Справа № 595/56/16-к
Провадження №1-кп/595/4/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.02.2018

Бучацький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

представника потерпілих ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бучач матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000409 від 26 вересня 2015 року, по обвинувальному акту щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

В С Т А Н О В И В:

26 вересня 2015 року о 02 год. 30 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи в літній кухні домогосподарства ОСОБА_8 , що в селі Соколів Бучацького району Тернопільської області, через особисті неприязні відносини, наніс ОСОБА_9 один удар кулаком та три удари ногою в обличчя, крім цього наніс декілька ударів ногами по тілу останній після чого наніс їй ще один удар кулаком в обличчя від чого ОСОБА_9 втратила свідомість. В результаті чого спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді численних саден на лівому передпліччі, двох саден на правому передпліччі, садна в ділянці правого ліктьового суглобу, синця в правій виличній ділянці, синця в ділянці лівої орбіти, що поширюється на ліву підочну ділянку, синця на спинці носа, синця в ділянці лівої гілки нижньої щелепи та синця в ділянці лівої половини тіла нижньої щелепи, синця в лівій підщелепній ділянці, двох синців на правому плечі, синця на спині, синця в ділянці правого плечового суглобу, п`ятьох синців на лівому стегні, синця на правому стегні, синця в ділянці гребеня правої клубової кістки, синця на лівій сідниці, крововиливу під конюктивальну оболонку лівого ока, крововиливу в слизову оболонку нижньої губи, закритого перелому верхньої щелепи (передніх стінок обох верхньощелепових пазух з поширенням лінії перелому на нижній край лівої орбіти), переломів коронкових частин 4 правого і 5 лівого верхніх та 5 лівого нижнього зубів, повного вивиху кореня 5 лівого верхнього зуба, травматичного періодонтиту 7 лівого верхнього зуба, синців на лівій кисті та правій сідниці, які відносяться до середнього ступеня тяжкості.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений 1 статті 122 КК України- умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення заперечив, суду пояснив, що 26 вересня 2015 року о 02 год. 30 хв. приїхав додому та побачив на вулиці свою маму з горілкою в руках, вона йшла від ОСОБА_9 . Після чого зайшов на територію господарства потерпілих, оскільки мав претензії щодо потерпілої ОСОБА_9 в зв`язку з тим, що вона продає алкоголь його матері. Конфлікт із ОСОБА_9 тривав близько восьми хвилин, жодних ушкоджень нікому не спричиняв, інших потерпілих не бачив. Просить його виправдати. В разі визнання його винним, просить застосувати до нього амністію, оскільки є учасником бойових дій.

Захисник в судовому засіданні вину ОСОБА_5 заперечив, суду пояснив, що вина ОСОБА_5 не доведена, жодних доказів які б свідчили про вчинення ним інкримінованих йому правопорушень в судовому засіданні не встановлено. Просив виправдати ОСОБА_5 , а в цивільних позовах відмовити.

Потерпіла ОСОБА_9 суду пояснила, що 26 вересня 2015 року о 02 год. 30 хв. хтось постукав в двері. Вона вийшла подивитися хто прийшов, і після того як відкрила двері ОСОБА_5 , будучи одягненим в маску, почав наносити їй удари по обличчі, від яких вона втратила свідомість.
ОСОБА_10 суду пояснив, що 26 вересня 2015 року о 02 год. 30 хв. він прокинувся від криків, та вийшов подивитися, що відбувається. Коли вийшов побачив, як ОСОБА_5 наносить побої його матері. Після чого він побіг за братом, та разом вони вийшли і ОСОБА_5 наніс йому удар по обличчі.

ОСОБА_11 суду пояснив, що 26 вересня 2015 року о 02 год. 30 хв. він прокинувся від того, що його розбудив брат та сказав, що ОСОБА_5 б`є матір. Вони разом з братом побігли до матері. Після того, як вийшли, ОСОБА_5 наніс йому удар по обличчі.

ОСОБА_8 суду пояснив, що 26 вересня 2015 року о 02 год. 30 хв. він почув, що кричить його дружина і вийшов на подвір`я, де побачив ОСОБА_5 , який був у масці, та спитав його, що відбувається. На що ОСОБА_5 наніс йому удар по обличчі, від якого він впав на землю та вдарився потилицею голови до стіни житлового будинку. Після цього ОСОБА_5 втік.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що вона проживає разом із потерпілими в одному будинку. 26 вересня 2015 року біля 02 год. брат чоловіка розбудив її та сказав, що б`ють маму. Конфлікт тривав близько 20 хв., самого факту побиття та ОСОБА_5 на місці події не бачила, оскільки коли вийшла все вже завершилося.
Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що жодних відомостей щодо факту побиття не має, проте показала, що ОСОБА_9 раніше, 3,4 роки назад продавала саморобну горілку.
Свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що працював на будівництві та 26 вересня 2015 року в с.Соколів чекав ОСОБА_5 , оскільки той повинен був привезти пісок. Близько першої ночі бачив, як ОСОБА_5 вийшов із подвір`я потерпілих. Події, що відбувалися на подвір`ї не бачив.
З дослідженого в судовому засіданні висновку експерта №304 вбачається, що у потерпілої ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості відносяться до середнього та легкого ступеня тяжкості.

З дослідженого в судовому засіданні висновку експерта №306 вбачається, що у потерпілого ОСОБА_8 виявлені такі тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості тілесних ушкоджень відносяться до легких.
З дослідженого в судовому засіданні висновку експерта №305 вбачається, що у потерпілого ОСОБА_10 виявлені такі тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості тілесних ушкоджень відносяться до легких.
Вина ОСОБА_5 в умисному спричиненні потерпілій тілесних ушкоджень, підтверджується показами потерпілої, висновками експерта №305,306,304.

Оцінюючи в сукупності докази, здобуті в судовому засіданні, з матеріалами справи суд прийшов до переконання, що вина обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення доведена повністю, а його дії за ч.1 ст.122 КК України, кваліфіковані вірно як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який позитивно характеризується по місцю проживання, раніше не судимий і приходить до переконання, що йому слід призначити покарання передбачене санкцією ч.1 ст.122 КК України, що таке покарання буде необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Потерпілими заявлено цивільні позови про стягнення з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_11 5000 грн. моральної шкоди, в корись ОСОБА_8 спричиненої матеріальної шкоди у сумі 1000 грн. та 5000 грн. моральної шкоди, в користь ОСОБА_10 спричиненої моральної шкоди в сумі 5000 грн. та в користь ОСОБА_9 спричиненої матеріальної шкоди у сумі 9909 грн. та 15000 грн. моральної шкоди.

Крім того, потерпілими заявлено вимогу про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди в користь ОСОБА_11 в сумі 5000 грн., ОСОБА_8 в сумі 5000 грн., ОСОБА_10 в сумі 5000 грн., та в користь ОСОБА_9 в сумі 15000 грн.

Враховуючи те, що Ухвалою суду від 16.02.2018 року кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_5 за ч.1 ст.125 та ч.1 ст.126 КК України закрито, у звязку з закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності, то суд вважає, що цивільні позови потерпілих за ч.1 ст.125 та ч.1 ст.126 КК України підлягають залишенню без розгляду, що не позбавить потерпілих права заявити зазначені позови в порядку цивільного провадження.

Щодо, цивільного позову ОСОБА_9 слід зазначити наступне, в обґрунтування вимог щодо стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди потерпілою ОСОБА_9 надано товарні та касові чеки, квитанціїї та довідку Бучацької ЦКРЛ, на загальну суму 9909 грн.

З досліджених в судовому засіданні квитанцій вбачається, що сума витрат на лікування та лікарських засобів потерпілої ОСОБА_9 становить 7784,87 грн. Суд вважає, що в цій частині цивільний позов ОСОБА_9 підлягає до задоволення.

Щодо касових чеків на пальне, то суд дані докази оцінює критично, оскільки жодними матеріалами справи не доводиться використання такого пального потерпілою, а також необхідність такого його використання в зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями. Крім того, судом критично оцінюється чек № 716 з супермаркету «Європа», оскільки в даному чеку не вказано який саме товар придбавався, тому в цій частині позов до задоволення не підлягає, в зв`язку з його недоведеністю.

Вирішуючи питання щодо визначення розміру моральної шкоди, на яку претендує потерпіла, суд враховує положення п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, а саме, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Також, судом береться до уваги, що моральна шкода була завдана потерпілій в зв`язку з вчиненням щодо неї насильницьких дій на території її власного домогосподарства.
Виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням характеру, обсягу та тривалості фізичних, душевних та психічних страждань, пов`язаних з ушкодженням здоров`я потерпілої, порушенням життєвих зв`язків та нормального спілкування з оточуючими, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог потерпілої щодо стягнення моральної шкоди.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 заявив клопотання про застосування відносно нього ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» та просив звільнити його від покарання, оскільки на день набрання чинності цим Законом він є учасником бойових дій.
Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання на підставі п. «д» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Представник потерпілих не заперечував проти звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році».
Як встановлено ст. 85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст. 86 КК України).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.
Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
07.09.2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 р. №1810-VII. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.
Відповідно до вимог п. «д» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», підлягають звільненню від відбування покарання особи, які засуджені за умисні злочини, що не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, учасники бойових дій, інваліди війни та учасники війни, які підпадають під дію Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Відповідно до ст.10 зазначеного Закону України питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.
Застосування амністії не допускається, якщо обвинувачений (підсудний) або засуджений заперечує проти цього.
Згідно ст. 13 Закону України «Про амністію у 2016 році» його дія поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 вчинив злочин середньої тяжкості до набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» (07.09.2017 року) і на зазначений день є учасники бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 16.07.2015 року. Таким чином, ОСОБА_5 відноситься до осіб, які підпадають під дію п. «д» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Обставини, передбачені ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», які б виключали можливість застосування амністії до ОСОБА_5 , судом не встановлені.
Клопотання про застосування положень про амністію ініціював сам засуджений, під час судового засідання наполягав на його задоволенні.
Враховуючи вимоги, які викладені в ст. 10 Закону України «Про амністію в 2016 році», то суд зобов`язаний зясовувати наявність згоди на застосування цього акту саме у особи, щодо якої вирішується це питання.
Судом роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_5 наслідки застосування амністії, а саме що в подальшому протягом десяти років до нього не може бути застосовано амністію.
Враховуючи, що ОСОБА_5 є особою, на яку поширюється дія Закону України «Про амністію в 2016 році» у зв`язку з тим, що на день набрання чинності цим Законом він є учасником бойових дій, кримінальне правопорушення у вчиненні якого він обвинувачується не є тяжким або особливо тяжким, а також те, що Закон України «Про амністію в 2016 році» поліпшує становище обвинуваченого, зокрема, передбачає звільнення останнього від призначеного покарання, суд вважає необхідним клопотання обвинуваченого про його звільнення від відбування покарання на підставі п. «д» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» задовольнити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,
З А С У Д И В :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, та призначити йому покарання у виді одного року позбавлення волі.
Звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, на підставі п. «д» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року №1810-VIII.
Цивільний позов ОСОБА_9 задоволити частково.

Стягнути із ОСОБА_5 в користь ОСОБА_9 7784 (сім тисяч сімсот вісімдесят чотири) 87 грн. матеріальної шкоди та 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн. моральної шкоди. В решті позовних вимог відмовити.

Цивільні позови ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 залишити без розгляду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області через Бучацький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1