Справа № 491/1354/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 грудня 2017 року Ананьївський районний суд Одеської області в складі: головуючого слідчого судді - ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
скаржника ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
розглянувши матеріали скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого СВ Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 та прокурорів Котовської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , та ОСОБА_4 при здійсненні досудового розслідування,-
ВСТАНОВИВ:
28 листопада 2017 року до Ананьївського районного суду Одеської області надійшли матеріали скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого СВ Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 та прокурорів Котовської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , та ОСОБА_4 при здійсненні досудового розслідування.
В скарзі заявник зазначив, що 25 липня 2015 року він звернувся в чергову частину Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП України в Одеській області з заявою про те, що 24 липня 2015 року його на ставку с. Амури Ананьївського району, Одеської області побили та пограбували троє невідомих йому осіб і вона була належно зареєстрована. Потім він уточнив обставини цих подій. Фактично вони його побили в процесі пограбування чи розбійного нападу. Вони напали на нього і побивши відібрали у нього рибальські сіті-вартістю одна тисяча гривень та виловлену ним рибу в кількості 30 кг. вартістю ще одну тисячу двісті гривень. Сіті належали особисто йому. Він ними виловлює рибу для орендаря ставку в АДРЕСА_1 - ОСОБА_7 . Потім його викликав слідчий ОСОБА_5 , в кабінеті котрого вже сиділи всі троє осіб, котрі його побили та пограбували. Вони в присутності його і слідчого визнали себе винними в розбійному нападі та пообіцяли повністю відшкодувати збитки. Слідчий з цього моменту добре знав, що саме цими особами скоєний розбійний напад на нього з заволодінням майном, але він відібрав пояснення від винних осіб лише про спричинення йому легких тілесних ушкоджень. Шкоду йому ніхто не відшкодував і не збирався цього робити. Справа до теперішнього часу не закінчена, тобто рішення по ній не прийняте. Він багато разів відвідував слідчого, але він нічого конкретного йому навіть не обіцяє. Він проконсультувався у юристів і дізнався, що такі справи не можуть бути закриті навіть на підставі примирення сторін і тому неодноразово скаржився на тяганину в даному досудовому слідстві та просив правильно кваліфікувати дії винних і довести справу до кінця. Він скаржився і в Генеральну прокуратуру, і в обласну та районну прокуратури, і в головне управління національної поліції України, ГУНП України в Одеській області та начальникам відділів поліції Ананьївського і Подільського районів, але звідусіль отримував лише відписки, в котрих мова йшла в основному про спричинення йому легких тілесних ушкоджень та про проведення оперативно-розшукових мір та розшук винних осіб. Всі перераховані правоохоронні органи обіцяли ретельні перевірки, правильну кваліфікацію дій винних та повідомити його про прийняті рішення, але все залишається на місці.
На його неодноразові звернення до прокурора Ананьївського району, Одеської області, а нині заступника керівника Котовської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_8 останній своїм листом №109/33/15 від 9 жовтня 2015 року проінформував його про те, що він ретельно вивчивши матеріали даного кримінального провадження він
встановив, що слідчим ОСОБА_5 не вжито вичерпних заходів для всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин скоєного кримінального правопорушення, що в зв`язку з цим прокурором району були и надані відповідні вказівки щодо активізації слідчо-розшукової діяльності по даному кримінальному провадженню і що про подальші результати йому буде повідомлено додатково після закінчення строку для виконання вказаних слідчих дій. Він пообіцяв також, що після закінчення слідства прокуратурою буде надана належна правова оцінка діям винних осіб за ознаками злочинів, передбачених ст.ст.186-187 КК України. Минуло вже два роки, але навіть на його неодноразові візити до прокурора досудове слідство так і не завершене, правова оцінка винних осіб не дана, йому ніяких додаткових повідомлень не надано. Тобто пан прокурор ОСОБА_9 нічого по даній справі не зробив, виконання своїх вказівок не перевірив, правової оцінки діям винних осіб не надав, фактично про стан справи та законність допущеної слідчим тяганини і порушення строків не знає, тобто проявляє повну бездіяльність по нагляду та по керівництву слідством по даній конкретній справі. Також слідчим ОСОБА_5 не виконані і не виконуються вказівки про активізацію слідства та проведення інших слідчих дій, котрі йому давались його керівництвом, слідчим управлінням ГУНП України в Одеській області. Посилання слідчого на не встановлення місця знаходження винних осіб також є неправдивими і надуманими, оскільки всі троє знаходяться в селі Троїцьке, де мешкають і слідчий добре про це знає. Він сам їх бачив в червні 2016 року в кабінеті слідчого, але слідчий ніяких слідчих дій з ними не виконував і відпустив їх з миром. На його думку слідчий їх покриває і допомагає їм уникнути відповідальності, бо взяв хабаря.
Після цього він ще два рази отримував листи від прокурора ОСОБА_8 .. В одному з них від 28 жовтня 2016 року йшлося про те, що слідчий своєю постановою від 17 жовтня 2016 року навіть закрив провадження по справі за п.2ч.1 ст. 284 КПК України за недостатністю доказів вини підозрюваних, що ще раз доводить зацікавленість слідчого в закритті справи та можливість отримання хабаря. Прокурором скасована його постанова і надані вказівки. По активізації досудового слідства. Потім ще одним листом, від З листопада 2016 року прокурор ОСОБА_9 продублював попередню відповідь, але до теперішнього часу не цікавиться цим провадженням і не довів його до кінця.
Процесуальним керівником по даному кримінальному провадженню також був прокурор Котовськом місцевої прокуратури ОСОБА_10 , але він з 30 квітня 2017 року з прокуратури звільнений і процесуальним керівником залишилась прокурор Котовськом місцевої прокуратури, Одеської області радник юстиції ОСОБА_4 Якихось слідів її керівництва чи письмових вказівок слідчому в провадження нема, отже і вона, як процесуальний керівник, проявляє бездіяльність.
19 жовтня 2016 року він оскаржив бездіяльність слідчого ОСОБА_5 та прокурора ОСОБА_11 до Ананьївського слідчого судді, але вона була незаконно повернена йому та ним оскаржена до Апеляційного суду Одеської області. Рішенням Апеляційного суду його скарга визнана законною, але судом було враховано, що прокуратура на цей час надала слідчому письмові вказівки, які нібито прийняті слідчим до виконання.
22 листопада 2017 року він в порядку ст. 221 КПК України в черговий раз відвідав слідчого ОСОБА_5 і ознайомився з ходом справи та встановив, що за два роки досудового слідства, а саме після рішення Апеляційного суду по скарзі слідчим
ОСОБА_5 було проведено лише дві очних ставки, а саме літом 2017 року були проведені очні ставки із ним та винними особами ОСОБА_12 і ОСОБА_13 . В ході цих очних ставок обидва вони зізналися як в побитті його, так і в пограбуванні. Вони пояснили, що разом з ними був і третій їх товариш ОСОБА_14 , котрий прийняв участь в побитті та сам носив відібрану у нього рибу та сітки в автомобіль Гладкого. Цих даних достатньо, щоб прийти до висновку про перекваліфікацію їх дій зі ст. 125 на пограбування або розбійний напад, тобто на ст. 186-187 КК України, але слідчий такого рішення не прийняв і продовжує бездіяльність. Тому він прийняв рішення про повторне звернення до слідчого судді з цією скаргою.
В цей же день він звернувся і до заступника керівника Котовської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , повідомив йому про бездіяльність слідчого та поцікавився, як він може допомогти йому добитись справедливості. Пан прокурор ОСОБА_9 просто відмахнувся від нього і нічого навіть не пообіцяв. Це свідчить і про його бездіяльність. Пані прокурор ОСОБА_4 знаходиться на лікарняному і тому поспілкуватись з нею він не зміг, але слідів її діяльності в кримінальному провадженні також нема і він має підстави оскаржити бездіяльність цих прокурорів..
Бездіяльність слідчого ОСОБА_5 полягає в слідуючому:
1. Слідчий ОСОБА_5 розпочав досудове слідство 25 липня 2015 року і дане кримінальне провадження у нього знаходиться вже два з половиною роки, але за цей час він майже нічого не зробив для повного, всебічного та об`єктивного розслідування.
2. Встановивши винних осіб ще на початку досудового розслідування він так і не повідомив їх про підозру, не провів їх допиту про всі обставини справи. Провів лише дві їх очні ставки з ним. І вони визнали в його присутності себе винними в розбійному нападі на нього та заволодіння його майном, але слідчий висновків з цього не зробив.
3. Ще з самого початку досудового розслідування у слідчого було достатньо підстав для правильної кваліфікації дій винних осіб, але він до теперішнього часу не перекваліфікував їх дії з ст. 125 на ст.187 ч.2 КК України.
4. Він звертався до слідчого з заявою про те, що на нього скоєно саме розбійний напад з заволодінням майном, але він порушив провадження за ст. 125 КК України, а не за ст. 187 КК України. Також він кожного разу при відвідинах слідчого, в тому числі і 22 листопада 2017 року про те, що відносно нього скоєно саме розбійний напад. Слідчий повинен був зареєструвати ці його заяви в ЄРДР, але незаконно цього не робить.
5. Слідчий до теперішнього часу не визнав його потерпілим по даному кримінальному провадженню, не роз`яснив йому його процесуальні права та обов`язки, не визнав його цивільним позивачем по справі і також не роз`яснив пов`язаних з цим прав та обов`язків.
6. При скоєні злочину винними особами був присутнім свідок ОСОБА_15 , рибалка, котрий мешкає в селі Бокове Любашівського району, Одеської області і бачив всі ці події. Він раніше повідомив слідчого про цього свідка і в останній раз, 22 листопада 2017 року знову просив його про допит цього свідка, але слідчий усно відмовив йому в цьому посилаючись на свою зайнятість іншими справами, яких у нього, як він каже, більше півтори сотні. Ця відмова також є незаконною..
Вказана бездіяльність слідчого веде до уникнення кримінальної відповідальності винними особами, хоча один з них є вже раніше судимим, а на разі він отримав не перевірену інформацію про те, що ОСОБА_16 та ОСОБА_13 скоїли тяжкі злочини на території Любашівського району, Одеської області, а саме зґвалтування неповнолітньої та її вбивство з метою приховання зґвалтування і вони закопали її, але знаходяться на підписці про невиїзд, бо їх покриває якийсь працівник Любашівської прокуратури, який є родичем одного з них. Бездіяльність слідчого ОСОБА_5 протягом двох з половиною років при наявності у нього всіх підстав для кваліфікації їх дій за ст.187 КК України, їх зізнань, не повідомлення їх про підозру у вчинені саме такого злочину також підтверджує його підозру про дачу хабаря слідчому. Тим більше, що ОСОБА_17 та ОСОБА_18 самі йому в лице стверджували, що заплатили за свою свободу і не притягнення до відповідальності 8000 доларів і нічого не бояться. Він вважає за необхідне просити суд про усунення слідчого ОСОБА_19 від досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та притягнення його до кримінальної відповідальності за службову недбалість та отримання хабаря з належною реєстрацією цих злочинів в ЄРДР.
Бездіяльність процесуальних керівників прокуратури, заступника керівника Котовської місцевої прокуратури старшого радника юстиції ОСОБА_8 та прокурора цієї прокуратури радника юстиції ОСОБА_4 полягає в тому, що вони фактично майже не здійснюють керівництва даним кримінальним провадженням, не керують ним, не надають конкретних і дійових вказівок по справі та не контролюють навіть того, про що писали в своїх відповідях на його скарги до них. Це також приводить до можливості бездіяльності слідчого та тяганину по кримінальному провадженню, недотримання ніяких, в тому числі розумних строків.
Згідно ч.1 ст. 303 КПК України до суду можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, яка полягає в невиконанні ним вимог про реєстрацію заяви про скоєння злочину ст.187 КК України/ в ЄРДР та невиконанні ним інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у вказаний КПК України строк. Він зобов`язаний встановивши винних осіб повідомити їх негайно про підозру, допитати всіх причетних до події осіб, визнати потерпілих потерпілими, роз`яснити їм їх права та обов`язки і таке інше. Фактично слідство проводилось за два з половиною роки лише кілька днів. Ст. 187 КК України до ЄРДР не внесена, в допиті в якості свідка ОСОБА_20 йому відмовлено, у зв`язку з чим він звернувся до суду та просить задовольнити скаргу.
В судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 доводи, викладені у скарзі підтримав в повному обсязі та просив задовольнити скаргу та вирішити питання і заяву щодо отримання хабара у розмірі 8000 доларів США працівниками поліції в тому числі і слідчим ОСОБА_5 .
Слідчий СВ Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 в судові засідання неодноразово не з`являвся, в останнє судове засідання надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с.24).
Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні не визнала вимоги скарги та надала відповідні пояснення про те, що визначенні у п.п. 2,3 вимог скарги не передбачені законодавством КПК України, при розгляді слідчим суддею, а п.п.1,4 скарги безпідставні, оскільки не підтвердженні відповідними доказами.
Заслухавши ОСОБА_3 , та думку прокурора та розглянувши матеріали додані до скарги, слідчий суддя дійшов висновку про відмову в задоволені скарги.
Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.
У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.
Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Скаржник в своїй скарзі просить:
2.Рекомендувати начальнику СВ Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП України в Одеській області усунути слідчого ОСОБА_5 від проведення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню і передати його розслідування іншому, більш компетентному слідчому.
3.Зобовязати нового слідчого активізувати проведення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню з дотриманням всіх норм КПК України і закінчити його в найкоротші строки. З перекваліфікацією дій винних в скоєні злочину осіб на ст. 187 КК України та реєстрацією даного злочину в ЄРДР.
4.3обовязати процесуальних керівників прокуратури по даному кримінальному провадженню здійснювати належний контроль та керівництво за досудовим розслідуванням по даній справі.»
Вимоги за п.п.№2,3,4 не підлягають задоволенню, оскільки порядок їх задоволення не відповідає вичерпному переліку відповідно до положень ст.307 КПК України, а тому суд не може в такому випадку надавати будь-які рекомендації та встановлювати зобов`язання, викладені в скарзі.
Керуючись ст.303 307, 318-380 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволені скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого СВ Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 та прокурорів Котовської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , та ОСОБА_4 при здійсненні досудового розслідування.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1