У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 серпня 2017 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси - ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі прокурора - ОСОБА_3 ,

скаржника - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Одесі, скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора, яка полягає у не вчиненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у передбачений законом строк, та на рішення слідчого про зупинення кримінального провадження,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України, на бездіяльність прокурора, яка полягає у не вчиненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений законодавством строк, та на рішення слідчого про зупинення кримінального провадження.

В обґрунтування заяви, ОСОБА_4 посилався на те, що 27.06.2017 року слідчий в ОВС СВ УСБУ в Одеській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000128 від 02.07.2014 року виніс постанову про зупинення досудового розслідування з тих підстав, що підозрюваний ОСОБА_5 до органу досудового розслідування не з`являється, місце знаходження останнього встановити не можливо, у зв`язку із чим ОСОБА_5 оголошено у розшук. Дану постанову сторона захисту вважає незаконною, прийнятою в порушення вимог ст. ст. 110, 280 КПК України, оскільки вона є не вмотивованою, не вказано слідчі (розшукові) дії, які були проведено органом досудового розслідування для встановлення місця знаходження ОСОБА_5 , а тому підлягає скасуванню.

Крім цього, захисник звернувся із скаргою до слідчого судді на бездіяльність прокурора, яка виразилась у не закритті кримінального провадження, посилаючись на рішення Конституційного Суду України від 28.04.2010 року у справі №1-30/2010 щодо офіційного тлумачення положень п. 2 ч. 1 ст. 293 ЦПК України, та рішення Конституційного Суду України від 22.04.2014 року у справі №1-5-/2014 щодо офіційного тлумачення положень п.10 ч. 1 ст. 293 ЦПК України, просить слідчого суддю закрити кримінальне провадження №0000128 від 02.07.2014 року, та визначити підслідність кримінального провадження №0000048 від 06.02.2017 року за органами Національної поліції України.

Захисник у судовому засіданні підтримав скаргу у повному обсязі.

Прокурор заперечив проти задоволення скарги, вказав що кримінальне провадження №0000128 від 02.07.2014 року та кримінальне провадження №0000048 від 06.02.2017 року є об`єднаними в одно, підстав для їх закриття немає, зупинено досудове розслідування у зв`язку із неявкою підозрюваного, просить у задоволенні скарги відмовити.

Розглянувши скаргу, заслухавши думку захисника та прокурора дослідивши матеріали судового провадження, приходжу до висновку про наступне.

В судовому засіданні встановлено наступне:

У провадженні СВ УСБУ в Одеській області знаходиться кримінальне провадження №0000128 від 02.07.2014 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 258-4 КК України.

Рішенням прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_3 від 06.03.2017 року кримінальні провадження №0000128 від 02.07.2014 року та кримінальне провадження №0000048 від 06.02.2017 об`єднанні в одне провадження, з тих підстав, що кримінальні правопорушення на підставі яких відкриті дані провадженні, можуть бути вчинені однією особою.

Рішенням слідчого в ОВС СВ УСБУ в Одеської області ОСОБА_6 від 27.06.2017 року досудове розслідування кримінального провадження №0000128 від 02.07.2014 року зупинено на підставі п. 2 ч. 1 ст.280 КПК України, тобто у зв`язку із неможливістю встановити місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_5 , який оголошений у розшук та до органу досудового розслідування на виклики не з`являється.

Частиною другою ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Так, згідно зі ст. 280 КПК України досудове розслідування може бути зупинене після повідомлення особі про підозру у разі, якщо: оголошено в розшук підозрюваного.
До зупинення досудового розслідування слідчий зобов`язаний виконати всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, проведення яких необхідне та можливе, а також всі дії для здійснення розшуку підозрюваного, якщо зупинити досудове розслідування необхідно у зв`язку з обставинами, передбаченими пунктом 2 частини першої цієї статті.
Досудове розслідування зупиняється вмотивованою постановою прокурора або слідчого за погодженням з прокурором, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
У ст. 281 КПК України вказано, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або особа перебуває за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, то слідчий, прокурор оголошує його розшук.
Відповідно до ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.
Так, слідчий суддя приходить до висновку, що справді, слідчим у порушення вказаних вимог, у постанові не наведено фактів, які б свідчили про ухилення ОСОБА_5 від явки до органу досудового розслідування, не вказано які слідчі (розшукові) дії були вчинені для місцезнаходження підозрюваного, не використано право на звернення із клопотанням про привід особи, не вказано конкретно дату, ас та місце куди було здійснено виклик ОСОБА_5 , на який останній не з`явився. Вказані порушення можуть свідчити про формальність вказаної постанови, що не є допустимими та може розцінюватися як порушення вимог ст. 28 КПК України а також завдань кримінального провадження. З урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Крім того, оскарження до слідчого судді бездіяльності прокурора щодо не закриття кримінального провадження, або визначення підслідності прямо не передбачена у ст. 303 КПК України.

Однак, відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду.

Згідно із положеннями викладеними в п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя здійснює в порядку передбаченому цим Кодексом, судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

У ч. 2 ст. 28 КПК України, зазначено, що проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя ( в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції).

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 4 ст. 21 КПК України, якщо інше не передбачено цим Кодексом, здійснення кримінального провадження не може бути перешкодою для доступу особи до інших засобів правового захисту, якщо під час кримінального провадження порушуються її права, гарантовані Конституцією України та міжнародними договорами України.

В ч. 1 ст. 24 КПК України передбачено право кожного на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого в порядку передбаченому цим Кодексом.

З таких підстав, слідчий суддя вважає за можливе здійснити розгляд прохань, які викладені захисником у скарзі, де варто зазначити наступне.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України, досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Чинний кримінальний процесуальний кодекс не передбачає аналогії Закону, оскільки є спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює суспільні відносини, які виникають при досудовому розслідуванні кримінальних правопорушень, судовому розгляді кримінальних справ, перегляді судових рішень та вирішенні процесуальних питань, пов`язаних із їх виконанням.
Згідно із вимогами Кримінального процесуального кодексу України, право на закриття кримінального провадження є виключно у трьох службових осіб, а саме: слідчого з підстав передбачених пунктами 1, 2, 4, 9 частини першої ст.284 КПК України, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру, прокурора щодо підозрюваного з підстав, передбачених частиною першою ст. 284 КПК України, та суду, після закінчення досудового розслідування на підставі клопотання прокурора про закриття кримінального провадження, або під час судового розгляду на підставі клопотання сторони провадження, або судом із власної ініціативи. Тобто у слідчого судді, взагалі відсутнє право приймати рішення за таких обставин.
Питання про закриття кримінального провадження, в цій частині чітко прописані та двоякому трактуванню не підлягають, крім того, втручання в діяльність органу досудового розслідування, окрім як в передбаченому законом порядку, не допускається, з таких підстав слідчий суддя вважає, що прохання сторони захисту закрити кримінальне провадження не ґрунтується на законі, та задоволенню не підлягає.
При цьому, у відповідності до загальних засад кримінального провадження, а саме ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами передбаченими цим Кодексом.

Згідно зі ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Відповідно до ст. 36 КПК України, прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Згідно зі ст. 37 КПК України, прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.
У відповідності до ч.ч. 1,2 ст. 218 КПК України, досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.
Якщо слідчому із заяви, повідомлення або інших джерел стало відомо про обставини, які можуть свідчити про кримінальне правопорушення, розслідування якого не віднесене до його компетенції, він проводить розслідування доти, доки прокурор не визначить іншу підслідність.
Прокурором у кримінальному провадженні вважається прокурор, щодо якого є постанова керівника прокуратури (прокурора району), або іншого прирівняного до нього прокурора про призначення групи прокурорів. Саме такий прокурор уповноважений приймати процесуальні рішення, в тому числі, щодо визначення місця досудового розслідування, як вказано вище у статті.
На початку розслідування слідчий перевіряє наявність вже розпочатих досудових розслідувань щодо того ж кримінального правопорушення.
У разі якщо буде встановлено, що іншим слідчим органу досудового розслідування або слідчим іншого органу досудового розслідування розпочато кримінальне провадження щодо того ж кримінального правопорушення, слідчий передає слідчому, який здійснює досудове розслідування, наявні у нього матеріали та відомості, повідомляє про це прокурора, потерпілого або заявника та вносить відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
У ст. 216 КПК України визначено підслідність, а саме слідчі органів Національної поліції здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, крім тих, які віднесені до підслідності інших органів досудового розслідування.
В частинах 3 і 6 ст. 22 КПК України вказано, що під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу.
Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Тобто, виключне право на вирішення питання щодо визначення підслідності у кримінальному провадженні має тільки прокурор, слідчий суддя не може виходити за рамки повноважень, наданих йому законом, а тому повинен діяти безсторонньо, і здійснювати контроль за недопущенням порушень прав і свобод особи, окрім як на підставі Закону, тому, прохання сторони захисту про визначення підслідності також є таким, що не відповідає КПК України і задоволенню не підлягає.
За таких обставин слідчий суддя вважає, що скарга ОСОБА_4 підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст. ст. 214-216, 303-307, 318-380, 372 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого та прокурора задовольнити частково.

Рішення слідчого в ОВС СВ УСБУ в Одеської області ОСОБА_6 від 27.06.2017 року про зупинення досудового розслідування кримінального провадження №0000128 від 02.07.2014 року а підставі п. 2 ч. 1 ст.280 КПК України - скасувати.

У задоволенні інших вимог скаржника - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: ОСОБА_1
30.08.2017