Справа № 357/1516/18
У Х В А Л А
20 березня 2018 року м. Біла Церква Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі головуючий суддя ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, освіта повна середня, проживає у АДРЕСА_1 , раніше судимого, у теперішній час відбуває покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 11.04.2016 р., яким засуджений за ст.ст. 187 ч. 3, 296 ч. 4,70,71 КК України на строк 7 років шість місяців позбавлення волі, про звільнення від покарання за хворобою,

В С Т А Н О В И В:
Із Білоцерківської виправної колонії від засудженого ОСОБА_4 надійшло клопотання про звільнення від покарання за хворобою, мотивоване тим, що він з 14.11.2015 року по 10.05.2016 року перебував на лікуванні з діагнозом Віл-інфекція IV клінічна стадія, хронічний вірусний гепатит «С», хроничний остомеліт. З 25.07.2016 року по 23.02.2017 року перебував в інфекційному ізоляторі медичної частини з діагнозом РИФ туберкульозу верхньої частки лівої легені. Протитуберкульзне лікування не отримував у зв`язку з недостатністю ПТП ІІ ряду. Був в лікарні МОЗ № 73 та має підтвердження.

Заслухавши засудженого ОСОБА_4 , який підтримав своє клопотання та просить його задовольнити, прокурора, який вважає клопотання не підлягає задоволенню, дослідивши матеріали, які надані засудженим, були витребувані судом із Білоцерківської ВК № 35 відносно засудженого ОСОБА_4 , приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню.

Згідно з ст.ст. 537,539 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: 6) про звільнення від покарання за хворобою. Питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст.ст. 74,84 КК України звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання…, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом. Особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини.

Згідно з п.2,2-1,3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» № 8 від 28.09.1973 р., зі змінами … факт захворювання засудженого на тяжку хворобу сам по собі не тягне обов`язкового звільнення від відбуття покарання. Звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання і ця хвороба перешкоджає відбувати покарання, тобто у випадках, коли дальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків. Це стосується й тих осіб, які захворіли до засудження, але під час відбуття покарання їхня хвороба внаслідок прогресування набула характеру, зазначеного в Переліку захворювань. Відповідно до Інструкції про порядок медичного обстеження засуджених, які страждають тяжкими хворобами та представлення на них матеріалів у суди про звільнення від дальшого відбуття покарання…, медичне обстеження таких засуджених здійснюють спеціальні лікарські комісії, склад яких затверджують начальники управлінь. Огляд хворого та розгляд матеріалів медичного обстеження здійснюються комісією після його обов`язкового лікування і ретельного обстеження в умовах стаціонарних лікувальних установ. Вирішуючи питання про звільнення від дальшого відбуття покарання осіб, які захворіли на тяжку хворобу, суд має виходити не тільки з висновку лікарської комісії, а й враховувати тяжкість вчиненого злочину, поведінку засудженого під час відбуття покарання, ставлення до праці, ступінь його виправлення, чи не ухилявся він від призначеного лікування, а також інші обставини.

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 11 квітня 2016 р. ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 3 ст. 187, 70,71 КК України і призначено йому покарання у виді 7 років шести місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Згідно виписки із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_4 від 18 травня 2017 року повний діагноз (основне захворювання) в т.ч. ВІЛ-інфекція ІV клінічна стадія (СД-4

Відповідно до п. 1 ч. 2 переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання наказ від 15.08.2014 року № 1348/5/572 Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі»: інфекція вірусу імунодефіциту людини (ВІЛ/СНІД) IV клінічна стадія (абсолютна кількість СД-4

Однак засудженим не надано, не наведені данні, у вищезазначеному висновку ЦЛКК від 27.02.2017 р. відсутні данні (висновок) чи перешкоджають наявні у ОСОБА_4 тяжкі захворювання відбуванню ним покарання в місцях позбавлення волі, загрожують його життю або можуть призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків.

Суду не надані документи, які б підтверджували, що наявні у ОСОБА_4 захворювання, перешкоджають відбуванню ним покарання, дальше утримання його в місцях позбавлення волі загрожує його життю, може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших наслідків.

Суд зазначає, що п. 29, Розділом XVIII Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань передбачено, що засуджені мають право: отримувати медичну допомогу і лікування, у т.ч. платні медичні послуги за рахунок особистих грошових коштів чи коштів рідних та близьких.

При постановленні ухвали суд також враховує що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних тяжких злочинів, відбував покарання у місцях позбавлення волі, раніше двічі звільнявся з місць позбавлення волі умовно-достроково, але кожного разу вчиняв нові злочини, у т.ч. відповідно до вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 11.04.2016 р. в період умовно-дострокового звільнення вчинив умисний особливо тяжкий, тяжкий злочини, за які відбуває покарання у теперішній час.

За таких обставин, суд не знаходить підстав для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_4 про його звільнення від покарання за хворобою.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 74,84 КК України, керуючись ст.ст. 537,539 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:
У задоволені клопотання засудженого ОСОБА_4 про звільнення від покарання за хворобою, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1

Білоцерківського міськрайонного суду

Київської області