Справа № 131/10/18
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"01" березня 2018 р. м. Іллінці

Іллінецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

неповнолітнього ОСОБА_4

законного представника ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

законного представника потерпілого ОСОБА_8

розглянувши в судовому засіданні клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні № 0000276 від 19.10.2017 року відносно неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше не судимого,

за ознаками суспільно небезпечного діяння передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Іллінецького районного суду Вінницької області надійшло клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_4 за ознаками суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 будучи неповнолітнім, вчинив суспільно-небезпечне діяння при таких обставинах.

ОСОБА_4 18.10.2017 року близько 16 год. 45 хв. перебуваючи на тренуванні з футболу на міні полі стадіону «Колос», що в м. Іллінці по вул. Європейська Вінницької області, під час раптово виниклої суперечки підійшов до неповнолітнього ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 та взяв рукою за верхній одяг в області шиї, після чого ОСОБА_7 його відштовхнув. Продовжуючи свої протиправні дії знову підійшов до потерпілого та наніс йому один удар кулаком правої руки в область перенісся, після чого наніс ще близько 5 ударів кулаками правої та лівої руки в область голови потерпілого ОСОБА_7 , внаслідок чого спричинив потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді: синців в лобно скроневій ділянці голови з ліва, в проекції лівого скронево нижньощелепного суглоба, навколо лівого ока, навколо правого ока з поширенням на праву виличну ділянку, крововиливу в склеру правого ока, контузії правого ока, травматичного медріату, часткового гемофтальму правого ока, струсу головного мозку, які згідно висновку експерта № 206 від 15.11.2017 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Своїми діями ОСОБА_9 вчинив суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні, прокурор, підтримуючи своє клопотання зазначив, що ОСОБА_4 є неповнолітнім, вперше вчинив суспільно-небезпечне діяння не досягши віку з якого передбачена кримінальна відповідальність, після вчинення щиро розкаявся.

ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні суспільно-небезпечного діяння визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, пообіцяв, що більше такого не повториться.

Законний представник ОСОБА_4 , його мати ОСОБА_5 просила задовольнити клопотання прокурора та передати сина під її нагляд.

Захисник неповнолітнього ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 просив суд задоволити клопотання прокурора про застосування до неповнолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру.

Потерпілий ОСОБА_7 та його законний представник не заперечують проти задоволення клопотання.

Заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого КК України.

Згідно ст. 499 КПК України досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру здійснюється згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 97 КК України неповнолітнього, який вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо його виправлення можливе без застосування покарання. У цих випадках суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу.

Примусові заходи виховного характеру, передбачені ч. 2 ст. 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 105 Кримінального кодексу України до неповнолітнього може бути застосовано примусові заходи виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх замінюють.

Частиною 3 статті 105 КК України передбачено, що тривалість заходів виховного характеру, передбачених пунктами 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що строк нагляду, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).

Відповідно до частини 1 статті 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання:

1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння;

2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від 11 років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння;

3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Примусові заходи виховного характеру, зокрема, застосовують:

- у разі постановлення судом рішення про звільнення неповнолітнього від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 97 КК України;

- до особи, котра до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння (ч. 2 ст. 97КК України);

- при звільненні неповнолітнього від покарання відповідно до ч. 1 ст. 105 КК України.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що неповнолітнього можна передати під нагляд батьків. При цьому, вони мають бути спроможні здійснювати виховний вплив на неповнолітнього, постійно й належним чином контролювати його поведінку та зобов`язані це робити.

Відповідно до інформаційного листа ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 223-1134/0/4-13 від 18.07.2013 «Про деякі питання здійснення кримінального провадження щодо неповнолітніх», суд ухвалює судове рішення щодо неповнолітнього, керуючись принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29 КПК та розділу ХІ КК України.

До особи, яка вчинила кримінальне правопорушення після досягнення одинадцятирічного віку, але до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, у будь-якому випадку, незважаючи на ступінь тяжкості вчинюваного діяння, згідно зі ст. 498 КПК України мають застосовуватись примусові заходи виховного характеру.

Оцінивши зібрані по кримінальному провадженню докази, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 в скоєнні суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України доведена в повному обсязі.

При цьому, суд враховує, що ОСОБА_4 свою винуватість визнав та щиро розкаявся у вчиненому, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, позитивно характеризуються за місцем проживання та навчання. ОСОБА_4 вчинив суспільно-небезпечне діяння у віці 14 років, згідно ст. 22 КК України не досягнув віку, з якого передбачена кримінальна відповідальність, отже він підпадає під критерії зазначені в статті 97 КК України.

Матеріалами кримінального провадження підтверджується те, що неповнолітній ОСОБА_4 проживає разом з матір`ю, яка згодна на передачу сина їй під нагляд.

При призначенні примусових заходів виховного характеру суд враховує обставини вчиненого, суспільну небезпечність, наслідки діяння, дані про особу неповнолітнього, характеристику неповнолітнього, умови життя, виховання і поведінку, його ставлення до вчиненого, час, який пройшов з часу вчинення неповнолітнім суспільно-небезпечного діяння.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора про застосування до неповнолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 22, 97, 105 КК України, ст.ст. 318, 322, 342-376, 498-501 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні № 0000276 від 19.10.2017 року відносно ОСОБА_4 за ознаками суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження та передачі його під нагляд матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительки АДРЕСА_1 .

Строк застосування примусового заходу виховного характеру у вигляді передання під нагляд матері для ОСОБА_4 визначити терміном 1 (один) рік.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня її оголошення.

Суддя: