетність якого до вчиненого злочину клопотанням не підтверджується, підстав для обмеження власника в користуванні майном не вбачається.
Отже, в клопотанні слідчого не було наведено достатніх і переконливих доказів того, що майно може бути певним чином приховане, знищено або ж воно зникне, що воно може бути зіпсовано, передано, перетворено чи відчужено, адже жодним чином існування цих ризиків, які як самі по собі, так і в сукупності становлять завдання накладення арешту на майно, а тому, якщо накладення арешту не відповідає завданням кримінального судочинства, такий арешт на майно не може бути накладений.
Слідчим в клопотанні та прокурором не було обґрунтовано, які перешкоди може чинити власник зазначеного крану, що призведе до неможливості досягнення завдань досудового розслідування, не обґрунтовано, яким чином сприятиме досягненням цілей кримінального провадження накладення арешту на вказане майно.
Таким чином, на думку колегії суддів, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою і вмотивованою та відповідає вимогам ст.ст.172,173,370,372 КПК України, порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою її скасування або зміну, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу прокурора Енергодарської місцевої прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 04 вересня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Кам`янсько-Дніпровського ВП Енергодарського ВП ГУНП в Запорізькій області про арешт майна, а саме: кран самохідний МКТ 40 (МОАЗ-54611), д/н НОМЕР_1 , який згідно зі свідоцтвом про реєстрацію технологічного ТЗ, зареєстрований на ОСОБА_10 , адреса гаражу (стоянки) - АДРЕСА_1 , залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4