УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 квітня 2018 року

м. Київ
Справа № 642/3330/16к

Провадження № 51-4760ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 17 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 21 грудня 2017 року,

встановив:
За вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 17 січня 2017 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 121 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 21 грудня 2017 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_5 залишено без змін.
Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, захисник ОСОБА_4 звернувся до касаційного суду з касаційною скаргою.
Ухвалою Верховного Суду від 19 березня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_4 було залишено без руху через її невідповідність вимогам ст. 427 КПК і надано строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків. Також захиснику було роз`яснено, що в разі, якщо він не усуне недоліки касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, скарга буде повернута.
На виконання ухвали Верховного Суду, захисник ОСОБА_4 повторно звернувся до суду касаційної інстанції з заявою про усунення недоліків, при цьому зазначені в ухвалі суду від 19.03.2018 року недоліки не усунув.
Так, при повторному зверненні до касаційного суду, захисник ОСОБА_4 , не погоджуючись з вироком місцевого суду та ухвалою апеляційного суду, знову обмежився лише формальним вказівками про неправильно надану судами правову оцінку обставинам кримінального провадження та не наведення цими судами, на його думку, мотивів відхилення його доводів щодо доказів. При цьому, захисник в своїй заяві так і не конкретизував, в чому саме полягала така неправильна правова оцінка, які саме його доводи були відхилені судами без наведення відповідних мотивів, та не зазначив яких саме порушень допустився суд апеляційної інстанції, залишаючи вирок місцевого суду без змін, як ці порушення вплинули на законність та обґрунтованість постановленого цим судом судового рішення, та чому такі порушення слід відносити до безумовних підстав для скасування ухвали апеляційного суду касаційним судом, відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 370, 404, 412, 413, 419 цього Кодексу.
Також зі змісту уточненої скарги вбачається, що захисник повторно заперечує правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження, також не погоджується з оцінкою доказів, наявних у матеріалах провадження, надає їм власну оцінку, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки в порядку касаційної процедури.

Оскільки суд касаційної інстанції є судом права, а не факту, відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України касаційний суд перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу та переглядає судові рішення у межах касаційної скарги.
Також, захисник ОСОБА_4 не зазначив у чому полягає незаконність чи необґрунтованість ухвали апеляційного суду, постановленої при розгляді даного кримінального провадження в порядку апеляційної процедури, з огляду на ст. 419 КПК України.
Крім того, викладені уповторнійкасаційній скарзі вимоги до касаційного суду не узгоджуються з положеннями ст. 436 КПК Українив частині повноважень суду касаційної інстанції за наслідками касаційного розгляду. Так захисник у прохальній частині скарги порушує питання про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_5 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК, при цьому не зазначає про необхідність зміни або скасування рішень суду першої та апеляційної інстанції. В той же час, в мотивувальній частині скарги просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції з підстав істотних порушені вимог КПК та невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального порушення.

Враховуючи наведене, захисник ОСОБА_4 допустився суперечностей у скарзі, що позбавляє можливості встановити його позицію щодо результатів касаційного розгляду.
Крім того, Верховний Суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Пунктом 21 ч. 1 ст. 3 КПК (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII набрав чинності 15 грудня 2017 року) визначено, що судом касаційної інстанції є Верховний Суд. Цей суд здійснює свої повноваження відповідно до положень глави 32 КПК, зокрема ст. 436, згідно з якою провадження в суді касаційної інстанції здійснюється за наслідком розгляду касаційної скарги.

Однак захисник ОСОБА_4 залишив поза увагою вказані положення процесуального закону і на виконання ухвали Верховного суду про залишення його касаційної скарги без руху звернувся до суду касаційної інстанції не з касаційною скаргою, а із заявою про усунення недоліків.
Таке порушення процесуального закону фактично перешкоджає суду касаційної інстанції реалізувати вимоги ст. 430 КПК, оскільки законом передбачено надсилання учасникам судового провадження копій касаційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку, що захисник не усунув недоліки касаційної скарги, залишеної без руху.
Щодо поданого захисником ОСОБА_4 клопотання про передачу кримінального провадження щодо ОСОБА_5 на розгляд Великої Палати Верховного Суду, у зв`язку з тим, що на його думку, ця справа містить виключну правову проблему, Верховний Суд дійшов такого висновку.
Підстави і порядок передачі кримінального провадження на розгляд палати, об`єднаної або Великої Палати Верховного Суду визначені у статтях 434-1, 434-2 КПК, тобто законодавець відніс вирішення такого питання до стадії касаційного розгляду.

У відповідності з вимогами ч. 5 ст. 434-1 КПК суд, який розглядає кримінальне провадження в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати таке кримінальне провадження на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики.
Зміст підстав і встановлений в ст. 434-2 КПК порядок передачі кримінального провадження на розгляд, зокрема, Великої Палати Верховного Суду передбачають, що це питання має розглядатися у судовому засіданні, обговорюватися у нарадчій кімнаті, вирішуватися шляхом постановлення мотивованої ухвали, тобто під час перегляду кримінального провадження касаційним судом.
Таким чином, Верховний Суд відзначає, що вчинення вказаних процесуальних дій і прийняття рішення про передачу кримінального провадження на розгляд Великої Палати Верховного Суду на стадії вирішення питання про відкриття або відмову у відкритті касаційного провадження є завчасним.
За таких обставин, клопотання захисника ОСОБА_4 про передачу кримінального провадження щодо ОСОБА_5 на розгляд Великої Палати Верховного Суду є передчасним, а тому Верховний Суд вважає, що його слід залишити без розгляду.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429, ч. 5 ст. 434-1 КПК, Верховний Суд,

постановив:
Повернути касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 , разом з усіма доданими до неї матеріалами.
Клопотання захисника ОСОБА_4 про передачу кримінального провадження щодо ОСОБА_5 на розгляд Великої Палати Верховного Суду слід залишити без розгляду.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3