Провадження по справі № 1-кс/522/2340/18
У Х В А Л А
06 лютого 2018 року Місто Одеса
Слідчий суддя місцевого Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні клопотання представника власника майна адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна, -

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 05.12.2018 року задоволено клопотання слідчого СВ Приморського ВП у м. Одеса ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 та накладено арешт на тимчасово вилучене майно в ході обшуку квартири, в якій мешкає ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
Представник власника майна адвокат ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із клопотанням в порядку ст.174 КПК України, в якому просить скасувати накладений арешт.
В обґрунтування клопотання власника майна посилається на наступне.
Разом з тим, матеріали зазначеного кримінального провадження не містять докази, що мобільні телефони, які були вилучені в ході обшуку мають доказове значення для кримінального провадження, вони не досліджувалися при розгляді клопотання про накладення арешту, не були визнанні речовими доказами, тобто в даному кримінального провадженні не мають спеціального статусу доказу.
Судом не звернено увагу на невідповідність клопотання про накладення арешту на майно, визначеного ст.171 КПК України, у тому числі до клопотання не надано жодного документу, який би підтверджував існування підстав для накладення арешту на це майно. Також, до сьогоднішнього для мобільні телефони та ноутбук досі не були визнані речовими доказами, що свідчить про те, що відпала необхідність в подальшому застосуванні даного заходу забезпечення позову.
Відповідно до ч.2 п.1 ст.174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Також слідчим суддею не було враховано співрозмірність обмеження права особи користуватися своїм майном, що призвело до надмірного та необґрунтованого обмеження прав власності. ОСОБА_5 не може вільно розпоряджатися свої власним майном, яке було вилучено. Крім того в ухвалі про накладення арешту зазначено,що в діях ОСОБА_5 вбачалися ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 294 КК України.
Однак, стороною обвинувачення було змінено повідомлення про підозру, в якому вказано, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 296 КК України. Також, важливо є те, що ініціювання прокурором питання про накладення арешту вказане в клопотанні майно не відповідає положенням Конституції України, КПК України та практиці Європейського суду з прав людини.
Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України. На думку власника майна, обмеження, накладені судом щодо мобільного пристрою є необґрунтованим.
Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСП/1), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.
Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі від 22.06.2004р.).
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати ксштроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»). За таких обставин, покладені в основу ухвали слідчого судді мотиви, що стали підставою для задоволення клопотання слідчого, слід визнати необґрунтованими та незаконними.
Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду.
Однак, ухвала про решт тимчасово вилученого майна винесена 05 грудня 2017 року, тобто, через 12 днів після проведення обшуку, всупереч вимогам ст.171, 172 КПК України.
Відповідно до ч.2 п.1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
З огляду на викладене, представник власника майна просить скасувати арешт в повному обсязі.
В судовому засіданні представник власника майна- адвокат ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтримали клопотання.
Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.
Розглянувши клопотання, дослідивши надані матеріали, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до положень статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частиною другою вказаної статті передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Відповідно до ч.2 ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
З матеріалів клопотання встановлено, що ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 05.12.2017 року задоволено клопотання слідчого СВ Приморського ВП у м. Одеса ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 та накладено арешт на тимчасово вилучене майно в ході обшуку квартири, в якій мешкає ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі на: мобільний телефон марки «Fly» в корпусі чорного кольору IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки «Samsung Duos» в корпусі серебристо-бордового кольору IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 , мобільний телефон марки «Nokia» в корпусі золотистого кольору IMEI 1: НОМЕР_5 , IMEI 2: НОМЕР_6 ; мобільний телефон марки «IPhone 5C» в корпусі синього кольору IMEI : НОМЕР_7 ; мобільний телефон марки «Samsung» в корпусі чорного кольору IMEI: НОМЕР_8 ; СІМ-картка оператора мобільного зв`язку «Київстар»; ноутбук марки ASUS K538, серійний номер НОМЕР_9 ; мобільний телефон марки «IPhone 5» в корпусі чорного кольору IMEI: НОМЕР_10 . Під час розгляду клопотання про арешт власник тимчасового вилученого майна не був присутній, внаслідок чого слідчий суддя був позбавлений можливості перевірити належним чином та встановити наявність підстав для арешту майна вказаного.
В судовому засіданні встановлено, що зазначені мобільні телефони та ноутбук не є доказами у кримінальному провадженні, оскільки до теперішнього часу органом досудового розслідування вказане майно не визнано речовим доказом.
Отже, на цей час правові підстави для арешту зазначених речей, передбачені ст.170 КПК України, відпали.
Керуючись ст.ст. 167-174 КПК України, слідчий суддя,
Клопотання представника власника майна адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 - задовольнити
Скасувати арешт майна, накладений ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05.12.2017 року, в частині арешту: мобільного телефону марки «Fly» в корпусі чорного кольору IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 ; мобільного телефону марки «Samsung Duos» в корпусі серебристо-бордового кольору IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 , мобільного телефону марки «Nokia» в корпусі золотистого кольору IMEI 1: НОМЕР_5 , IMEI 2: НОМЕР_6 ; мобільного телефону марки «IPhone 5C» в корпусі синього кольору IMEI : НОМЕР_7 ; мобільного телефону марки «Samsung» в корпусі чорного кольору IMEI: НОМЕР_8 ; СІМ-карти оператора мобільного зв`язку «Київстар»; ноутбуку марки ASUS K538, серійний номер НОМЕР_9 ; мобільного телефону марки «IPhone 5» в корпусі чорного кольору IMEI: НОМЕР_10 .
Копію ухвали про арешт майна направити сторонам кримінального провадження.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя:
06.02.2018