Справа № 526/2032/17
Провадження № 1-кп/526/204/2017

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2017 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Гадяч кримінальне провадження зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000585 від 13 липня 2017 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вельбівка Гадяцького району Полтавської області, громадянина України, має на утриманні малолітнього сина, фактично проживає АДРЕСА_1 , зареєстрований АДРЕСА_2 , перебуває на обліку в РЦЗ, в силу ст.. 89 КК України не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 125, ст. 356 КК України,

в с т а н о в и в:
12 липня 2017 року близько 17 год. 30 хв. в м. Гадяч Полтавської області ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки ЗАЗ-1140 з реєстраційним номером НОМЕР_1 , рухався по вул. Полтавській у напрямку до вул. Першотравневої, де вирішив обігнати легковий автомобіль марки ВАЗ-2107 з реєстраційним номером НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 , який рухався у попутному напрямку. Розпочавши обгін, ОСОБА_4 почав перешкоджати ОСОБА_5 у виконанні маневру, не пропускаючи його та збільшуючи швидкість.
Через наявність зустрічного транспортного засобу ОСОБА_5 не зміг закінчити маневр обгону і намагався повернутися назад, у попереднє положення, однак ОСОБА_4 продовжував перешкоджати та, після роз`їзду із зустрічним транспортним засобом, витіснив автомобіль під керуванням ОСОБА_5 через зустрічну смугу руху на ліве узбіччя шляхом відповідного підрізання автомобілем, під час якого відбулося зіткнення даних транспортних засобів.
Відчуваючи особисту неприязнь до ОСОБА_5 , діючи протиправно, з прямим умислом, з метою помститися за ситуацію, що виникла на дорозі, ОСОБА_4 підійшов до водійських дверей автомобіля ЗАЗ-1140 з реєстраційним номером НОМЕР_1 , де за кермом знаходився ОСОБА_5 , відкрив їх та наніс не менше чотирьох ударів в область передпліччя та грудей, після чого наказав ОСОБА_5 вийти з автомобіля, при цьому погрожуючи та вимагаючи гроші. Коли ОСОБА_6 вийшов з машини, ОСОБА_4 продовжив спричиняти йому тілесні ушкодження, наносячи удари руками по голові та обличчю. Внаслідок зазначених умисних протиправних дій ОСОБА_5 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку та гематоми лівої скроневої ділянки, які в своїй сукупності, згідно висновку експерта №180 від 17.08.2017 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Також ОСОБА_5 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді саден правої верхньої кінцівки, крововиливів грудної клітки, спини, які згідно цього ж висновку експерта кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.
Суд визнає винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України і кваліфікує його дії як умисне спричинення легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
В судовому засіданні ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю, покази відповідно до ст.63 Конституції України давати відмовився. На запитання суду пояснив, що до моменту описаних подій не знав ОСОБА_5 і ніяких цивільних правовідносин між ними не було, як і немає на даний час.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні показав суду, що він перебував у справах в м. Гадяч та повертався додому в м. Полтава. За Сарським перехрестям він намагався обігнати ВАЗ-2107 з реєстраційним номером 377-46 СК, який рухався у попутному напрямку, однак водій автомобіля не давав це зробити та відтіснив його машину на зустрічну обочину, де відбулося зіткнення. Після цього водій автомобіля наніс йому кілька ударів кулаком в голову, та погрожуючи і вимагаючи гроші, відібрав сумку, звідки витяг всі документи і ключі від машини та планшет. Він намагався забрати речі назад, однак пасажир автомобіля його утримував, а ОСОБА_4 продовжував наносити удари по ребрах та погрожувати. Коли йому вдалося вирватися і втекти з місця події та викликати «102», ОСОБА_4 з братом та речами від`їхав з місця події, а потім поцікавився чи викликав працівників поліції та отримавши позитивну відповідь повернув планшет з зарядним пристроєм, повідомивши, що тепер він винен йому ще більше грошей. Через деякий час по приїзду працівників поліції ОСОБА_4 прийшов пішки та повернув сумку, в якій не вистачало 3 тисяч гривень за товар. Підтримав цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
Свідок ОСОБА_7 показала суду, що 12 липня 2017 року з вікна квартири спостерігала, як двоє молодих людей розбирались між собою, при цьому один вдарив іншого, від чого той перелетів через капот і став на ноги. Також була очевидцем як один із них копошився в салоні, а потім один за другим побігли в сторону «Хуторянки».
Свідок ОСОБА_8 показав суду, що того дня він відпочивав поблизу кафе «Вікторія», почув характерний звук для ДТП. Всіх подій він не міг бачити, оскільки йому заважали машини, що стояли поруч та рухалися по проїзній частині, однак помітив, що між водіями автомобіля ВАЗ та Таврія була якась потасовка і сварка, після якої водій Таврії перебіг на протилежну сторону дороги, а водій ВАЗ гнався за ним. Також бачив як водій автомобіля ВАЗ поклав на капот планшет, який згодом віддав потерпілому.
Свідок ОСОБА_9 показав суду, що в той день ішов з центра міста та побачив, що напроти кафе «Вікторія» стоять два автомобілі з ознаками зіткнення. ОСОБА_4 погнався за потерпілим, але не наздогнав, після чого повернувся до автомобіля Таврія з якого витяг планшет із зарядним. Потім сів у автомобіль ВАЗ, переїхав на другу сторону і запитав у потерпілого чи ці речі йому потрібні, на що той відповів «так». Після передачі планшета і зарядного пристрою, потерпілий просив віддати ключі, однак ОСОБА_4 не реагував та поїхав у напрямку центру міста.
Відомості про дану подію внесені до ЄРДР 31 серпня 2017 року, відкрито кримінальне провадження № 0000585.

30 серпня 2017 року ОСОБА_5 подав заяву на ім`я начальника Гадяцького ВП про притягнення до кримінальної відповідальності невідомої особи, яка 12.07. 2017 нанесла йому умисно тілесні ушкодження, також просив внеси відомості про дану подію до ЄРДР.(а.п. 137)

Відомості про дану подію внесені до ЄРДР 31 серпня 2017 року.(а.п.46)

12 липня 2017 року проведено огляд речей та документів ОСОБА_10 , що знаходились у сумці, про що складено протокол та фото таблиці (а.п.48 - 55)

За даними висновку експерта № 180 від 17 серпня 2017 року у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження, які можливо розділити на групи: групи А: закрита черпно- мозкова травма, струс головного мозку, гематома лівої скроневої ділянки. Дані тілесні ушкодження могли утворитися від не менше однієї травматичної дії тупих твердих предметів, якими могли були руки людини, ноги у взутті та інші предмети з подібними характеристиками, які в своїй сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Група Б - садна правої верхньої кінцівки, крововиливи грудної клітки, спини. Дані тілесні ушкодження могли утворитися від не менше чотирьох травматичних дій тупих твердих предметів, якими могли бути руки людини, стиснуті в кулак, ноги у взутті або інші предмети з подібними характеристиками, можливо в час та при обставинах вказаних в постанові, які в своїй сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень групи Б можливо їх утворення під час боротьби та самозахисту. (а.п.57-59)

13 липня 2017 року проведено огляд місця вчинення кримінального правопорушення, зокрема дороги, де сталося ДТП, зафіксовано місце зіткнення автомобілів, де знаходяться уламки скла жовтого кольору, схожі на покажчик повороту, про що складено протокол, схему та фото таблиці.(а.п.73-78)

Даними протоколу проведення слідчого експерименту від 15 липня 2017 року з свідком ОСОБА_8 встановлено місце вчинення злочину.(а.п.60-62)

Даними протоколу проведення слідчого експерименту від 15 липня 2017 року з свідком ОСОБА_7 встановлено місце вчинення злочину, час та обставини за яких була спричинена частина тілесних ушкоджень потерпілому.(а.п.63- 65)

Протоколом проведення слідчого експерименту від 8 серпня 2017 року з потерпілим ОСОБА_5 уточнено з допомогою статиста механізм спричинення йому тілесних ушкоджень, область та кількість нанесених ударів. Відеозапис переглянуто в судовому засіданні.(а.п.82-84)

За даними висновку експерта № 212 від 19.08.17 року покази потерпілого ОСОБА_5 надані ним 8 серпня 2017 року у ході проведення слідчого експерименту не протирічать об`єктивним судово-медичним даним отриманим при судово-медичній експертизі ОСОБА_5 в частині механізму нанесення йому тілесних ушкоджень в ділянку голови, тулубу, верхніх кінцівок та протирічать об`єктивним даним отриманим при судово- медичній експертизі в частині механізму нанесення йому тілесних ушкоджень в ділянку шиї.(а.п.93 -94)

8 серпня 2017 року з потерпілим ОСОБА_5 проведено впізнання особи за фотознімками. В ході даної слідчої дії ОСОБА_5 впізнав особу на фотознімку під №1, яким являвся ОСОБА_4 та повідомив, що саме він відкрито заволодів його речами та спровокував ДТП, про що складено протокол.(а.п.85 -87)

Таким чином, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у спричиненні легких тілесних ушкоджень.

Досудовим слідством ОСОБА_4 також обвинувачується в тому, що 12 липня 2017 року близько 17 год. 30 хв. в м. Гадяч Полтавської області по вул. Полтавській у напрямку до вул. Першотравневої рухався на автомобілі марки ЗАЗ-1140 з реєстраційним номером НОМЕР_1 , керуючи ним, ОСОБА_5 .
Проїхавши пров. Тімірязєва, ОСОБА_5 вирішив здійснити небезпечний маневр обгін легкового автомобіля марки ВАЗ-2107 з реєстраційним номером НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 , який рухався у попутному напрямку. Здійснюючи обгін на заокругленій ділянці автодороги, ОСОБА_5 , на думку ОСОБА_4 , створив аварійно-небезпечну ситуацію, оскільки назустріч рухався транспортний засіб, що заважав безпечно завершити обгін.
З метою уникнення лобового зіткнення транспортних засобів ОСОБА_4 вимушено скерував автомобіль, на якому рухався, праворуч на узбіччя та почав подавати звукові сигнали ОСОБА_5 , щоб він негайно припинив маневр. Через наявність зустрічного транспортного засобу ОСОБА_5 не зміг закінчити маневр обгону, пригальмував, внаслідок чого попереду нього знову опинився автомобіль під керуванням ОСОБА_4 .
Останній, перебуваючи в емоційно збудженому стані внаслідок виникнення аварійно-небезпечної ситуації, вирішив виказати своє невдоволення ОСОБА_5 .
З цією метою подав звукові сигнали з керованого автомобіля, та, оскільки на них ОСОБА_5 не реагував, вирішив притиснути автомобіль, яким керував останній, до лівого узбіччя шляхом відповідного підрізання автомобілем.
При цьому ОСОБА_5 , не бажаючи зупинятись та підкорятись бажанню ОСОБА_4 , допустив зіткнення керованого автомобіля з автомобілем, яким керував ОСОБА_4 . Зіткнення та повна зупинка автомобілів сталася вже на лівому по напрямку їх руху узбіччі, напроти кафетерію «Вікторія» та гуртожитку по вул. Полтавській, 88.
Відчуваючи особисту неприязнь до ОСОБА_5 , діючи протиправно, з прямим умислом, з метою помститися за стресову ситуацію, що виникла на дорозі, та з метою відшкодування уявної шкоди, яку він вважав йому спричинив ОСОБА_5 , ОСОБА_4 вирішив вчинити відносно нього самоправні дії (самоправство), а також нанести йому удари по тілу та таким чином спричинити ОСОБА_5 тілесні ушкодження.
Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_4 підійшов до водійських дверей автомобіля ЗАЗ-1140 з реєстраційним номером НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився ОСОБА_5 , відкрив їх та наніс не менше чотирьох ударів зазначеній особі в область передпліччя та грудей, після чого наказав ОСОБА_5 вийти з автомобіля. Коли на цю вимогу ОСОБА_5 вийшов із транспортного засобу, уявляючи, що внаслідок його дій на дорозі йому заподіяно майнову та моральну шкоду, яку ОСОБА_5 повинен йому відшкодувати, ОСОБА_4 самоправно вчинив дії, спрямовані на забезпечення відшкодування такої уявної особисто визначеної шкоди, а саме без дозволу та згоди ОСОБА_5 вилучив належне йому майно, документи та ключі від керованого ОСОБА_5 транспортного засобу. Такі дії вчинив всупереч встановленому законом порядку (всупереч положенням Цивільного та Цивільного процесуального Кодексів України, Закону України «Про виконавче провадження»).
Коли ОСОБА_4 висунув ОСОБА_5 вимогу передати належну йому сумку з документами на автомобіль, яку той тримав у руках, та ключі від автомобіля, останній відмовився, тобто тим самим оспорив правомірність дій ОСОБА_4 .
Отримавши негативну відповідь, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та наслідки, які можуть від них настати, умисно наніс не менше двох ударів долонею правої руки в ліву частину голови ОСОБА_5 і самовільно всупереч його волі відібрав її. Такими діями ОСОБА_11 спричинив ОСОБА_5 закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку та гематому лівої скроневої ділянки, які в своїй сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Оскільки після цих ударів воля потерпілого була подавлена, ОСОБА_4 безперешкодно з вказаної сумки витягнув посвідчення водія ОСОБА_5 серії НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 на керований ним транспортний засіб, страховий поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності серії АК/6273084, які у подальшому забрав із собою.
Вирішивши, що самовільне заволодіння вказаними речами є недостатнім для компенсування своєї уявної моральної шкоди, ОСОБА_4 витягнув із автомобіля ЗАЗ-1140 з реєстраційним номером НОМЕР_1 також і ключі із замка запалення двигуна, планшет «Apple iPad A1396» із серійним номером DN6G7CMEDKNV та зовнішній акумулятор «G.Power DP-923 12000 mAh» загальною вартістю останніх двох відповідно до висновків експертів №146/584 від 16.08.2017 2 778,32 грн.
У цей час ОСОБА_5 покинув місце події, втікаючи від ОСОБА_4 , а останній, переглянувши сумку ОСОБА_5 , виявив там грошові кошти у сумі 3 000 грн., які вирішив та обернув на власну користь в якості відшкодування уявної моральної шкоди. При цьому інше майно планшет «Apple iPad A1396» із серійним номером DN6G7CMEDKNV, зовнішній акумулятор «G.Power DP-923 12000 mAh» вирішив повернути ОСОБА_5 , що одразу ж і зробив у тому ж місці.
Вказані дії органами досудового слідства кваліфіковані за ст. 356 КК України як самоправство, тобто самовільне всупереч установленому законом порядку, вчинення будь яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином ОСОБА_5 , що заподіяли останньому значну шкоду, яка виразилась у зазначених вище легких тілесних ушкодженнях, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також у вилученні документів: посвідченні водія ОСОБА_5 серії НОМЕР_3 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 на транспортний засіб ЗАЗ-1140 з реєстраційним номером НОМЕР_1 , страховий поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності серії АК/6273084, ключів від транспортного засобу та грошових коштів у сумі 3000 грн., планшету «Apple iPad A1396» із серійним номером DN6G7CMEDKNV із зовнішнім акумулятором «G.Power DP-923 12000 mAh» вартістю 2778,32 грн.
Органами досудового слідства та стороною обвинувачення в реєстрі та судовому засіданні не розмежовано докази на підтвердження складу даних кримінальних правопорушень, тому суд надає їм правову оцінку, виходячи з належності та допустимості доказів по кожному злочину.

Дослідивши та перевіривши всі наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд вважає, що висновок досудового слідства про наявність у діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення - самоправство - не заснований на матеріалах справи, а всі докази здобуті з порушенням норм КПК.

Стороною обвинувачення надано наступні докази на підтвердження доведеності вини ОСОБА_4 у вчиненні самоправства.

Відомості про дану подію внесені до ЄРДР 12 липня 2017 року за № 0000585 за ст.356 КК України, хоча попередня правова кваліфікація даного кримінального правопорушення, внесена цього ж дня, під цим же номером та за цих обставин ч.2 ст. 186 КК України.(а.п.45-46)

13 липня 2017 року проведено огляд місця вчинення кримінального правопорушення, зокрема дороги, де сталося ДТП, зафіксовано місце зіткнення автомобілів, де знаходяться уламки скла жовтого кольору, схожі на покажчик повороту, про що складено протокол, схему та фото таблиці.(а.п.73-79)

Протоколом проведення слідчого експерименту від 8 серпня 2017 року з потерпілим ОСОБА_5 уточнено з допомогою статиста механізм спричинення йому тілесних ушкоджень, область та кількість нанесених ударів, а також обставини умисного заволодіння його майном. Відеозапис переглянуто в судовому засіданні.(а.п.82 -84)

15 липня 2017 року проведено огляд планшету сірого кольору та зовнішньої акумуляторної батареї, на яких виявлено сліди та потьоки речовини бурого кольору, відібрано зразки змиву, про що складено протокол.(а.п.80-81)

14 липня 2017 року проведено огляд автомобіля ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_2 , володільцем якого являється ОСОБА_4 .. В ході огляду автомобіля виявлено потертості та вдавлення, характерні для давнього пошкодження. Слідчим складено протокол та фото таблиці до нього.(а.п.67-71)

Даними протоколу проведення слідчого експерименту від 15 липня 2017 року з свідком ОСОБА_8 встановлено місце вчинення злочину та обставини за яких між водіями автомобілів ВАЗ і Таврія відбулась потасовка, після якої у руках ОСОБА_4 опинився планшет, який згодом був переданий потерпілому. (а.п.6062)

24 серпня 2017 року з потерпілим ОСОБА_8 проведено додатково слідчий експеримент, в ході якого було встановлено наявність в руках ОСОБА_4 планшету білого кольору.(а.п.95-97)

Даними протоколу проведення слідчого експерименту від 15 липня 2017 року з свідком ОСОБА_7 встановлено місце вчинення злочину, час та обставини за яких була спричинена частина тілесних ушкоджень потерпілому, а також момент проникнення до автомобіля потерпілого.(а.п.63-65)

8 серпня 2017 року з потерпілим ОСОБА_5 проведено впізнання особи за фотознімками. В ході даної слідчої дії ОСОБА_5 впізнав особу на фотознімку під №1, яким являвся ОСОБА_4 та повідомив, що саме він відкрито заволодів його речами та спровокував ДТП, про що складено протокол.(а.п.85-87)

8 серпня 2017 року з потерпілим ОСОБА_5 проведено впізнання особи за фотознімками. В ході даної слідчої дії ОСОБА_5 впізнав особу на фотознімку під №3, яким являвся ОСОБА_12 та повідомив, що саме він разом з ОСОБА_4 намагалися відкрито заволодіти його майном, про що складено протокол (а.п.89-91)

Даними протоколу проведення слідчого експерименту від 24 серпня 2017 року з свідком ОСОБА_13 встановлено місце вчинення злочину та обставини за яких ОСОБА_4 заволодів планшетом потерпілого, забравши його з машини. ( а.п.98-100)

Постановою слідчого СВ Гадяцького ВП ОСОБА_14 планшет сірого кольору марки «іPad», USB кабель, зовнішній акумулятор білого кольору, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, в`язку ключів з дистанційним пультом, страховий поліс з талоном та водійське посвідчення визнано речовими доказами по кримінальному провадженню.(а.п.101)

15 вересня 2017 року постановою слідчого СВ Гадяцького ВП ОСОБА_14 дії ОСОБА_4 перекваліфіковано з ч.2 ст. 186 КК України на ст. 356 КК України.(а.п.102)

Відповідно ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Суд вважає, що встановлені та описані досудовим слідством фактичні обставини справи та надана їм правова оцінка не відповідають дійсності. Детально описуючи події, досудове слідство вдалося до оцінки таких фатів як «небезпечний маневр обгін, створення аварійно небезпечної ситуації, ОСОБА_5 допустив зіткнення з автомобілем» та не врахувало, що відносно ОСОБА_5 не було складено протоколів про адміністративне правопорушення за порушення правил обгону, створення аварійної ситуації і т.п.. Докази з даного приводу відсутні.

Постановою Гадяцького районного суду від 13 вересня 2017 року провадження у справі відносно ОСОБА_5 за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення., оскільки суд в його діях не знайшов порушень ПДР, які б знаходились в причинному зв`язку з ДТП. (а.п.27)

Досудове слідство в обвинувальному акті описує уявну матеріальну та моральну шкоду ОСОБА_4 , яка невідомо чим йому була спричинена, так як з протоколу огляду автомобіля вбачається, що він має потертості і незначні застарілі пошкодження. Для можливої уяви такої майнової та моральної шкоди, на яку так часто посилається досудове слідство в обвинувальному акті, слід було б провести психолого психіатричну експертизу, що не було зроблено. В судовому засіданні ОСОБА_4 відмовився покази. Відповідно до ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, які не були предметом безпосереднього дослідження суду. За таких обставин судом не здобуто доказів про уявну матеріальну та моральну шкоду, завдану обвинуваченому, і така шкода є лише власною надуманою уявою досудового слідства, не підтвердженою жодними належними і допустимими доказами, тому на думку суду такий висновок є неспроможним, а описані фактичні обставини справи викладені у вигідному для обвинуваченого світлі і частково не відповідають дійсності.

Суд звертає увагу, що суб`єкт складу злочину самоправство - хоча і є загальним, однак за суб`єктним складом така фізична осуда особа, яка досягла 16 років, повинна бути наділена конкретним дійсним правом (або уявним правом), яке реалізовує його всупереч встановленому законодавством порядку. При цьому наявність такого права підлягає доказуванню у кримінальному провадженню.

Як встановлено в процесі розгляду справи ОСОБА_5 та ОСОБА_4 до зазначених подій не знали один одного, ніякі цивільні правовідносини між ними не існували, жодних відносин з приводу матеріальних благ між обвинуваченим та потерпілим не було та не виконувались рішення відносно них в порядку виконавчого провадження. Таким чином кваліфікувати самовільне вилучення чужого майна в рахунок не існуючих цивільно правових зобов`язань за ст. 356 КК України немає жодних правових підстав, оскільки у таких випадках для вилучення майна у потерпілого з порушенням встановленого порядку визначальним є наявність боргових або інших зобов`язань. Судом також встановлено, що ОСОБА_4 не був наділений жодними правами для вилучення майна у потерпілого.

Перекваліфіковуючи дії ОСОБА_4 з ч.2 ст. 186 КК України слідчий взагалі не встановив об`єкту злочину, яким в даному випадку є порядок відносин у сфері права власності, де предметом виступає чуже майно. Разом з тим, при самоправстві у сфері порядку відносин права власності такі відносини виступають додатковим об`єктом, при цьому предметом таких злочинів виступає своє майно або ж спірне майно. За характером об`єктивної сторони складу цих злочинів одне не передбачає перехід до іншого, тим більше за межами родового об`єкта злочину. В даному випадку предметом злочину було майно, що належить потерпілому, а не обвинуваченому і на яке він не мав жодних навіть уявних прав, а також прав на це майно не могло бути йому передано.

У постанові судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 07 листопада 2014 року зазначено, що «під законними інтересами слід розуміти інтереси, які забезпечуються нормами закону (до яких можна застосувати нормативний критерій), а також ті, що не суперечать чинному законодавству. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в рішенні Конституційного Суду від 01 грудня 2004 р. № 18-рп/2004, незаконний інтерес, на відміну від правоохоронюваного, не захищається ні законом, ні правом і не повинен задовольнятись чи забезпечуватись ним.

Суд також відзначає, що диспозиція ст. 356 КК України є бланкетною, тобто відсилає до правових норм інших галузей права. Фактично відповідальність за самоправство повинна наставати за умови, що вчинені дії суперечать встановленому законом порядку. Рішенням Конституційного Суду України від 19.04.2000 № 6-рп/2000 визначено, що основна особливість бланкетної диспозиції полягає в тому, що така норма має загальний і конкретизований зміст. Конкретизований зміст бланкетної диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює кримінально-правову норму більш конкретним змістом.

При кваліфікації ст. 356 КК України необхідно встановлювати наявність конкретних самоправних дій, посилаючись на відповідне законодавство. Поміж тим досудове слідство зазначених вимог закону не дотрималось, формально, в дужках пославшись на положення Цивільного та Цивільно процесуального Кодексу України, Закону України «Про виконавче провадження», при цьому не встановив ні характеру спірних правовідносин та не впевнившись в наявності між обвинуваченим та потерпілим будь яких інших правових відносин або ж тих, які випливають з виконання судових рішень. Жодних доказів з даного приводу не надано. Хоча, як уже зазначалось, в ході судового розгляду теж не встановлено наявності ні цивільно правових, ні інших договірних правовідносин.

У постанові судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 07 листопада 2014 року зазначено, що «під законними інтересами слід розуміти інтереси, які забезпечуються нормами закону (до яких можна застосувати нормативний критерій), а також ті, що не суперечать чинному законодавству. Під час кваліфікації за ст. 356 КК України судам слід враховувати, що незаконний інтерес не захищається правом і тому у спірних відносинах, щодо яких існує цивільно-правовий конфлікт питання визначення наявності в діях особи самоправних дій має ключове значення. Вказана правова позиція є обов`язковою для застосування судами.

Верховний Суд України у своєму рішенні від 06.02.2012 року висловив правову позицію про те, що норма ст. 356 КК України встановлена з метою упередити (застерегти), заборонити вчинення самоправних (на власний розсуд), усупереч установленому законом порядку, будь-яких дій проти прав та охоронюваних законом інтересів окремого громадянина або підприємства, установи чи організації, які оспорюють правомірність таких дій. У разі скоєння таких дій і, якщо ними було завдано значної шкоди інтересам громадян або державним чи громадським інтересам або інтересам власника, то для особи, що вчинила такі дії, настає кримінальна відповідальність. Вказана правова позиція теж є обов`язковою для застосування судами.

В даному випадку ОСОБА_4 мав незаконний інтерес до майна ОСОБА_5 , всі дії вчинялися ним з прямим умислом і носили цілеспрямований характер на заволодіння чужим майном, а отже були незаконними, оскільки жодного уявного права на це майно він не мав. За наведених обставин, ОСОБА_4 було пред`явлене не конкретне обвинувачення, оскільки досудове слідство не вмінило йому порушення конкретних норм чинного законодавства.

Разом з цим, нормами КПК ст. 356 КК України віднесена до справ приватного обвинувачення. Відповідно до ч. 1 ст. 477 КПК кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого. Стаття 356 КК України вважається справою приватного обвинувачення лише щодо дій, якими заподіяно шкоду правам та інтересам окремих громадян або інтересам власника. Таким чином, заява потерпілого у кримінальному провадженні у таких випадках також слугує доказом оспорення нею самоправних дій і фактично виступає способом захисту свого права. Натомість, ст. 356 КК України, поряд із обов`язком потерпілого своєю заявою повідомити про вчинення злочину, покладає додатковий обов`язок встановити факт оспорення самоправних дій. Такі положення законодавства у своїй сукупності покладають на потерпілу особу додаткові обов`язки по захисту свого порушеного права, оскільки особа вправі самостійно обирати спосіб захисту порушеного права, і у випадку кваліфікації за ст. 356 КК України вона уже його реалізує шляхом подання до слідчого, прокурора відповідної заяви.

Поміж тим, заява потерпілого про притягнення ОСОБА_4 за ст. 356 КК України до кримінальної відповідальності потерпілим не складалась і не надана суду в якості доказу оспорювання самоправних дій обвинуваченого. Таким чином відсутній причинний зв`язок та обов`язкова складова ознак самоуправства оспорювання правомірності дій окремим громадянином.

Як неодноразово зазначалось вище, 15 вересня 2017 року слідчим перекваліфіковано дії ОСОБА_4 з ч.2 ст. 186 КК України на ст. 356 КК України. При цьому посилання про отримання заяви потерпілого в постанові про зміну кваліфікації немає. Як зазначено, ст. 356 КК України віднесена до справ приватного обвинувачення і заява потерпілого в даному випадку є єдиним законним приводом до початку розслідування в формі приватного обвинувачення. Лише після отримання заяви потерпілого відомості можуть бути внесені до ЄРДР та розпочато досудове розслідування. Поміж тим, з матеріалів справи вбачається, що відомості до ЄРДР за даною статтею були внесені 13.07.2017 (а.п.46), тобто навіть до зміни кваліфікації. Однак, цього ж дня до ЄДР була внесена і кваліфікація дій ОСОБА_4 за ч.2 ст. 186 КК України (а.п.45). Таким чином без заяви потерпілого було розпочате досудове розслідування у формі приватного обвинувачення за ст. 356 КК України відносно ОСОБА_4 , що є неприпустимим.

За таких обставин, при наявності підстав для зміни правової кваліфікації з державної на приватну, слідчий за погодженням з прокурором зобов`язаний був з`ясувати думку потерпілого і лише за наявності його письмової згоди оголошувати підозру ОСОБА_4 за ст. 356 КК України, так як в даному випадку він зв`язаний думкою потерпілого. За відсутності такої заяви кримінальне провадження мало бути закритим на досудовому слідстві в зв`язку з відмовою потерпілого від приватного обвинувачення.

Суд вважає, що кримінальне розслідування за ст. 356 КК України щодо ОСОБА_4 було проведено безпідставно. Поміж тим, як вбачається з наданих стороною обвинувачення доказів, всі слідчі дії та процесуальні рішення були проведені до перекваліфікації дій на ст. 356 КК України за відсутності письмової заяви потерпілого.

Згідно ст. 86 КК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Отже, всі зібрані докази по справі за ст. 356 КК України є недопустимими.

Згідно ст.62 ч.3 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до п.23 Пленуму Верховного Суду України „Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку від 29.06.90 № 5 всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь підсудного. Коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Таким чином, суд розглянувши кримінальне провадження в межах пред`явленого обвинувачення за ст. 356 КК України встановив, що ОСОБА_4 жодного, тобто ні дійсного, ні уявного права на заволодіння майном потерпілого не мав. За таких обставин його дії не носили самоправний характер, а тому в них відсутній і склад даного злочину. Фактично в його діях є склад іншого, більш тяжкого кримінального правопорушення, однак суд будучи обмеженим вимогами ст. 337 КПК України щодо неможливості зміни правової кваліфікації судом в сторону погіршення становища обвинуваченого, виходячи з наведених міркувань та позиції потерпілого, який не оскаржив дії слідчого на досудовому слідстві, приходить до висновку про необхідність виправдання ОСОБА_4 .

Відповідно п.3 ч.1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється в разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення .

За таких обставин суд вважає необхідним виправдати ОСОБА_4 за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

Потерпілим ОСОБА_5 заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди на суму 3 тисячі гривень та моральної шкоди на суму 15000 грн., а також витрат на правову допомогу в сумі 4 тисячі грн.
Розглядаючи даний позов в частині відшкодування матеріальної шкоди суд враховує, що заволодіння коштами в сумі 3 тисячі гривень відбулося під час вчинення протиправних дій відносно позивача, які розглядаються судом. Хоча дії ОСОБА_4 і були неправомірно перекваліфіковані з ч.2 ст. 186 КК України на ст. 356 КК України, за якою він виправданий, суд вважає, що його майнові права підлягають судовому захисту. У рішенні Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі №21-1265а15 вказано, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним (що узгоджується з положеннями ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року), тому з метою повного захисту прав потерпілого та з метою недопущення повторного звернення до суду з даного приводу , зазначена сума підлягає стягненню з обвинуваченого, оскільки визнана ним під час судового розгляду.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди суд вважає, що вона була завдана потерпілому та полягала у перенесенні ним фізичного болю, стражданнях та переживаннях, пов`язаних з госпіталізацією до лікувального закладу, де проводилось лікування, порушенні звичайного способу життя, приниженням гідності, образою та страхом за своє життя і здоров`я. Разом з тим суд вважає, що заявлена сума не знайшла свого підтвердження в ході розгляду справи, тому заявлений позов у цій частині підлягає частковому задоволенню.

В частині вимог про відшкодування витрат на правову допомогу, суд виходить із змісту ч. 2 ст. 120 КПК України, яка передбачає, що витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження. Тому відповідно відсутні правові підстави стягнення вказаних витрат з обвинуваченого.
Заявлений по справі цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі фінансового управління Полтавської районної державної адміністрації про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, який потерпів від злочину на суму 3961грн. 38 коп. підлягає задоволенню, так як визнаний обвинуваченим і знайшов своє підтвердження в процесі розгляду справи.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 за ч.2 ст. 125 КК України суд враховує, що вчинене ним кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості та особу обвинуваченого, який щиро розкаявся, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітню дитину, тому вважає, що йому слід призначити покарання у вигляді обмеження волі, яке буде достатнім для виправлення та попередження нових злочинів.

В судовому засіданні обвинувачений подав заяву про застосування акту амністії, тому суд вважає, що ОСОБА_4 слід призначити покарання у межах санкції статті та звільнити від відбування покарання на підставі п.в ст.1 Закону України "Про амністію" від 22 грудня 2016 року, який в дії з 8 вересня 2017 року, оскільки на день набрання чинності цим Законом він мав неповнолітню дитину.

Разом з цим суд не вбачає підстав для закриття кримінального провадження, так як воно надійшло до суду з обвинувальним актом, сторони в процесі розгляду справи не примирилися, прокурор не відмовився від обвинувачення, тому клопотання в цій частині слід залишити без задоволення.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Суд не вбачає в даному випадку підстав для вирішення питання процесуальних витрат, оскільки експертиза проводилась з метою оцінки майна потерпілого, яким заволодів ОСОБА_4 . Але так як він виправданий за даним кримінальним правопорушенням, підстав для стягнення з нього коштів за проведення експертизи суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

з а с у д и в:
- ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України та призначити покарання у вигляді 2 років обмеження волі, за ст. 356 КК України виправдати за відсутністю в його діях складу даного кримінального правопорушення.

На підставі п.в ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання.

Цивільний позов прокурора Гадяцького відділу Миргородської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі фінансового управління Полтавської районної державної адміністрації про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину на суму 3961грн. 38 коп. задовольнити. Стягти з ОСОБА_4 на користь фінансового управління Полтавської районної державної адміністрації 3961грн. 38 коп.

Стягти з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 майнову шкоду в сумі 3000 грн., моральну шкоду в сумі 7 тисяч грн., решту позовних вимог залишити без задоволення.

Речові докази: водійське посвідчення ОСОБА_5 серії НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 на транспортний засіб ЗАЗ-1140 з реєстраційним номером НОМЕР_1 , страховий поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності серії АК/6273084, ключі з дистанційним пультом, планшет «Apple iPad A1396» (серійний номер DN6G7CMEDKNV) із зовнішнім акумулятором «G.Power DP-923 12000 mAh» залишити ОСОБА_5 ..
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Полтавської області протягом 30 днів через Гадяцький районний суд з дня його проголошення.

Головуюча: ОСОБА_1