Справа № 748/57/15-к
№ провадження 1-кп/738/104/2017
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2017 року м. Мена, Чернігівської області

Менський районний суд Чернігівської області
у складі колегії:
головуючого - судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря судових засідань ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000438 від 22.06.2014 р. про обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, м. Ірпінь, Київської області, громадянина України, одруженого, із вищою освітою, не працюючого, до взяття під варту зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні злочинів, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України,

за участю:
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_9 ,
потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
ОСОБА_12 , ОСОБА_13
В С Т А Н О В И В:

22.06.2014 року в обідній час ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , відносно яких провадження закрите у зв`язку з їх смерт`ю, з метою заволодіння чужим майном, маючи при собі вогнепальну зброю, а саме пістолет «STALKER-MOD. 914-S», безперешкодно проникли до будинку АДРЕСА_2 , де погрожуючи застосувати зброю, тобто насильство, яке є небезпечним для життя і здоров`я потерпілих, здійснили напад на ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , заволодівши при цьому грошовими коштами у сумі 950 грн., монітором «Saturn» модель TV LED 152 NEW вартістю 1280,00 грн., мобільним телефоном фірми «Samsung E 1200i» вартістю 188,00 грн. з сім-карткою «Life» вартістю 15 грн., на рахунку якої було 20 грн., ноутбуком «Asus» Х551СА вартістю 4959,00 грн., комп`ютерною мишкою вартістю 70,00 грн., револьвером «Stalker cal 4mm. 2.5» вартістю 1650,00 грн., двадцятьма патронами «Флобера» 4-го калібру вартістю 52,00 грн. та матерчатим рюкзаком, які належать ОСОБА_16 та ОСОБА_13 , а всього загальною вартістю 9784,00 грн. та майном потерпілої ОСОБА_12 , а саме: мобільним телефоном марки «Nokia» 5300 вартістю 300,00 грн., з сім-карткою «Life» вартістю 15 грн., на рахунку якої було 5 грн. та карткою пам`яті micro CD 8Gb, вартістю 100 грн., а всього загальною вартістю 420,00 грн., після чого з місця вчинення злочину зникли.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні злочинів передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України не визнав та пояснив, що приблизно на початку літа 2014 р. його знайома ОСОБА_17 , познайомила його із своїм чоловіком ОСОБА_18 . 20 червня 2014 р. до нього зателефонував ОСОБА_18 та попросив відвезти його до села Редьківка Чернігівської області, забрати у знайомого борг. Їхати домовилися 21.06.2014 року.

Вранці, 21.06.2014 р., рухаючись по м. Київ, ОСОБА_18 попросив його ( ОСОБА_5 ,) під`їхати до станції метро «Дарниця», де до них в автомобіль сів незнайомий йому( ОСОБА_5 ) чоловік на ім`я ОСОБА_19 , який поїхав з ними у с. Редьківка. Як пізніше він дізнався, це був ОСОБА_14 . Приїхавши приблизно в обідній час у с. Редьківку, ОСОБА_15 попросив його проїхати декілька разів по вулиці Редьківська та призупинитися біля одного з будинків і когось виглядав. Після чого ОСОБА_20 попросив зупинитися на в`їзді до с. Редьківка, де вони простояли до ранку 22.06.2014 року. За простой ОСОБА_20 пообіцяв ОСОБА_5 гарно заплатити.

Зранку 22.06.2014 року він( ОСОБА_5 ) зібрався їхати додому, однак в автомобілі протікав радіатор охолодження і потрібна була вода і ОСОБА_20 запропонував набрати води в будинку АДРЕСА_2 , куди ОСОБА_20 «заглядав» раніше, коли на автомобілі проїжджали по вулиці. Одночасно ОСОБА_20 попросив подивитись, чи є господар вдома, а потім повернутись і повідомити йому про це, на що ОСОБА_5 погодився. У багажнику автомобіля були дві каністри з під масла і щоб не замазати руки, він( ОСОБА_5 ) одягнув перчатки і пішов за вказаною ОСОБА_20 адресою по воду.

Підійшовши до входу у господарство, він( ОСОБА_5 ) почав звати господарів і в цей час до нього підійшла дівчина та поцікавилася, що йому потрібно, після чого позвала власника домогосподарства, яка дозволила йому( ОСОБА_5 ) зайти на подвір`я і набрати воду з крана, який знаходився на задній стіні будинку. Набравши води, вирішив подякувати господині, однак на подвір`ї нікого не було і він піднявся на поріг будинку та в дверях побачив ОСОБА_14 в жіночій панчосі на обличчі із залізною трубою в руках, який показав рукою зайти в будинок і закрив за ним двері на ключ та наказав стояти біля входу в будинок, де вже знаходились дві дівчини, яких він( ОСОБА_21 ) бачив на подвір`ї. Перебуваючи у будинку, почув постріл та вимоги ОСОБА_22 до ОСОБА_10 про видачу грошей. Злякавшись пострілів, попросив присутніх в кімнаті дівчат сидіти тихо, щоб не спровокувати ОСОБА_20 та ОСОБА_23 на спричинення шкоди.

Весь час перебування в будинку він ( ОСОБА_5 ) нікуди не відходив зі свого місця, нічого не казав і не брав. Коли ОСОБА_23 і ОСОБА_20 з`явились на кухні з рюкзаком, заповненим невідомими йому речами, наказали йому виходити з будинку разом з ними. ОСОБА_23 відкрив вхідні двері і вийшов з будинку, за ним ОСОБА_20 , а потім вийшов він( ОСОБА_21 ), забрав свої каністри з водою і пішов до свого автомобіля. ОСОБА_23 і ОСОБА_20 закрили двері будинку на ключ.

Під час зворотної подорожі він посварився з ОСОБА_20 і ОСОБА_23 з приводу ситуації, в яку вони його втягнули. Приїхавши в смт. Гостомель він зупинився біля будинку ОСОБА_20 . ОСОБА_20 і ОСОБА_23 вийшли з машини зі своїми речами, погрожуючи йому та його рідним фізичною розправою, якщо він повідомить про вчинення ними злочину в правоохоронні органи.

Цих погроз він( ОСОБА_21 ) злякався, тому що розумів, що вдома знаходиться дружина, хвора мати, інвалід 2-ї групи, батько пенсіонер, які не зможуть дати відсіч озброєним злочинцям.

Щодо проведення обшуку в будинку його батьків за адресою АДРЕСА_3 , зазначив, що влітку 2012 року відбулась пожежа в прибудові до будинку, де він( ОСОБА_5 ) тимчасово проживав зі своєю дружиною та донькою, після чого, вони перенесли свої речі до будинку його батька і на невизначений термін переїхати проживати до будинку тещі по АДРЕСА_4 .

У кінці вересня, чи на початку жовтня 2014 року, він виїхав в Запорізьку область на заробітки і повернувся на початку листопада 2014 року. Зазначає, що фізично не міг сховати пістолет у місці де було вилучено предмет схожий на пістолет, оскільки на момент його від`їзду в Запорізьку область, отвір де було вилучено предмет схожий на пістолет, був замурований та в нього входила труба димоходу котла опалення бані.

Вказує, що при обшуку в кімнаті, де були складені його, дружини і доньки речі, співробітниками міліції було знайдено і вилучено його свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, після чого особи, які проводили обшук, повинні були припинити дану слідчу дію і продовжити її в присутності представника ради адвокатів Київської області. Приміщення в якому знайшли заборонений предмет схожий на пістолет є легкодоступним для будь-яких сторонніх осіб, які мали можливість легко дістатись приміщення і покинути його непоміченими.

Співробітниками міліції було вилучено під час обшуку документи на ноутбук «ASUS», який належав його загиблій дочці і використали як речовий доказ проти нього, але в переліку майна, яким заволоділи ОСОБА_20 і ОСОБА_23 не було зазначено документацію на ноутбук «ASUS».

На поставлені у судовому засіданні запитання, додатково пояснив, що банди взагалі не існувало і участі у ній не приймав. Розбійного нападу не було, возив ОСОБА_20 у с. Редьківку, щоб той забрав борг. Зброї ОСОБА_20 не передавав, у нього ( ОСОБА_5 )її взагалі не було і він не вміє нею користуватися. ОСОБА_20 та ОСОБА_23 його обмовили щодо участі у банді та вчинення розбою, оскільки пішли на співробітництво з працівниками УБОЗу. Що ОСОБА_20 та ОСОБА_23 будуть вчиняти розбійний напад він не знав, його лише попросили набрати води у запропонованому ОСОБА_20 господарстві та повідомити про знаходження у ньому господарів. Жіночих панчох не купував і не одягав на обличчя, а у будинку лише стояв. Не знає де ділися речі які ОСОБА_23 забрав із будинку. Знайдені співробітниками міліції документи на ноутбук, являються документами належного дочці ноутбука. Після 22.06.2014 року з ОСОБА_23 не зустрічався та по телефону не розмовляв. Коли їхали у с. Редьківку, розмов ОСОБА_23 з ОСОБА_20 не слухав.

Не дивлячись на повне заперечення своєї вини у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 187, ст. 257 КК України обвинуваченим ОСОБА_5 , суд вважає що він винен у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, що повністю підтверджується наданими суду доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_10 у судовому засідання показала, що 22.06.2014 року в неї був день народження. В той день до неї прийшли ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Коли вони перебували у дворі, зайшов якийсь чоловік із каністрами і попросив набрати води, як потім вона дізналась його прізвище ОСОБА_5 . Він був одягнутий у робочий одяг та на голові була кепка натягнута майже на очі. ОСОБА_5 попросив набрати у каністри води і вона відвела його за будинок до колонки а сама повернулася у двір. Через декілька хвилин у двір забігли ОСОБА_15 із ОСОБА_14 із жіночими панчохами на головах, однак вона (потерпіла) їх упізнала оскільки раніше їх бачила. У ОСОБА_14 у руках була палка, а у ОСОБА_15 пістолет, яким він погрожуючи наказав їм (потерпілим) зайти у будинок. В цей час вона(потерпіла) відчула страх за своє життя та здоров`я. Все що говорив ОСОБА_15 перед тим як зайти у будинок ОСОБА_5 чув. Під примусом ОСОБА_15 потерпілі( ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 ) зайшли у будинок, а за ними зайшли ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та ОСОБА_5 .

ОСОБА_15 з пістолетом у руках водив її по будинку та намагався знайти кошти. В цей час ОСОБА_5 стояв на кухні біля вхідних дверей у будинок і ніяких дій не робив, а ОСОБА_11 та ОСОБА_12 сиділи біля нього на стільцях. Вхідні двері у будинок хтось із нападників замкнув на ключ. Гроші у будинку шукали ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , а ОСОБА_5 увесь час був на кухні. У ОСОБА_5 засобів маскування та зброї не було. З часу як прийшли до будинку ОСОБА_20 , ОСОБА_23 та ОСОБА_21 та до того як вони пішли з будинку минуло приблизно 40 хвилин. Зазначила, що на її думку ОСОБА_21 розумів що відбувається у будинку, йому ніхто не забороняв вийти з будинку. ОСОБА_15 та ОСОБА_14 до цього випадку знала, оскільки 13.06.2014 року ОСОБА_15 ночував у неї вдома, його привів її співмешканець ОСОБА_13 , а потім приїхав ОСОБА_14 із двома не відомими їй особами і вони шукали у будинку кошти, які були у ОСОБА_13 від продажу квартири. Речі які забрали ОСОБА_20 , ОСОБА_23 та ОСОБА_21 належали ОСОБА_13 , а 950 грн. її( ОСОБА_24 ). Пішли з будинку ОСОБА_20 , ОСОБА_23 та ОСОБА_21 всі разом та замкнули будинок на замок, але перед тим як покинули будинок ОСОБА_23 говорив що потрібно іти з будинку, а ОСОБА_20 говорив їй( ОСОБА_24 ) щоб телефонувала ОСОБА_27 і питала де кошти. Зазначила, що їй дружина ОСОБА_15 відшкодувала шкоду надавши 5 тис. грн., а дружина ОСОБА_5 10 тис. грн. До ОСОБА_5 претензій не має. Просила призначити покарання ОСОБА_5 на розсуд суду.

Додатково зазначила, що 16.06.2014 року ОСОБА_15 у її будинок запросив її співмешканець ОСОБА_13 , оскільки разом відбували покарання. Перший напад на її будинок відбувся 17.06.2014 року. Щодо боргового зобов`язання ОСОБА_28 перед ОСОБА_15 їй нічого не відомо. Зазначила, що у ОСОБА_28 були кошти від продажу квартири, яку від продав за 23 тис. доларів. 16.06.2014 року розмов між ОСОБА_15 та ОСОБА_13 з приводу боргового зобов`язання не чула.

Потерпіла ОСОБА_11 у судовому засіданні показала, що 22.06.2014 року прийшла до ОСОБА_10 додому поздоровити з днем народження, а потім до них приєдналася ОСОБА_12 . Коли вони перебували у дворі, зайшов із каністрами не відомий їй на той час чоловік і попросив води. Як потім вона дізналася його прізвище ОСОБА_5 . ОСОБА_10 відвела його за будинок показати де набрати воду, і відразу повернулася. Через декілька хвилин у двір забігли двоє чоловіків із жіночими панчохами на головах, один був з пістолетом у руках, а інший із палкою та наказали зайти у будинок. Потім вона дізналася їх прізвища ОСОБА_15 та ОСОБА_14 . Вона дуже перелякалася та відчула страх за своє життя та здоров`я. Вона, ОСОБА_10 та ОСОБА_12 зайшли у будинок, а за нами зайшли ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та ОСОБА_5

ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та ОСОБА_10 пішли на другий поверх, а вона, ОСОБА_12 та ОСОБА_5 залишилися у кухні на першому поверсі. ОСОБА_5 їй та ОСОБА_12 сказав: «Сидіть тихо і нічого Вам не буде», більше він нічого не говорив. ОСОБА_5 був без засобів для маскування та без зброї, він був спокійний і не переляканий. Вся подія відбувалася хвилин 30-40. Нападники вимагали у ОСОБА_10 віддати кошти. Вона ( ОСОБА_11 ) не могла покинути будинок оскільки це зробити заборонив ОСОБА_5 . Збитки від злочину їй не заподіяні. Коли нападники покидали будинок, сказали щоб вони(потерпілі) із будинку не виходили і між ними(нападниками) були якісь суперечки. Через 20 хвилин вони(потерпілі) змогли вийти із будинку оскільки їх звільнила її сестра. До цього випадку нападників вона не бачила. Претензій до ОСОБА_5 не має та просила його покарати на розсуд суду.

Потерпіла ОСОБА_12 у судовому засіданні показала, що 22.06.2014 року у період з 13 до 14 години прийшла до ОСОБА_10 поздоровити її з Днем народження. Коли підходила до двору ОСОБА_24 , побачила незнайомого чоловіка із каністрами. Вона зайшла у двір і сказала ОСОБА_24 що біля двору стоїть чоловік з каністрами і відразу у двір зайшов цей чоловік і попросив набрати води у каністри. ОСОБА_24 відвела його за будинок та показала де вода, а сама повернулася. Через декілька хвилин у двір забігли два чоловіка у масках на голові і наказали зайти всім у будинок, як потім вона дізналася їх прізвища ОСОБА_15 та ОСОБА_14 . Вона дуже перелякалася та відчула страх за своє життя та здоров`я. ОСОБА_15 водив ОСОБА_10 по будинку і говорив щоб вона віддала кошти, а ОСОБА_5 стояв на кухні біля вхідних дверей у будинок та сказав їй та ОСОБА_25 сидіти тихо. Один з нападників у масці на голові сказав ОСОБА_21 наглядати за ними( ОСОБА_26 та ОСОБА_25 ). Покинули будинок нападники разом у трьох. Зазначила, що на її думку серед нападників ОСОБА_15 був головний. У ОСОБА_5 на голові маски не було, лише кепка натягнута на очі. Вхідні двері у будинок були замкнені на ключ кимось із нападників і вони(потерпілі) не могли вільно вийти із будинку. Від дій ОСОБА_5 їй не спричинена будь яка шкода і претензій до нього вона не має.

Потерпілий ОСОБА_13 у судовому засіданні у режимі відеоконференції пояснив, що з ОСОБА_15 особисто знайомий, оскільки разом відбували покарання. 22.06.2014 року на День народження його співмешканки ОСОБА_10 на її будинок був здійснений напад, серед нападників був і ОСОБА_5 . За тиждень до цього також був напад на його у цьому ж будинку, тоді нападниками були ОСОБА_15 , ОСОБА_14 і ще двоє, серед яких ОСОБА_5 не було. Нападники обидва рази хотіли заволодіти його коштами. За день до першого нападу, який відбувся на нього 17.06.2014 року він їздив у м. Київ купувати автомобіль і там зустрівся із ОСОБА_15 , показував йому кошти та забрав його до себе у с. Редьківку Чернігівського району. Борг перед ОСОБА_15 у нього був, але він його сплатив до цих події. Претензій до ОСОБА_5 у нього немає.

Свідок ОСОБА_29 у судовому засіданні пояснила, що 22.06.2014 року вона йшла до ОСОБА_10 привітати її з Днем народження і побачила що від її будинку відходять два хлопця, а потім їх наздогнав третій який також вийшов від ОСОБА_24 . Вони(нападники) йшли задом до неї у бік траси і у одного у руках був рюкзак. Підійшовши до будинку ОСОБА_24 вона(свідок) виявила що вхідні двері у будинок зачинені на замок. Вона відчинила двері і з будинку вийшли дуже налякані ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та ОСОБА_26 і сказали що відбулося пограбування.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_30 пояснив, що був запрошений працівниками міліції в якості понятого, приблизно три роки тому. В кабінеті де підозрюваний розповідав як вчинявся злочин велася відеозйомка. Коли прийшов до кабінету слідчого, підозрюваний уже розповідав про вчинення злочину. Після того, як підозрюваний розповів про обставини вчинення злочину, вони поїхали у с. Редьківку Чернігівського району, де підозрюваний показав місце де стояв автомобіль у якому він з іншими підозрюваними ночували, потім показував як ходили до будинку на розвідку та як ходили по будинку. Підозрюваний говорив, що злочин вони вчиняли у трьох, але прізвищ свідок не згадав. Чи говорив підозрюваний про зброю свідок не згадав. Про вчинення злочину підозрюваний розповідав та показував добровільно.
Додатково зазначив, що на слідчий експеримент у с. Редьківку їхало 5 чоловік, два понятих, підозрюваний і два працівника міліції. Протокол слідчого експерименту складали при ньому коли повернулися у райвідділ міліції. Зауважень до протоколу у нього та інших учасників не було.
Свідок ОСОБА_31 у судовому засіданні пояснив, що влітку приблизно 3-4 року тому його з товаришем запросили у райвідділ міліції в якості понятого. В кабінеті слідчого був підозрюваний та працівники міліції, велася відеозйомка. Прізвища підозрюваного він (свідок) не згадав. Підозрюваний розповідав, що він з іншими особами приїхав у с. Редьківку, де вони у машині переночували, а на наступний день один з них пішов до господарства попросити води, а двоє інших прийшли за ним і хотіли викрасти кошти. Коли підозрюваний розповів про обставини вчинення злочину, на автомобілі вони поїхали у с. Редьківка, щоб підозрюваний все показав на місці вчинення злочину. Спочатку приїхали на край села де підозрюваний з іншими особами ночував, а потім їздили до будинку у якому відбувся злочин і підозрюваний показував як вчинявся злочин. Підозрюваний казав що у злочині брали участь він і ще з ним два чоловіки. Підозрюваний розповідав, що один з них взяв дві каністри і під приводом набрати води пішов до цього будинку щоб забезпечити іншим вільне проникнення до цього будинку. Підозрюваний розповідав та показував як вчинявся злочин без стороннього примусу. Коли було складено протокол слідчого експерименту, слідчий його зачитав у голос і він(свідок) в ньому розписався.
Свідок ОСОБА_32 у судовому засіданні пояснила, що три роки тому була запрошена працівниками міліції у Чернігівський райвідділ у якості понятого. Підозрюваний, прізвища якого не згадала, у кабінеті слідчого розповідав як два рази вчиняв напади на будинок у с. Редьківка. Перший напад вчинявся у складі чотирьох осіб, а другий у складі трьох осіб. Щодо другого нападу, підозрюваний говорив, що вони приїхали у с. Редьківку на автомобілі у якому заночували, а на наступний день один з них пішов до будинку у якому вчинили злочин, попросити води, а два інші прийшли за ним. Той що просив воду, потім стояв у будинку і слідкував щоб ніхто не вийшов з нього. Підозрюваний розповідав, що вони приїхали у с. Редьківку пограбувати будинок. Після слідчого експерименту складався протокол і зачитувався працівником міліції у голос. Про вчинений злочин підозрюваний розповідав добровільно.
Крім пояснень потерпілих та свідків, винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України підтверджується документами та відеозаписами слідчих експериментів, які безпосередньо досліджені у судовому засіданні, а саме:
- протоколом проведення слідчого експерименту від 25.07.2014 р. за участю підозрюваного ОСОБА_15 , згідно з яким останній розповів та на місці у с. Редьківка Чернігівського району показав обставини вчинення злочину який мав місце 22.06.2014 р. та зазначив, що у вчиненні злочину приймав участь він, ОСОБА_14 та ОСОБА_5 (т. 1 а.с.118-121);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 30.07.2014 р. за участю підозрюваного ОСОБА_14 , згідно якого останній розповів та на місці у с. Редьківка Чернігівського району показав обставини вчинення злочину який мав місце 22.06.2014 р. та зазначив, що у вчиненні злочину приймав участь він, ОСОБА_15 та ОСОБА_5 (т. 1 а.с.123-126);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.07.2014 р. за участю потерпілої ОСОБА_12 , яка під час слідчої дії впізнала ОСОБА_15 , як особу яка 22.06.14 р. разом із двома іншими особами, погрожуючи пістолетом заволодів майном ОСОБА_10 (т. 1 а.с.127-129);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.07.2014 р. за участю потерпілої ОСОБА_10 , яка під час слідчої дії впізнала ОСОБА_15 , як особу яка 22.06.14 р. увірвалася ще із двома особами до її господарства та погрожуючи зброєю заволоділа її майном (т. 1 а.с.130-131 );
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 29.07.2014 р. за участю потерпілої ОСОБА_10 , яка під час слідчої дії впізнала ОСОБА_14 , як особу яка здійснила на неї напад (т. 1 а.с.132-134);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.08.2014 р. за участю потерпілої ОСОБА_11 , яка під час слідчої дії впізнала ОСОБА_5 , як особу чоловіка який заходив набрати води (т. 1 а.с.135-137);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.08.2014 р. за участю потерпілої ОСОБА_12 , яка під час слідчої дії впізнала ОСОБА_5 , як особу чоловіка який заходив набрати води (т. 1 а.с.138-140);
- протоколом обшуку від 25.09.2014 року у господарстві АДРЕСА_3 , за місцем де проживав ОСОБА_5 , під час якого, у приміщенні будинку у кімнаті де проживав ОСОБА_5 , було виявлено та вилучено копія паспорта на ім`я ОСОБА_5 , копія посвідчення адвоката на ім`я ОСОБА_5 , довіреність на автомобіль марки «ВАЗ 2109» р.н. НОМЕР_1 , три фотокартки ОСОБА_5 розміром 3х4 см, документ на ноутбук марки «ASUS X551» - гарантійний талон та посібник користувача, гарантійне свідоцтво на ZUBR R 116 № НОМЕР_2 , керівництво користувача на мобільний телефон GT E1202i «Samsung», гарантійний талон, товарний чек від 17.06.2014 р. на «Samsung Е1202», товарний чек на «мишку», гарантійний талон та посібник користувача на мобільний телефон марки «Fly DS 103D», газовий балончик до пістолету з маркуванням «EMPTU 31Q, Full 42-439, 11/5g CO2 MOSA 2008, BATCH №08/971223»(т. 1 а.с.193-197);

- довіреністю серії ВКТ №700437 від 20.09.2008 р., згідно якої ОСОБА_5 має право експлуатувати та продати автомобіль марки «ВАЗ 2109» р.н. НОМЕР_1 (т.1 а.с.198);
- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 27.09.2014 р. за участю підозрюваного ОСОБА_15 , який під час слідчої дії впізнав пістолет марки «STALKER-MOD. 914-S» калібру 9 мм, із застосуванням якого був вчинений злочин (т. 1 а.с.202-204);
- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 03.10.2014 р. за участю потерпілої ОСОБА_10 , яка під час слідчої дії впізнала пістолет марки «STALKER-MOD. 914-S» калібру 9 мм, яким їй погрожував ОСОБА_15 при нападі 22.06.2014 року, який тримав у руці (т. 1 а.с.205-207);
- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 08.10.2014 р. за участю підозрюваного ОСОБА_14 , який під час слідчої дії впізнав пістолет марки «STALKER-MOD. 914-S» калібру 9 мм, з застосуванням якого було здійснено злочин який мав місце 22.06.2014 р. (т. 1 а.с.208-210);
- висновком судово-товарознавчої експертизи №2927-2937/14-24 від 24.09.2014 р. якою визначено вартість викраденого майна потерпілої ОСОБА_10 , що мало місце 22.06.2014 р. під час розбійного нападу (т. 1 а.с.215-218);
- висновком судової комп`ютерно-технічної експертизи № 944 від 22.10.2014 р. з якої встановлено, що на жорсткому диску Western Digital моделі WD10EZRX, серійний номер WCC4J2615942, наданого на дослідження відеореєстратора Partizan моделі ADM-44U V1, серійний номер ADM-44U виявлено два файли з відеозаписами подій, які відбувались 22 червня 2014 року у господарстві АДРЕСА_2 , а саме розбійний напад на дане господарство та осіб, які в ньому проживають. Виявлені файли скопійовано на диск для лазерних систем зчитування, що додається до висновку і якій було відтворено у судовому засіданні (т.2 а.с.3-6);
- речовим доказом: гарантійним талоном та посібником користувача на ноутбук марки «ASUS X551 СА SX013D (т.2 а.с. 90);
- протоколом від 06 жовтня 2014 року про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж та довідкою до нього, з яких встановлено, що оптичний носій DVD-R інв. №859т УБОЗ УМВС України в Чернігівській області з абонентським номером мобільних мереж ТОВ «Астеліт» № НОМЕР_3 , який належить обвинуваченому ОСОБА_15 містить розмову останнього з мобільним терміналом НОМЕР_4 , власником якого є невідомий чоловік, що відбулася о 13 год. 10 хв. 19.07.2014 р., тривалістю 14 хв. 40 сек., про те, як ОСОБА_15 вчинив розбійний напад на потерплих у складі трьох чоловік з застосування зброї та засобів маскування. Аудіо запис на диску було відтворено у судовому засіданні (т.2 а.с.104-108).
Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що кваліфікація органом досудового розслідування дій ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 187 та ст. 257 КК України дана не вірна зважаючи на наступне.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 4 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений організованою групою, поєднаний з проникненням у житло.

Згідно висновків Верховного Суду України, які викладені у постанові від 19 лютого 2015 року (справа № 5-38кс14) для визнання групи організованою недостатньо встановлення наміру одного (декількох) осіб займатися злочинною діяльністю, якими б широкомасштабними не були їх плани. Самі по собі наміри можуть свідчити лише про можливу перспективу розвитку групи, але не про рівень цього розвитку.

За змістом частини третьої статті 28 КК України злочин може бути справою організованого об`єднання лише в тому випадку, коли таке об`єднання утворено попередньо, звідси, має бути доведено, що вчиненню злочину організованою групою передували дії щодо її утворення.

Конструктивною ознакою організованої групи, яка виділяє цю форму співучасті, є не попередня змова, а стійкість групи, тобто набуття нею таких внутрішніх механізмів, які убезпечують її існування, і спроможність протидіяти дезорганізуючим факторам (зовнішнім чи внутрішнім).

Стійкість злочинного об`єднання (організованої групи) не можна розуміти тільки як ступінь деталізації злочинного плану і розподілу обов`язків між учасниками об`єднання. Ці критерії не є свідченням стійкості, а, як правило, визначаються характером злочину, який готується.

У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 13 «Про практику розгляду судами кримінальних справ про злочини, вчинені стійкими злочинними об`єднаннями» суд наголосив, що організована група, на відміну від групи з попередньою змовою (без попередньої змови), утворюється не одномоментно, а впродовж тривалого часу.

Пленум, таким чином, чітко визначився в оцінці природи організованої групи як такого злочинного об`єднання, що утворюється з метою спільної злочинної діяльності. Застосування терміну «стійке об`єднання», а також наведення переліку ряду важливих обставин, що характеризують організованість як злочинного об`єднання, так і його діяльності, дають підстави для висновку, що під злочинною діяльністю організованої групи слід розуміти тривалу сумісну злочинну діяльність, пов`язану швидше всього із вчиненням низки злочинів, та ще й з перспективою розвитку, що забезпечується членами цього об`єднання.

Відповідно до ч. 1 ст. 458 КПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 445 цього Кодексу, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності відповідну норму права, та для всіх судів загальної юрисдикції, які зобов`язані привести свою судову практику у відповідність із судовим рішенням Верховного Суду України.
Дослідивши та оцінивши зібрані докази в їх сукупності та враховуючи вище зазначені висновки Верховного Суду України, колегія суддів приходить до висновку, що органом досудового розслідування кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 187 КК України дана невірно, оскільки під час судового розгляду не було надано доказів попереднього утворення організованої групи у складі ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та ОСОБА_5 , їх тривалу сумісну злочинну діяльність, пов`язану із вчиненням низки злочинів та наміру всіх обвинувачених у подальшому займатися злочинною діяльністю у складі організованої групи.
Як вбачається з наданих суду доказів, 22.06.2014 року ОСОБА_5 вчинив розбійний напад на домогосподарство потерпілої ОСОБА_10 разом із ОСОБА_15 та ОСОБА_14 . Напередодні вчинення злочину, тобто 21.06.2014 року, ОСОБА_5 познайомився з ОСОБА_14 і в цей день рухаючись у автомобілі у напрямку с. Редьківка домовлялися про подробиці вчинення розбійного нападу на господарство ОСОБА_10 , а 22.06.2014 року проникли у житло належне потерпілій ОСОБА_10 з метою заволодіння майном та погрожуючи зброєю потерпілим, заволоділи належним ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 майном, що вказує на вчинення ОСОБА_5 злочину передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Враховуючи досліджені у судовому засіданні докази, суд дійшов висновку, що в діях обвинуваченого ОСОБА_5 мав місце напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, а тому дії ОСОБА_5 необхідно перекваліфікувати з ч. 4 ст. 187 КК України на ч. 3 ст. 187 КК України.
Крім того, згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ст. 257 КК України, як участь в озброєній банді з метою нападу на окремих осіб та у вчинюваному нею нападі.

Разом з тим, згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 13 «Про практику розгляду судами кримінальних справ про злочини, вчинені стійкими злочинними об`єднаннями», бандою необхідно визнавати озброєну організовану групу або злочинну організацію, яка попередньо створена з метою вчинення кількох нападів на підприємства, установи, організації чи на окремих осіб або одного такого нападу, який потребує ретельної довготривалої підготовки.
Банду слід вважати створеною з моменту досягнення її учасниками згоди щодо вчинення першого нападу за наявності планів щодо подальшої спільної злочинної діяльності такого ж характеру та за умови, що об`єднання набуло всіх обов`язкових ознак банди. При цьому не має значення, передувала створенню банди стадія існування об`єднання як організованої групи або злочинної організації чи банда одразу створена як така.
Тобто банда вважається стійким об`єднанням, а такою вона може бути тільки тому, що діяльність її учасників побудовано виключно на існуванні ієрархічних стосунків, на впроваджених конкретними особами, як правило, організаторами, відповідних правил поведінки, які визначають певний рівень підпорядкування всіх учасників конкретній особі, яка, в свою чергу, контролює дотримання цих правил і відповідно реагує на допущені ухилення, чим досягається в банді властива їй згуртованість.
Обов`язковими ознаками банди є: 1) кількісна ознака наявність у ній кількох (трьох і більше) суб`єктів злочину; 2) стійкість; 3) озброєність; 4) загальна мета учасників угрупування вчинення нападів на підприємства, установи, організації чи на окремих осіб; 5) спосіб вчинення злочину напад на підприємства, установи, організації чи на окремих осіб.
Стійкість, як ознака банди, має місце лише у разі, якщо вона створена для зайняття злочинною діяльністю, вчинення як правило, не одного, а кількох нападів. У окремих випадках банда може бути створена для одного, але особливо небезпечного нападу, який вимагає особливої підготовки.
Про стійкість угрупування свідчить досконалість його організаційної структури, високий ступінь внутрішньої організації, постійність форм і методів злочинної діяльності.
Як свідчить з досліджених у судовому засіданні протоколів проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_15 та ОСОБА_14 (т.1 а.с. 118-126), злочин який мав місце 22.06.2014 року був вчинений ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та ОСОБА_5 , однак до цього всі учасники злочину не були навіть знайомі між собою. Так, ОСОБА_15 після першого нападу на господарство ОСОБА_10 , який був здійснений 17.06.2014 року, запропонував ОСОБА_14 ще раз повернутися до цього господарства для здійснення нападу з метою заволодіння коштами та наказав йому( ОСОБА_14 ) не брати із собою ОСОБА_33 та ОСОБА_34 та повідомив що у нього є знайомий на ім`я ОСОБА_35 , який згодиться вчинити злочин.
Отже, ОСОБА_14 та ОСОБА_5 ( ОСОБА_35 ) не були знайомі, а познайомилися лише 21.06.2014 року коли їхали у с. Редьківку Чернігівського району вчиняти злочин, тобто на передодні його вчинення, що виключає їх ретельну підготовку до вчинення злочину.
Крім того, суду не було надано доказів про спільні плани ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та ОСОБА_5 щодо подальшої спільної злочинної діяльності такого ж характеру, а тому суд дійшов висновку, що стороною обвинувачення не доведено участь обвинуваченого ОСОБА_5 в озброєній банді, не надано доказів стійкості цього злочинного об`єднання, що виключає винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у бандитизмі.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні поряд з іншим підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення - час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення, а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення.
Таким чином, обов`язок доказування, у тому числі події кримінального правопорушення та вини особи покладається на сторону обвинувачення безпосередньо в судовому засіданні.
Згідно положень статті 62 Конституції України, ч. 1 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Це положення передбачено й пунктом 2 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. За положеннями ч. 4 даної статті усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь цієї особи.
За таких обставин, оцінюючи представлені докази з точки зору допустимості, достовірності та достатності, суд вважає, що вина ОСОБА_5 у вчиненні ним злочину, передбаченого ст. 257 КК України, а саме участі в озброєній банді, не доведена, а тому ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ст. 257 КК України необхідно виправдати.
Крім того, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме у придбанні, зберіганні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, на підтвердження чого стороною обвинувачення було надано протокол обшуку від 25.09.2014 року у господарстві АДРЕСА_3 , за місцем де проживав ОСОБА_5 , під час якого, у приміщенні другого двоповерхового будинку, де відбулася пожежа на першому поверсі в дальній кімнаті у отворі з-під витяжки для котла у купі сажі виявлено жіночу панчоху, в якій було загорнуто предмет схожий на пістолет без будь-яких позначень.

Згідно з висновком судової балістичної експертизи № 943 від 26.09.2014 року предмет схожий на пістолет без маркування, вилучений 25.09.2014 р. під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , є ручною короткоствольною вогнепальною зброєю, пістолетом «STALKER-MOD. 914-S» № НОМЕР_5 калібру 9 мм, виробництва Туреччина завод ATAK Arms ltd. Конструкція каналу ствола пістолета дозволяє здійснювати постріли шумовими патронами калібру 35Blanc, газовими пістолетними патронами калібру 9 мм, патронами з гумовою кулею калібру 9 мм та шляхом роздільного спорядження (використовуючи шумовий патрон та картечину діаметром 6,5мм), при цьому забезпечується достатня вражаюча здатність вистріляних з нього снарядів. В конструкцію каналу стволу саморобним способом було внесено зміну (викручено захисний елемент), та заглушено газовідвідний отвір зверху на стволі. Пістолет до проведення пострілів придатний (т. 2 а.с.74-78).

Експерт ОСОБА_36 у судовому засіданні пояснив, що на експертизу надійшло два опечатані пакети, у одному був пістолет у іншому балон для стиснутого повітр`я. Пістолет був чорного кольору та на якому не було видно його назви та маркування. На частині пістолета він знищив фарбу під якою було виявлено його назву та маркування. Даний пістолет являється стартовим, однак був перероблений саморобним способом у вогнепальний, шляхом викручення захисного елемента та було заглушено газовідвідний отвір зверху на стволі. Газовідвідний отвір на стволі не міг забитися сміттям, його було заглушено навмисно.

Зазначив, що пістолет не був замотаний у ганчірку. Чи були на пістолеті нашарування сажі не згадав, але зауважив, що якби на ньому були значні нашарування сажі він би згадав. Магазин у пістолеті був порожній. Даний пістолет можливо використовувати у якості вогнепальної зброї.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_37 пояснила, що у м. Ірпінь Київської області була запрошена працівниками міліції бути понятою при проведенні обшуку. Вона, інший понятий та чотири працівника міліції прийшли до приватного будинку у якому необхідно було провести обшук, однак відразу до господарства не потрапили оскільки чекали коли господар зачинить собаку. Обшук розпочався у будинку на другому поверсі, а саме у кімнаті на яку вказав господар, як місце мешкання особи щодо якої були документи на обшук. Видно було що у цій кімнаті хтось мешкає. У цій кімнаті були знайдені документи. У інших кімнатах обшук не проводився. Потім для проведення обшуку перейшли у інше приміщення на території господарства, в якому була пожежа. У цьому приміщення на першому поверсі у отворі для димоходу було виявлено пістолет замотаний у жіночу панчоху. Отвір для димоходу був у сажі і у ньому довелося присвічувати мобільними телефонами. Господар будинку постійно ходив із працівниками міліції і не відволікався. Пістолет був у сажі, його показували понятим та господарю будинку. На запитання працівників міліції, господар будинку відповів що не знає що це за пістолет і кому він належить. Також, працівники міліції проводили огляд гаража, у якому працював не відомий чоловік. Цей чоловік участі у обшуку не приймав і не бачив при свідку, знайденого пістолета. До господарства у якому проводився обшук, вільного доступу не було, оскільки стоїть огорожа і у дворі бігає велика собака. Після обшуку складався протокол і запаковувався пістолет у спеціальний пакет. Власник господарства претензій не висловлював.

З наданих суду доказів які є належними і допустимими та показань свідка ОСОБА_38 вбачається, що предмет схожий на пістолет було вилучено при обшуку у господарстві АДРЕСА_3 , цей пістолет є вогнепальною зброєю, однак, стороною обвинувачення не надано суду будь-яких доказів на підтвердження походження знайденого пістолета, належності його саме обвинуваченому ОСОБА_5 , будь-яких доказів того, що вилучений предмет схожий на пістолет містить сліди контакту з особою обвинуваченого чи, що жіноча панчоха у якій було загорнуто пістолет поміщався у витяжку для котла саме обвинуваченим ОСОБА_5 .

Показання свідка ОСОБА_38 , яка була понятим під час обшуку і саме в її присутності проводився обшук та у отворі з-під витяжки для котла у купі сажі виявлено жіночу панчоху, в якій було загорнуто предмет схожий на пістолет без будь-яких позначень, доводить сам факт знаходження та вилучення даного предмета, але не доводить, що цей предмет належить обвинуваченому ОСОБА_5 та саме він цей предмет туди поклав. Крім того, у судовому засіданні свідки ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 та ОСОБА_43 показали, що до пошкодженого пожежею двоповерхового будинку що знаходиться на території господарства АДРЕСА_3 доступ вільний і на території цього господарства проживало біля десяти осіб, а також як до обшуку так і в день його проведення обвинувачений ОСОБА_5 не проживав у цьому приміщенні і як показали свідки у той час він із дружиною проживав у тещі за іншою адресою.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку" є неприпустимим обвинувальний ухил при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь підсудного. Коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

За таких обставин, суд дійшов висновку про виправдання ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України у зв`язку із не доведенням вчинення обвинуваченим даного злочину, оскільки жодних доказів того, що обвинувачений придбавав, зберігав зброю, без передбаченого законом дозволу, у судовому засіданні не встановлено.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_9 вказував, що при обшуку у будинку АДРЕСА_3 працівниками міліції було знайдено посвідчення адвоката на ім`я ОСОБА_5 після чого повинні були б не проводити обшук до приїзду представника Ради адвокатів регіону, однак обшук продовжувався далі, тому він проведений з порушенням законодавства і протокол про обшук і всі інші процесуальні документи, пов`язані із знайденим пістолетом, не можуть бути належним та допустимим доказом, однак суд вважає таку позицію захисника безпідставною з наступних підстав.
Згідно ухвали слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10.09.2014 року було надано дозвіл на проведення обшуку у будинку та підсобних приміщеннях за місцем проживання ОСОБА_5 .
З протоколу від 25.09.2014 року встановлено, що слідчим було проведено обшук помешкання ОСОБА_5 , під час якого вилучено копію посвідчення адвоката на ім`я ОСОБА_5 за № 4049/10 від 27.08.09 р.
11 серпня 2014 року слідчий СВ Чернігівського РВ УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_44 винесла повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, яка фактично була вручена підозрюваному об 18 год. 03 хв. 03.11.2014 року, при цьому як свідчить реєстр матеріалів досудового розслідування затримано його було об 14 год. 03.11.2014 р.
З довідки слідчого від 03.10.2014 року та витягу з Єдиного реєстру адвокатів України вбачається, що даних про те, що ОСОБА_5 є адвокатом не має.
12.11.2014 року слідчим направлено запит до голови кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області з тим, щоб перевірити, чи дійсно даною комісією надавалось право ОСОБА_5 на здійснення адвокатської діяльності та чи видавались йому відповідні свідоцтва.
У цей же день від голови КДКА Київської області слідчим отримано відповідь про те, що дійсно згідно рішення №192 від 27.08.2009 р. ОСОБА_5 отримав право на заняття адвокатською діяльністю, але дані щодо нього відсутні у Єдиному реєстрі адвокатів України з причини несплати адвокатом щорічного внеску на забезпечення реалізації адвокатського самоврядування за 2014 рік.
21.11.2014 року прокурором Чернігівської області винесено повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, яка фактично була вручена підозрюваному об 14 год. 50 хв. 26.11.2014 року у присутності його захисника ОСОБА_45 , а 02.01.2015 р. прокурором області підозру було змінено на ч.4 ст.187, ст.257, ч.1 ст.263 КК України, яка фактично була вручена ОСОБА_5 об 11 год. 10 хв. 02.01.2015 р.
Отже, враховуючи що на час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 , орган досудового розслідування не мав відомостей про те, що ОСОБА_5 є адвокатом, то проведений у нього за місцем проживання 25.09.2014 року обшук є цілком правомірним, в розумінні приписів ст.ст. 86, 87 КПК України і всі інші процесуальні документи, пов`язані із знайденим пістолетом є допустимими доказами.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» рада адвокатів України забезпечує ведення Єдиного реєстру адвокатів України з метою збирання, зберігання, обліку та надання достовірної інформації про чисельність і персональний склад адвокатів України. Внесення відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України здійснюється радами адвокатів регіонів та Радою адвокатів України.
03.10.2014 року слідчим, з метою перевірки інформації про те, чи дійсно ОСОБА_5 є адвокатом, перевірявся Єдиний реєстр адвокатів України, однак дані про адвоката ОСОБА_5 у Реєстрі відсутні, і лише 12.11.2014 року, на письмовий запит, орган досудового розслідування отримав інформацію про те, що дійсно ОСОБА_5 є адвокатом і після цього 21.11.2014 року саме прокурором області ОСОБА_5 було повідомлено про підозру, що відповідає вимогам законодавства.
Крім того, як зазначав у судовому засіданні захисник ОСОБА_9 , протоколи проведення слідчого експерименту від 25.07.2014 року за участю підозрюваного ОСОБА_15 та від 30.07.2014 року за участю підозрюваного ОСОБА_14 є не допустимими доказами, оскільки згідно витягу з кримінального провадження (т. 4 а.с.142-144) вчинений ними злочин було кваліфіковано за ч. 3 ст. 187 КК України та внесено запис до ЄРДР 22.06.2014 року. Згідно ст. 12 КК України, злочин передбачений у ч. 3 ст. 187 КК України є особливо тяжким злочином, а тому участь захисника є обов`язковим, однак захисник участі не приймав у вище зазначених слідчих експериментах. Дану позицію захисника суд вважає безпідставною, оскільки ОСОБА_15 було повідомлено про підозру 23.07.2014 року у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, про що свідчить повідомлення про підозру від 21.07.2014 року( т. 5 а.с. 242-243). За ч. 3 ст. 186 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі до 8 років, а тому це злочин є тяжким і участь захисника у кримінальному провадженні не являється обов`язковою. Крім того, згідно протоколу роз`яснення права на захист від 25.07.2014 року о 15-14 год.(перед проведенням слідчого експерименту), ОСОБА_15 відмовився від захисника. І лише 28.07.2014 року постановою від 28.07.2014 року про перекваліфікацію кримінального правопорушення, кримінальне провадження № 0000438 відомості щодо якого внесені до ЄРДР 22.06.2014 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України було перекваліфіковано на ч. 3 ст. 187 КК України(т. 6 а.с. 1-2). Як вбачається із роздруківки про рух кримінального провадження (т. 6 а.с.65), 28.07.2014 року злочин було перекваліфіковано з ч. 3 ст. 186 КК України на ч. 3 ст. 187 КК України.
Крім того, витяг з кримінального провадження на який посилається захисник ОСОБА_9 як на доказ того, що відомості про вчинений злочин до ЄРДР було внесено 22.06.2014 року за ч. 3 ст. 187 КК України, було роздруковано та підписано 31.10.2014 року, тобто після перекваліфікацію злочину з ч. 3 ст. 186 КК України на ч. 3 ст. 187 КК України.
У відповідності до п. 1 розділу 8 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань (затверджене Наказом Генеральної прокуратури України від 06.04.2016 року № 139), редагування (зміна) зафіксованих у Реєстрі відомостей проводиться шляхом внесення Реєстратором оновлених даних до відповідного пункту електронного контуру картки.
Враховуючи, що злочин було перекваліфіковано 28.07.2014 року з ч. 3 ст. 186 КК України на ч. 3 ст. 187 КК України, тому реєстратор вніс оновлені дані про перекваліфікацію злочину до пункту електронного контуру картки про правову кваліфікацію злочину, а тому при роздрукуванні Витягу з ЄРДР зазначається правова кваліфікація злочину саме на час роздрукування та його підписання Реєстратором. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку що твердження захисника ОСОБА_9 про те, що відомості про злочин було внесено до ЄРДР 22.06.2014 року за ч. 3 ст. 187 КК України є безпідставними.
Посилання захисника ОСОБА_9 на те, що пред`явлення обвинуваченого ОСОБА_5 для впізнання відбувалося із порушеннями КПК України, оскільки 22.06.2014 року у будинку потерпілої ОСОБА_10 обвинувачений ОСОБА_5 був у картузі, а при впізнанні без картуза, є необгрунтованими оскільки нормами КПК України не передбачено, що особа повинна впізнаватися у тому ж одязі у якому вона вчиняла злочин, а лише ця особа не повинна мати різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі від інших осіб, які разом з нею пред`являються для впізнання, що повністю узгоджується із ч. 2 ст. 228 КПК України, де зазначено, що особа, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими особами тієї ж статі, яких має бути не менше трьох і які не мають різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі. Крім того, у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник не заперечували факту перебування ОСОБА_5 22.06.2014 року у будинку ОСОБА_10 .
Позиція обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника щодо необхідності перекваліфікації дій обвинуваченого на ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 355 КК України є безпідставною, оскільки відповідальність за ч. 2 ст. 355 КК України може настати лише тоді, коли особу примушують до виконання (невиконання) існуючого зобов`язання, що виникло на підставах, передбачених законодавством. Однак, у судовому засіданні взагалі не було встановлено про існування будь якого зобов`язання потерпілих перед ОСОБА_5 , або ж ОСОБА_15 чи ОСОБА_14 . Крім того, твердження ОСОБА_5 , що боргове зобов`язання існувало у ОСОБА_13 перед ОСОБА_15 , а він( ОСОБА_5 ) допомагав забрати цей борг, є необгрунтованим, оскільки ОСОБА_5 приймав участь у вчиненні злочину 22.06.2014 року, у день коли ОСОБА_13 не було вдома, а тому в цей день не було примушування ОСОБА_13 виконати будь яке зобов`язання. Також, судом не було встановлено будь яких активних дій ОСОБА_5 щодо примушування ОСОБА_16 повернути борг за ОСОБА_28 , а як було встановлено у судовому засіданні ОСОБА_5 лише говорив потерпілим ОСОБА_26 та ОСОБА_25 щоб сиділи тихо і їм нічого не буде. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку що ОСОБА_5 не мав наміру допомагати ОСОБА_46 забрати борг у ОСОБА_13 .
Відповідно до приписів ст. 40 КПК України слідчий уповноважений доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам, а згідно ч. 2 ст. 41 КПК України під час виконання доручень слідчого співробітник оперативного підрозділу користується повноваженнями слідчого.
Отже, оскільки у наявності в матеріалах кримінального провадження доручення слідчого оперативним підрозділам про проведення слідчих дій, з наданням ухвал слідчого судді, то такі дії є правомірними, а тому позиція захисника ОСОБА_9 є безпідставною.
Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує, характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, а саме що злочин є особливо тяжким, думку потерпілих щодо призначення покарання обвинуваченому які поклалися на розсуд суду, особу обвинуваченого його вік, те що він одружений, має вищу освіту, задовільний стан здоров`я, те що він має тяжко хвору матір і батька пенсіонера, його задовільну характеристику за місцем проживання та колишньої роботи, те, що ОСОБА_5 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.
Обставиною, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 суд вважає за необхідне визнати добровільне відшкодування завданої шкоди. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.
З урахуванням викладеного, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 необхідно призначити покарання за вчинений ним злочин передбачений ч. 3 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі із конфіскацією 1/2 частини належного йому на праві власності майна, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів.
Речові докази у кримінальному провадженні:
- інструкцію до пістолета револьвера «Stalker»; гарантійний талон та посібник користувача на мобільний телефон марки «Samsung E1200і»; документацією по користуванню монітором марки «Saturn» TV LED 152 NEW; револьвер марки «Stalker 2,5» з № НОМЕР_6 калібру 4 мм та коробку з набоями у кількості 17 шт., які були передані ОСОБА_10 необхідно залишити у її володінні;
- гіпсовий зліпок сліду взуття, сліди рукавичок, слід взуття вилученого з місця події на дактилоплівку підлягають залишенню у матеріалах кримінального провадження;
- відеореєстратор переданий ОСОБА_13 необхідно залишити у його володінні;
- 9 мм пістолет ПГШ-790 (пістолет газово-шумовий), виробництва СП «SCHMEISSЕR» серії «КО» № НОМЕР_7 , пістолет «STALKER-MOD. 914-S» № НОМЕР_5 калібру 9 мм та револьвер калібру 4 мм з серійним номером НОМЕР_8 під патрон Флобера, які знаходяться у СВ УМВС України у Чернігівській області необхідно знищити;
- гарантійний талон та посібник користувача на ноутбук марки «ASUS X551 СА SX013D», необхідно повернути ОСОБА_13
- пачку з-під цигарок, етикетку з під рукавичок та поліетиленовий пакет з під жіночих панчох, речовину бурого кольору, шматок капронової тканини чорного кольору, в яку був загорнутий пістолет, які знаходяться у СВ УМВС України у Чернігівській області необхідно знищити.
Вирішуючи питання про стягнення процесуальних витрат по кримінальному провадженню, пов`язаних з проведенням судових експертиз, суд враховує обсяг пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення та з врахуванням не доведеності його вини за ч. 1 ст. 263, ст. 257 КК України та перекваліфікацію судом дій обвинуваченого з ч. 4 ст. 187 КК України на ч. 3 ст. 187 КК України, суд приходить до висновку про необхідність стягнення із обвинуваченого на користь держави витрат за експертизи які підтверджують його вину, що становить 1327,92 грн.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України(у редакції Закону від 26 листопада 2015 року № 838-VIII) у строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 слід зарахувати термін попереднього ув`язнення з 03.11.2014 року по 21.07.2015 року включно та з 27.09.2016 року по 20.06.2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Строк відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_5 необхідно рахувати з часу його фактичного затримання - 03.11.2014 року.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили слід залишити без змін тримання під вартою.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років із конфіскацією 1/2 частини належного йому на праві власності майна.
ОСОБА_5 визнати невинуватим та виправдати у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 263 КК України та ст. 257 КК України.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 1327,92 грн., як процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання ОСОБА_5 зарахувати термін попереднього ув`язнення з 03.11.2014 року по 21.07.2015 року включно та з 27.09.2016 року по 20.06.2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з часу фактичного затримання 03.11.2014 року.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід ОСОБА_5 залишити тримання під вартою.
Речові докази у кримінальному провадженні:
- інструкцію до пістолета револьвера «Stalker»; гарантійний талон та посібник користувача на мобільний телефон марки «Samsung E1200і»; документацією по користуванню монітором марки «Saturn» TV LED 152 NEW; револьвер марки «Stalker 2,5» з № НОМЕР_6 калібру 4 мм та коробку з набоями у кількості 17 шт. залишити у володінні ОСОБА_10 ;
- гіпсовий зліпок сліду взуття, сліди рукавичок, слід взуття вилученого з місця події на дактилоплівку залишити у матеріалах кримінального провадження;
- відеореєстратор залишити у володінні ОСОБА_13 ;
- 9 мм пістолет ПГШ-790 (пістолет газово-шумовий), виробництва СП «SCHMEISSЕR» серії «КО» № НОМЕР_7 , пістолет «STALKER-MOD. 914-S» № НОМЕР_5 калібру 9 мм та револьвер калібру 4 мм з серійним номером НОМЕР_8 під патрон Флобера знищити;
- гарантійний талон та посібник користувача на ноутбук марки «ASUS X551 СА SX013D» - повернути ОСОБА_13 ;
- пачку з-під цигарок, етикетку з під рукавичок та поліетиленовий пакет з під жіночих панчох, речовину бурого кольору, шматок капронової тканини чорного кольору, в яку був загорнутий пістолет знищити.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області через Менський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для засудженого який перебуває під вартою, в той же строк з дня вручення йому копії вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору.

Судді ОСОБА_1
ОСОБА_3
ОСОБА_2