АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 212/3995/17 Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/78/К/18 Суддя-доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
1 березня 2018р. м.Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у м.Кривому Розі кримінальне провадження, №0001278 щодо:
неповнолітнього ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у , м.Вільногірськ,

Дніпропетровської області, зареєстрованого та мешкаючого

за адресою:

АДРЕСА_1 .

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області на вирок Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 грудня 2017р.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
захисник обвинуваченого ОСОБА_8
В С Т А Н О В И Л А:
Перший заступник прокурора Дніпропетровської області в апеляційній скарзі, просить змінити вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та виключити з резолютивної частини вироку вказівку суду про призначення ОСОБА_6 за ч.1 ст.185 КК України покарання у виді громадських робіт, застосувавши, примусові заходи виховного характеру на підставі п.1 ч.2 ст.105 КК України.
Вважати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України. Звільнити його від покарання у виді громадських робіт, застосувати до нього на підставі п.1 ч.2 ст.105 КК України примусові заходи виховного характеру у виді застереження.
Згідно вироку Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 грудня 2017р. неповнолітнього ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.185 КК України, за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка)та призначено покарання у виді громадських робіт строком 100 год.
На підставі ст.105 КК України, обвинуваченого ОСОБА_6 , звільнено від покарання, із застосуванням до неповнолітнього примусового заходу виховного характеру у виді передачі неповнолітнього ОСОБА_6 під нагляд матері - ОСОБА_9 .
Перший заступник прокурора Дніпропетровської області, обґрунтовуючи апеляційну скаргу, не оскаржує доведеність винуватості та кваліфікацію дій ОСОБА_6 , однак вказує, що вирок суду підлягає зміні у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Прокурор посилаючись на п.16 рекомендаційних роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2016 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх», затверджених рішенням зборів суддів, суд, згідно ч.1 ст.105 КК України, зазначає, що суд

звільнює неповнолітнього від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру за наявності сукупності таких умов: а) неповнолітній вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, незалежно від того чи вчинений цей злочин вперше, був він умисним чи необережним; б) неповнолітній щиро розкаявся; в) поведінка неповнолітнього після вчинення злочину була бездоганною; г) на момент постановлення вироку неповнолітній не потребує застосування покарання.

У разі встановлення трьох попередніх умов на момент постановлення вироку суд вправі вважати неповнолітнього таким, що не потребує застосування покарання.

Приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч.2 ст.373 КПК України, суд, ухвалює вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні), керуючись ст.105 КК України звільняє від покарання та застосовує примусові заходи виховного характеру.

Прокурор вказує, що відповідно до ч.3 ст.105 КК України до неповнолітнього може бути застосовано кілька примусових заходів виховного характеру, що передбачені у частині другій цієї статі. Тривалість заходів виховного характеру, передбачених у пунктах 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає. На думку прокурора, суд першої інстанції, ухвалюючи вирок про застосування примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі неповнолітнього ОСОБА_6 під нагляд матері, порушив вимоги закону, не встановивши тривалість заходів виховного характеру.

Відповідно до ст.402 КПК України заперечення на апеляційну скаргу учасниками судового провадження подані не були.
За обставин встановлених судом першої інстанції та детально викладених у мотивувальній частині оскаржуваного вироку, які в апеляційному порядку не оспорюють ся, обвинуваченого визнано винуватим за скоєння злочину за наступних обставин.
01.05.2017 року близько 15.43 год. неповнолітній ОСОБА_6 , знаходячись в приміщенні магазину «ТОВ «АТБ Маркет» Продукти - 113, який розташований за адресою вул.Едуарда Фукса, 40 м.Кривого Рогу, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна та звернення його на свою користь, впевнившись у відсутності можливих свідків чи очевидців, діючи з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу з прилавку відділу вищевказаного магазину взяв належне ТОВ «АТБ Маркет» Продукти - 113, пляшку лікеру «Jagermeister 0,5 л 35% об. ск/бут» в кількості 1 шт. вартістю 244,56 грн. з метою його подальшого викрадення.

Після чого, сховавши пляшку лікеру «Jagermeister 0,5 л 35% об. ск/бут» під футболку, яка була одягнена на ньому, продовжуючи свої злочинні дії, направлені на таємне викрадення чужого майна, діючи на досягнення злочинного результату, вийшов з торгівельної зони магазину, пройшовши касову зону не здійснивши розрахунок, тим самим, таємно викрав пляшку лікеру «Jagermeister 0,5 л 35% об. ск/бут», з місця події зник.

В результаті злочинних дій ОСОБА_6 завдав потерпілому ТОВ «АТБ Маркет» Продукти-113 матеріального збитку, який згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №1885 від 19.06.2017р. складає 244,56 грн.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 органом досудового розслідування і судом кваліфіковані за ч.1 ст. 185 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Прокурор, в судовому засіданні при апеляційному розгляді, підтримала апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської області, просила змінити рішення суду щодо ОСОБА_6 з підстав викладених в апеляційній скарзі, виключити з резолютивної частини вироку зазначення суду про призначення ОСОБА_6 за ч.1 ст.185 КК України покарання у виді громадських робіт та застосувати, передбачені п.1 ч.2 ст.105 КК України примусові заходи виховного характеру, вважати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, звільненим на підставі п.1 ч.2 ст.105 КК України від покарання із застосуванням до нього примусового заходу виховного характеру у виді застереження.

Захисник, в судовому засіданні апеляційної інстанції, не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора Дніпропетровської області.
Заслухавши суддю-доповідача, думку сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого, правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст.185 КК України відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та ґрунтуються на доказах, проти яких не заперечували учасники судового провадження, на підставі чого судовий розгляд було здійснено за правилами ч.3 ст.349 КПК України, ці обставини не оспорюються і в апеляційній скарзі, тому колегія суддів, виходячи з вимог ст.404 КПК України, переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Доводи прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання ОСОБА_6 , колегія суддів вважає обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно п. ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність.

Відповідно доп.3ч.1ст.413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Згідно з ч.1 ст. ст.105 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

У ч.2 ст.105 КК України зазначено, що у цьому разі суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, наведений перелік яких у п.п.1 - 5 є вичерпний.

У п.п.1,2 постанови Пленума Верховного Суду України N2 від15.05.2006 « Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» зазначено, що у кожному випадку вирішення питання

про відповідальність неповнолітнього за злочин невеликої або

середньої тяжкості необхідно обговорити можливість застосування до

нього примусових заходів виховного характеру замість кримінального

покарання.

Суд першої інстанції призначив неповнолітньому обвинуваченому покарання всупереч зазначеним вимогам закону, а саме, ухвалюючи вирок призначив обвинуваченому покарання у виді 100 годин громадських робіт і також застосував примусові заходи виховного характеру у виді передачі обвинуваченого під нагляд матері ОСОБА_9 .

З матеріалів кримінального провадження, вбачається що ОСОБА_6 , згідно з ст.12 КК України скоїв злочин середньої ступені тяжкості, у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення щиро розкаявся, добровільно відшкодував матеріальну шкоду, навчається на 2 курсі у Вільногірського технікуму Національної металургійної академії України, за місцем навчання та за місцем мешкання характеризується позитивно, раніше до адміністративних правопорушень та кримінальних злочинів не скоював, мешкає разом з матір`ю, сестрою, братом та бабусею, на момент ухвалення вироку мав бездоганну поведінку, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває.

З огляду на сукупність зазначених обставин які суд навів у вироку і законно та, обґрунтовано послався на них як на такі, що пом`якшують покарання, колегія суддів вважає, що до неповнолітнього обвинуваченого необхідно застосувати примусові заходи виховного характеру, згідно положень ч.1 ст.105 КК України та звільнити його від покарання, призначивши примусові заходи виховного характеру, зазначені у ч.2 ст.105 КК України.

Ураховуючи, що на момент судового розгляду у суді першої інстанції ОСОБА_6 виповнилось 17 років 8 місяців, а також враховуючи конкретні обставини справи, щире розкаяння неповнолітнього та подальшу бездоганну поведінку, умови життя та виховання, колегія суддів погоджується з доводами прокурора, щодо його звільнення від покарання, з застосуванням примусових заходів виховного характеру - застереження.

Отже, зазначені порушення підлягають виправленню шляхом зміни оскаржуваного вироку відповідно до апеляційної скарги прокурора.

Керуючись, ст.ст. 404, 405, 407, 408, 413, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити.
Вирок Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 грудня 2017 року щодо ОСОБА_6 - змінити.

Виключити із резолютивної частини вироку зазначення суду про призначення ОСОБА_6 за ч.1 ст.185 КК України покарання у виді громадських робіт строком 100 год.

Звільнити ОСОБА_6 , на підставі п.1 ч.2 ст.105 КК України від покарання із застосуванням до нього примусового заходу виховного характеру у виді застереження.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду, протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3