Справа №581/532/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/173/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Незаконне заволодіння транпортним засобом
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 лютого 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Липоводолинського районного суду Сумської області, від 6 жовтня 2017 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 15 серпня 2012 року Липоводолинським районним судом Сумської області за ст. ст. 185 ч. 1; 185 ч. 2; 75 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік з звільненням від відбування покарання з випробуванням на протязі 1 року іспитового строку;

2) 23 серпня 2013 року Лебединським районним судом Сумської області за ст. ст. 185 ч. 3; 186 ч. 2; 289 ч. 2; 70 ч. 1; 70 ч. 4; 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці без конфіскації майна та штрафу в сумі 600 грн. які підлягають виконанню самостійно, звільненого умовно достроково 30 березня 2016 року за ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської обл. на строк 1 рік 2 місяці 7 днів,

обвинувачений за ст. ст. 289 ч. 2; 286 ч. 1 КК України з призначенням покарання:

за ст. 289 ч. 2 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці без конфіскації майна;

за ст. 286 ч. 1 КК України у виді арешту на строк 4 місяці без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_8 остаточно визначено до відбуття покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці без конфіскації майна та без позбавлення права керувати транспортними засобами.

ВСТАНОВИЛА:
За вироком суду ОСОБА_9 обвинувачений у вчиненні таких кримінальних правопорушень.

10 червня 2017 року, близько 3 ї години, ОСОБА_8 знаходився поблизу кафе бару «Еліт» в сел. Липова Долина Сумської обл., де вживав алкогольні напої з ОСОБА_10 .

ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, будучи раніше судимим ст. 289 ч. 2 КК України, підійшов до належного ОСОБА_10 на праві користування автомобіля марки «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що знаходився на стоянці по вул. Горького, 3 сел. Липова Долина.

ОСОБА_8 , користуючись тим, що вказаний автомобіль не був зачинений, з ключем в замку запалювання, маючи намір незаконно заволодіти цим автомобілем, відкрив двері автомобіля, завів двигун та поїхав у напрямку виїзду з сел. Липова Долина Сумської обл. в бік м. Гадяч Полтавської обл., тим самим незаконно заволодів транспортним засобом автомобілем марки «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 54890 грн., що належить ОСОБА_10 .

Крім того, ОСОБА_8 у той же день, близько 4 ї години, до зазначеного автомобіля, яким він незаконно заволодів, взяв пасажира ОСОБА_11 та, рухаючись по вул. Оболонська в сел. Липова Долина Сумської обл., в порушення п. п. 12.1, 12.4, 2.9 «а», 2.3 «б» Правил дорожнього руху України, допустив виїзд за межі проїзної частини, допустивши зіткнення з деревом, внаслідок чого пасажир ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому рукоятки грудини та 3 5 ребер справа без особливого зміщення відломків, які кваліфікуються як середньої тяжкості тілесні ушкодження.

На вирок суду надійшла апеляційна скарга від захисника ОСОБА_7 в якій він ставить питання про зміну вироку суду першої інстанції в частині призначеного покарання, просить призначити ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст. ст. 69, 75 КК України.

Свої вимоги захисник ОСОБА_7 мотивує тим, що вирок суду в частині призначення покарання є незаконним, оскільки суд першої інстанції не обґрунтував неможливість застосування при призначенні покарання ОСОБА_8 положень ст. ст. 69, 75 КК України, оскільки потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 наполягали на призначенні ОСОБА_8 покарання, не пов`язаного з його реальним відбуванням, а прокурор просив призначити покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 5 років, що призвело до призначення більш суворого покарання ОСОБА_8 , ніж вимагала сторона обвинувачення.

Також захисник вважає, що суд першої інстанції не взяв до уваги ряд пом`якшуючих покарання обставин, зокрема, щире каяття ОСОБА_8 у вчиненому, активне сприяння ним розкриттю злочину та те, що ОСОБА_8 є сиротою, особою з інвалідністю 3 ї групи по зору з дитинства та має на утриманні пристарілу бабу.

Крім того, захисник вказує, що ухвалою Липоводолинського районного суду Сумської обл., від 13 червня 2017 року, до ОСОБА_8 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави, у зв`язку з чим ОСОБА_8 перебував під вартою з 13 червня 2017 року по 16 червня 2017 року, однак при призначенні покарання судом цього враховано не було. І ОСОБА_8 не було зараховано у строк покарання строк його попереднього ув`язнення відповідно до вимог ст. 72 ч. 5 КК України.

Заслухавши доповідь судді щодо суті вироку та поданої апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 про заперечення апеляції, думку захисника ОСОБА_7 та пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 про підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та, піддавши аналізу доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Колегією суддів встановлено, що суд дійшов до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_8 у вчиненому та необхідність кваліфікувати його дії за ст. ст. 289 ч. 2; 286 ч. 1 КК України.

Оскільки вказані висновки суду ніким з сторін кримінального провадження не оскаржуються, колегія суддів, здійснюючи апеляційний розгляд матеріалів в межах поданої апеляційної скарги, не знаходить підстав для сумніву в законності вказаних висновків суду.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції вірно встановив наявність обставин, що пом`якшують покарання, таких як, щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину, та обставини, що обтяжують покарання, а саме вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Також, суд на основі досліджених доказів встановив й дані про особу ОСОБА_8 , який є раніше неодноразово судимий, не працює, є сиротою та особою з інвалідністю 3 ї групи, згідно наданої характеристики за місцем проживання характеризується посередньо.

Що стосується покарання, призначеного ОСОБА_8 за ст. 286 ч. 1 КК України, то колегія суддів вважає, що обрані судом вид та міра покарання за дане кримінальне правопорушення є таким, що відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особі ОСОБА_8 та буде достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, при вирішенні питання про призначення ОСОБА_8 покарання за ст. 289 ч. 2 КК України, суд першої інстанції на думку колегії суддів, не в повному обсязі дотримався вимог ст. 65 КК України, оскільки в достатній мірі не врахував особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

Так, судом першої інстанції у повному обсязі не враховано, що ОСОБА_8 щиро розкаявся у вчиненому, давав правдиві пояснення під час досудового слідства та під час розгляду справи в суді, чим сприяв встановленню істини у кримінальному провадженні та те, що ОСОБА_8 є сиротою та особою з інвалідністю 3 ї групи по зору, потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вимог до ОСОБА_8 про відшкодування будь якої шкоди не мають.

На думку колегії суддів, зазначені обставини є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення і з урахуванням особи ОСОБА_8 дають підстави перейти до більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ст. 289 ч. 2 КК України, застосувавши ст. 69 КК України.

Колегія суддів вважає, що покарання у виді обмеження волі є тим покаранням для ОСОБА_8 , яке відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особи ОСОБА_8 , обставинам, що обтяжують та пом`якшують покарання, буде сприяти виправленню ОСОБА_8 та попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Колегія суддів, за наведених обставин, пом`якшуючи призначене відносно ОСОБА_8 покарання, вважає необхідним вирок суду змінити в частині призначення обвинуваченому ОСОБА_8 судом покарання за ст. 289 ч. 2 КК України, тим самим частково задовольняє апеляційні вимоги захисника ОСОБА_7 .

Враховуючи вищевикладене, вирок суду підлягає зміні й в частині призначення ОСОБА_8 остаточного покарання за сукупністю злочинів, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за необхідне на підставі ст. 70 ч. 1 КК України, визначити ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та, остаточно визначити до відбуття покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки 6 місяців.

Однак, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 в частині звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Колегія суддів вважає, що саме покарання ОСОБА_8 у виді обмеження волі на строк 3 роки 6 місяців, призначене до відбуття реально, виходячи з ступеню тяжкості вчинених ОСОБА_8 кримінальних правопорушень та його особи, повністю відповідає характеру вчинених ним кримінальних правопорушень та суспільно небезпечним наслідкам, що настали після їх вчинення.

У той же час, колегія суддів знаходить слушними апеляційні вимоги захисника ОСОБА_7 в частині не зарахування судом обвинуваченому ОСОБА_8 строку попереднього ув`язнення у строк покарання, виходячи з наступного.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що ухвалою Липоводолинського районного суду Сумської області, від 13 червня 2017 року, до ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави в сумі 64000 грн. (а. п. 115 116).

Згідно довідки ДУ «Сумський слідчий ізолятор» № 587, від 25 січня 2018 року, ОСОБА_8 13 червня 2017 року був заарештований, а 16 червня 2017 року за нього була внесена застава і ОСОБА_8 було звільнено з під варти під заставу.

Колегією суддів було встановлено, що суд першої інстанції на вказану обставину уваги не звернув та не застосував положення ст. ст. 5; 72 ч. 5 КК України (в редакції Закону України № 838 VIII, від 26.11.2015 р.), які підлягали застосуванню.

Піддавши аналізу зазначені обставини, колегія суддів дійшла до висновку про необхідність зарахування обвинуваченому ОСОБА_8 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 13 червня 2017 року по 16 червня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за чотири дні позбавлення волі на підставі ст. ст. 5; 72 ч. 5 КК України (в редакції Закону України № 838 VIII, від 26.11.2015 р.).

Колегія суддів, за наведених обставин, пом`якшуючи призначене ОСОБА_8 судом покарання та, зараховуючи у строк покарання строк його попереднього ув`язнення, вважає необхідним вирок суду змінити, тим самим частково задовольнивши апеляційні вимоги захисника ОСОБА_7 .

Керуючись ст. ст. 404; 405; 407 409; 414; 418; 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Липоводолинського районного суду Сумської області, від 6 жовтня 2017 року, відносно ОСОБА_8 , змінити з пом`якшенням призначеного ОСОБА_8 покарання.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ст. 289 ч. 2 КК України до покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді обмеження волі на строк три роки шість місяців без конфіскації майна, за ст. 286 ч. 1 КК України у виді арешту на строк чотири місяці без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України, ОСОБА_8 за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити до відбуття покарання у виді обмеження волі на строк три роки шість місяців.

На підставі ст. ст. 5; 72 ч. 5 КК України (в редакції Закону України № 838 VIII, від 26.11.2015 р.), зарахувати ОСОБА_8 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 13 червня 2017 року по 16 червня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за 4 дні обмеження волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з часу його прибуття до місця відбування покарання.

В іншій частині вирок Липоводолинського районного суду Сумської області, від 6 жовтня 2017 року, відносно ОСОБА_8 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_8 у цей же строк з часу отримання ним копії цієї ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4