Справа № 296/7471/17
Вирок
Іменем України
01 грудня 2017 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Скала-Подільська Борщівського району Тернопільської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

02 квітня 2014 року молодшого сержанта запасу ОСОБА_4 , на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17 березня 2014 року, призвано ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу під час мобілізації, на особливий період, та, того ж дня, направлено для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) і, відповідно до ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», молодший сержант ОСОБА_4 вважається військовослужбовцем, що проходить службу під час мобілізації, на особливий період.

02 квітня 2014 року молодший сержант ОСОБА_4 прибув для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 та, відповідно до наказу командира вказаної військової частини від 02 квітня 2014 року №97, молодшого сержанта ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення, та останній справи та посаду санітара медичного пункту медичної роти прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.

Відповідно до вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України та кожен повинен додержуватися вимог Конституції України та законів України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.

Під час проходження військової служби під час мобілізації, на особливий період, молодший сержант ОСОБА_4 відповідно до положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Однак, молодший сержант ОСОБА_4 , під час проходження військової служби під час мобілізації, на особливий період, у Збройних Силах України, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів, вирішив стати на злочинний шлях та тимчасово ухилитися від військової служби.

Реалізуючи задумане, молодший сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації, на особливий період, в порушення вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, без дозволу відповідних командирів і начальників та без поважних причин, знаючи про те, що він повинен проходити військову службу та маючи реальну можливість для цього, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, та 6 вересня 2014 року самовільно залишив місце служби місце дислокації підрозділу поблизу АДРЕСА_2 та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з військовою службою, за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , після чого 13 червня 2017 року з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , чим закінчив вчинення кримінального правопорушення.

За час відсутності у військовій частині - польова пошта НОМЕР_2 молодший сержант ОСОБА_4 обов`язки військової служби за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним самовільне залишення служби та його причини, не повідомив та проводив час на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою винуватість у вчиненні вказаного вище злочину визнав повністю та дав покази які відповідають вищевикладеному обвинуваченню, при цьому зазначив, що мав намір тимчасово ухилитися від проходження військової служби.

Суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та немає сумнівів в добровільності їх позиції.

Обвинуваченому ОСОБА_4 , роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, не заперечували всі учасники судового провадження.

Виходячи з викладеного, суд вважає вину обвинуваченого доведеною повністю та кваліфікує його умисні дії за ч. 3 ст. 407 КК України, як самовільне залишення місця служби військовослужбовцем (крім строкової служби) без поважних причин тривалістю понад один місяць.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно статті 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , є його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та повне визнання вини.

Згідно статті 67 КК України обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , не встановлено.

ОСОБА_4 раніше несудимий, запевняє суд, що в подальшому він вчиняти злочини не буде, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку в психіатричній та наркологічній лікарнях не перебуває.

Враховуючи обставини справи, особу винуватого, ступінь суспільної небезпечності скоєного, обставини що пом`якшують покарання, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 , можливе без ізоляції від суспільства, а тому призначає йому покарання в межах санкції ч.3 ст. 407 КК України з застосуванням ст.ст. 75,76 КК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді двох років позбавлення волі.

Застосувавши ст. 75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст. 76 КК України, покласти на засудженого обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд на протязі 30 днів з дня його проголошення, а засудженому до позбавлення волі , який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_1