Справа №591/1847/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/645/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" грудня 2017 р. колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_3 ,

суддів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на вирок Зарічного районного суду м. Суми від 06 червня 2017 року, відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ізборськ Псковської області РФ, українця, громадянина України, розлученого, з вищою освітою, працюючого арбітражним керуючим, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368-4 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
До Апеляційного суду Сумської області надійшла апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 в якій він не оспорюючи фактичних обставин справи та правильності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 , просить вирок суду скасувати у зв`язку з його м`якістю та ухвалити новий, яким ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368-4 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права займатися професійною діяльністю, пов`язаною з наданням публічних послуг, а саме послуг арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) строком на 2 роки.

Даним вироком ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368-4 КК України та призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу розміром 17000 грн., що відповідає одній тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на відповідний строк.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до ст. 100 КПК України.

В обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги прокурор наголошує на безпідставному застосуванні судом при призначенні ОСОБА_9 покарання положень ст. 69 КК України та звільнення його від додаткового покарання визначеного ч. 3 ст. 368-4 КК України у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, скільки по-перше деякі з перелічених судом першої інстанції обставин, що стали підставою для звільнення обвинуваченого від додаткового покарання, є невиправдані, а по-друге норми ст. 69 КК України не застосовуються відносно осіб, засуджених за корупційні злочини, в той час коли ОСОБА_9 оскаржуваним вироком засуджено за вчинення злочину передбаченого ч. 3 ст. 368-4 КК України, який відповідно до ст. 45 КК України є корупційним. Між тим, прокурор наголошує і на тому, що саме здійснення ОСОБА_9 професійної діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг, а саме послуг арбітражного керуючого та перебування його на посаді ліквідатора банкрута, було основою з умов, які сприяли вчиненню ним даного злочину.

На вказану апеляційну скаргу прокурора захисником ОСОБА_8 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , було подано заперечення в яких адвокат висловлює свою незгоду з доводами прокурора, вважає оскаржуваний ним вирок законним та просить залишити його без зміни, а вимоги апеляційної скарги прокурора без задоволення.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на судове рішення не подавали.

Як встановив суд першої інстанції ОСОБА_9 будучи арбітражним керуючим ліквідатором банкрута ТОВ «Сілікатобетон», що розташований в м. Сумах по вул. Прикордонна, 14, тобто особою, яка проводить професійну діяльність, з наданням публічних послуг, діючи умисно, перебуваючи в м. Сумах по вул. Прикордонна, 14. з корисливих мотивів, в порушення вимог ст. 98 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ст.ст. 6, 8 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», 23.10.2015 року прийняв обіцянку від ОСОБА_11 отримати для себе неправомірну вигоду в сумі 55 000 доларів США, що за курсом, установленим Національним банком України, станом на 23.10.2015 рік, складало 1 225 432,17 грн., за безперешкодну реалізацію саме йому нерухомого майна ТОВ «Сілікатобетон», а саме: лоту № 3, до якого входили наступні будівлі: адміністративна будівля транспортного цеху площею 92,3 кв.м.; побутовий корпус площею 92,2 кв.м.; гараж площею 626,1 кв.м.; гараж площею 576,4 кв.м.; ремонтно-будівельна дільниця площею 404,5 кв.м.; склад площею 46,2 кв.м. ; склад площею 153,8 кв.м. з повторного аукціону з пониженням ціни, та оформлення в майбутньому права власності на нього.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора на підтримку вимог поданої ним апеляційної скарги, який просив скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначення ОСОБА_9 покарання та ухвалити новий, за яким до основного покарання призначити останньому і додаткове покарання, думку обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 , які просили оскаржуваний прокурором вирок суду залишити без з міни, а вимоги апеляційної скарги прокурора без задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчиненого ОСОБА_9 кримінального правопорушення учасниками судового провадження не оспорюються та не оскаржуються, а тому у відповідності до вимог ст. 404 КПК України апеляційною інстанцією не перевіряються.

Що стосується тверджень прокурора в його апеляційній скарзі про безпідставне застосування судом ст.69 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, тобто незастосування додаткової міри покарання, то колегія суддів вважає їх слушними виходячи з наступного.

Так, дії обвинуваченого ОСОБА_9 судом першої інстанції були вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 368-4 КК України, як прийняття пропозиції отримання неправомірної вигоди для себе за вчинення дій з використанням наданих йому повноважень в інтересах особи яка обіцяє таку вигоду.

Відповідно до примітка до ст. 45 КК України ст. 368-4 КК України є корупційним злочином.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції посилаючись на обставини вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого, про його сімейний стан, на його відношення до вчиненого, враховуючи відсутність тяжких наслідків від вчиненого кримінального правопорушення, відсутність матеріальної шкоди від його дій, застосувавши ст. 69 КК України при призначенні покарання та звільнивши ОСОБА_9 від передбаченого ч. 3 ст. 368-4 КК України додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на відповідний строк, допустив неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність, оскільки така позиція суду першої інстанції прямо суперечить вимогам ст. 69 КК України, в якій чітко зазначена вказівка про заборону її застосування до осіб, обвинувачених у вчиненні корупційних кримінальних правопорушень, а тому доводи апеляційної скарги прокурора слід визнати слушними та такими, що заслуговують на увагу.

За таких обставин колегія суддів вважає, що не застосування судом першої інстанції до обвинуваченого ОСОБА_9 додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на відповідний строк, посилаючись при цьому на ст. 69 КК України, є безпідставним, та таким, що потягло за собою невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а тому вирок Зарічного районного суду м. Суми від 06 червня 2017 року в частині призначеного покарання необхідно скасувати на підставі ч.2 ст.409 КПК України з ухваленням щодо ОСОБА_9 апеляційним судом нового вироку в цій частині згідно до п.2 ч.1 ст.420 КПК України.

Так ухвалюючи в частині призначення покарання новий вирок, та призначаючи ОСОБА_9 покарання, колегія суддів враховує обставини вчинення злочину, його тяжкість, суспільну небезпечність, наслідки від його вчинення, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин та вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_9 , за ч. 3 ст. 368-4 КК України покарання у виді штрафу в розмірі, як було визначено судом першої інстанції та зазначено в апеляційній скарзі прокурора, а також призначити і додаткове покарання у виді позбавлення права займатися професійною діяльністю, пов`язаною з наданням публічних послуг, а саме послуг арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) строком на 2 роки.

З огляду на викладене, вимоги апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 задовольнити.

Вирок Зарічного районного суду м. Суми від 06 червня 2017 року відносно ОСОБА_9 в частині призначення покарання, скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закорну України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 368-4 КК України покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням ОСОБА_9 права займатися професійною діяльністю, пов`язаною з наданням публічних послуг, а саме послуг арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) строком на 2 роки.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня його проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5

.