Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2018 року
м. Київ

Провадження № 51-5439ск18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2017 року й ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 11 січня 2018 року щодо нього,
в с т а н о в и в:
статтею 427 КПК визначено вимоги, яким повинна відповідати касаційна скарга.
Перевіривши касаційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що засудженим

не дотримано положень п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК, оскільки не наведено правового обґрунтування заявлених вимог щодо необхідності скасування вироку місцевого суду й ухвали суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 ч. 1

ст. 438 цього Кодексу та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
Формально вказуючи на істотні порушення місцевим та апеляційним судами вимог кримінального процесуального закону й на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, засуджений у касаційній скарзі не наводить обґрунтування незаконності рішень цих судів відповідно до статей 370, 373, 374, 404, 412, 413, 419 цього Кодексу у їх взаємозв`язку. Натомість його доводи зводяться до однобічності та неповноти судового розгляду, що відповідно до статей 433, 438 КПК

не є предметом перегляду судом касаційної інстанції.
Касаційна скарга засудженого не містить посилань на безумовні підстави для скасування судових рішень відповідно до ч. 2 ст. 412 КПК.
У касаційної скарзі засуджений не зазначає, у чому конкретно полягає незаконність ухвали апеляційного суду: які конкретно порушення норм процесуального та матеріального права допустив цей суд; які клопотання сторони захисту про дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження та досліджених судом першої інстанції не повністю або з порушенням всупереч вимогам ч. 3

ст. 404 КПКапеляційний судбезпідставно не задовольнив, а також які конкретно доводи апеляційної скарги в порушення ст. 419 цього Кодексу належним чином

не дослідив, не перевірив і не оцінив, внаслідок чого визнав їх необґрунтованими.

Також засуджений не зазначив, чи бажає брати участь у касаційному розгляді кримінального провадження, як це передбачено ч. 3 ст. 427 КПК.
Суд касаційної інстанції є судом права, відповідно до положень ст. 433 КПК переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків (засуджений має підтвердити, що не пропустив такого строку при повторному зверненні до суду).
Враховуючи наведене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
п о с т а н о в и в:
залишити без руху касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 і встановити п`ятнадцятиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3