Іванківський районний суд Київської області
Справа № 1-14/2010 p.
Вирок

іменем України

11 січня 2010 року Іванківський районний суд Київської області в складі: головуючого судді Гавриленка В.Г. при секретарі Онищенко В.В., з участю прокурора Іващенка С.А, адвоката ОСОБА_1JL, розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.м.т. Іванків кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця селища Октябрьський Ейського району Краснодарського краю, гр-на України, ІНФОРМАЦІЯ_2, не одруженого, непрацюючого, раніше судимого, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_3

за ст.185 ч.1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, будучи раніше судимим останній раз засуджений 05.05.2008 року Іванківським районним судом за ст. 289 ч.1 КК України до трьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України був звільнений від відбування покарання із випробуванням та встановленням дворічного іспитового строку, на шлях виправлення не став та під час іспитового строку вчинив новий злочин при наступних обставинах:

15.08.2009 року, близько 08 год. ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, шляхом вільного доступу через незамкнені вхідні двері потрапив до будинку по вул. Мусієнка-1 в с. Станішівка Іванівського району Київської області, що належить ОСОБА_3, з метою розпиття з останнім спиртних напоїв, та перебуваючи в жилій кімнаті вказаного будинку, помітивши мобільний телефон моделі «Моторола С 200», який лежав на стільці, вирішив таємно його викрасти. З метою реалізації свого злочинного протиправного наміру, ОСОБА_2 скориставшись тим, що ОСОБА_3 спав, таємно викрав з будинку вищевказаний мобільний телефон вартістю 120 гривень, в якому знаходилася сім-картка «Київстар» вартістю 25 гривень, які належали ОСОБА_3, а всього викрав чуже майно на загальну суму 145 гривень, чим спричинив ОСОБА_3В, матеріальні збитки на вказану суму.

Підсудний ОСОБА_2 в судовому засіданні винним себе в скоєнні інкримінуємого йому злочину за ч.1 ст.185 КК України визнав повністю і показав суду, що крадіжку мобільного телефона у ОСОБА_3 він скоїв тому, що перебував в стані алкогольного спяніння. Після скоєння крадіжки цей мобільний телефон він продав на ринку в с.м.т.Іванків незнайомій жінці десь за 50 чи за 70 грн. ( точно вже не памятає ). Виручені від продажу телефона кошти він потратив на спиртне та продукти харчування, а також частково на поїздку в м.Київ, де хотів працевлащтуватись на роботу. В послідующому вартість телефону потерпілому ОСОБА_4 ним була відшкодована. На даний час він вже пять місяців не вживає спиртного, працює неофіційно у приватного підприємця і має певний доход. Просить суд не позбавляти його волі та призначити покарання у вигляді штрафа. В скоєному він щиро розкаюється.

У відповідності із ст.299 КПК України, суд за згодою прокурора, підсудного, потерпілого, визнав недоцільним досліджувати в судовому засіданні докази стосовно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються. При цьому підсудному та іншим учасникам судового розгляду роз'яснено, що в такому випадку вони позбавляються права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку. Вказані учасники судового розгляду вважають, що фактичні обставини справи доведені наявними в справі доказами. Судом роз'яснено зміст цих обставин та встановлено, що визнання учасниками судового розгляду фактичних обставин є добровільним та істинним. Суд обмежився в судовому засіданні тільки допитом підсудного та дослідженням матеріалів справи, які характеризують особу підсудного.

Суд вважає, що фактичні обставини справи, вказані у встановлюючій частині вироку, вина підсудного доводяться наявними доказами в своїй сукупності, що маються в матеріалах кримінальної справи.

Відповідно до характеристики підсудний по місцю проживання характеризується посередньо. Раніше судимий. На обліку у лікаря нарколога не перебуває. Перебуває на обліку у лікаря психіатра.

Згідно висновку судової психолого-психіатрічної експертизи № 974 від 28.10.2009 року ОСОБА_2 страждає на легку розумову відсталість (олігофренію в ступені легковираженої дебільності). Проте ступінь розумової відсталості у нього така, що не позбавляє його критичних здібностей. Під час скоєння інкримінованих йому дій ОСОБА_2 не перебував в тимчасовому хворобливому стані. Він міг тоді і може в даний час усвідомлювати свої дії та керувати ними. Примусових заходів медичного характеру він не потребує.

Зібраними по справі доказами вина підсудного доведена, а його злочинні дії органами досудового слідства вірно кваліфіковані за ст. 185 ч.1 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Обставинами, передбаченими ст. 66 КК України, що пом'ягшують покарання підсудного, суд вважає його щире каяття та добровільне відшкодування потерпілому завданої шкоди. Обставинами, передбаченими ст. 67 КК України, що обтяжують покарання підсудного, являється скоєння злочину в стані алкогольного спяніння та рецедив злочинів.

Обираючи покарання підсудному, суд приймає до уваги ступінь і характер скоєного злочину, особу підсудного, обставини, що пом'ягшують та обтяжують покарання вважає, що ОСОБА_2 слід обрати покарання у межах санкції ч.1 ст.185 КК України у вигляді штрафа.

Міру запобіжного заходу підсудному до вступу вироку в законну силу слід залишити у вигляді підписки про невиїзд із постійного місця проживання.

Керуючись ст. 323-324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винним у скоєнні злочину за ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафа у розмірі 850 (вісімсот пятдесят) грн.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_2 до вступу вироку в законну силу залишити у вигляді підписки про невиїзд із постійного місця проживання.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області через Іванківський районний суд на протязі 15 днів з дня його оголошення в суді.

Суддя: