Апеляційний суд Рівненської області
_____________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
01 лютого 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора Бернадської- ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

його захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань апеляційного суду Рівненської області апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 12 жовтня 2017 року у кримінальному провадженні №0000142 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.2 ст.345 КК України.

встановила :

Цим вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця м.Сєверодонецьк Луганської області, до засудження проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, з базовою загальною середньою освітою, раніше неодноразово судимого, востаннє 02 серпня 2011 року згідно вироку Сєверодонецького міського суду Луганської області за ч.4 ст.187 КК України з призначенням покарання 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна, відбуваючого покарання у Державній установі «Городищенська виправна колонія №96», визнано винуватим та засуджено за ч.2 ст.345 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків ОСОБА_6 призначене шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Сєверодонецького міського суду Луганської області від 02 серпня 2011 року у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 вирішено рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

Судом першої інстанції ОСОБА_6 засуджено за те, що 27 січня 2017 року, приблизно о 17 год. 00 хв., у приміщенні службового кабінету відділу нагляду і безпеки Державної установи «Городищенська виправна колонія №96», в с.Городище Рівненського району Рівненської області, ОСОБА_6 під час проведення з ним роз`яснювальної роботи представниками адміністрації виправної колонії щодо порядку відбування покарання відповідно до Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, діючи умисно, наніс один удар кулаком правої руки в ліву частину обличчя ОСОБА_8 , який працює на посаді заступника начальника чергового помічника начальника Державної установи «Городищенська виправна колонія №96» сектору для тримання чоловіків, засуджених до довічного позбавлення волі, та відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» був працівником правоохоронного органу у зв`язку з виконанням своїх службових обов`язків згідно Кримінального-виконавчого кодексу України та Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України».

Своїми діями ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді крововиливу на нижній повіці лівого ока з розповсюдженням на ділянку лівої вилиці, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Обвинувачений та його захисник оскаржили вирок суду в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить прийняти законне рішення та пом`якшити призначене йому місцевим судом покарання. Вказує на неповноту та упередженість досудового слідства. Стверджує, що захищався, а не навмисно вдарив конвоїра. Конкретних доводів упередженості слідства не навів.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 у апеляційній скарзі вважає призначене судом його підзахисному покарання занадто суворим та таким, що не враховує часткове визнання вини ОСОБА_6 у вчиненому, а також відсутність в обвинуваченого наміру наносити тілесні ушкодження потерпілому, його щире каяття у вчиненому. Просить вирок суду змінити та призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.345 КК України у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік, та на підставі ч.1 ст.71 КК України визначити його підзахисному остаточне покарання шляхом часткового приєднання до покарання за цим вироком покарання призначеного вироком Сєверодонецького міського суду Луганської області від 2 серпня 2011 року, - у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на підтримку поданих апеляційних скарг, заперечення прокурора ОСОБА_9 проти вимог поданих апеляційних скарг, її прохання щодо залишення вироку суду без змін, як обґрунтованого і законного, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданих обвинуваченим та його захисником апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.
Висновки суду щодо доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину встановлені сукупністю зібраних у справі доказів, яким судом дана повна та всебічна оцінка, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і ніким не оспорюються.
Кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.2 ст.345 КК України (умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків) є вірною.
У відповідності до вимог ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно з ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.
Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Зазначені вимоги закону судом дотримані належним чином.
Крім того, при призначенні покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.
Так, місцевим судом обґрунтовано враховано обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_6 рецидив злочинів.
Водночас, на переконання колегії суддів з мотивувальної частини вироку місцевого суду слід виключити покликання суду, як на обтяжуючу вину обставину вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 злочину у зв`язку з виконанням потерпілим ОСОБА_8 службового обов`язку, оскільки такі дії є кваліфікуючою ознакою складу злочину, передбаченого ч.2 ст.342 КК України.
Що стосується вимоги обвинуваченого та його захисника наведеної у поданих апеляційних скаргах щодо призначення ОСОБА_6 більш м`якого покарання, то така, на думку колегії суддів не підлягає до задоволення. У ході апеляційного перегляду матеріалів кримінального провадження доводи щодо необхідності призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на менший строк 1 (один) рік, та на підставі ч.1 ст.71 КК України визначення обвинуваченому остаточного покарання у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки, - свого обґрунтування не знайшли.

Таким чином, визнаючи ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.345 КК України та призначаючи міру покарання згідно санкції інкримінованої йому статті закону, суд першої інстанції дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального законів, які визначають кваліфікацію дій винної особи та регулюють питання щодо наведення доказів на підтвердження встановлених ним обставин.
На думку колегії суддів, призначене обвинуваченому місцевим судом покарання є справедливим і відповідає тяжкості вчиненого ним злочину та його особі. Обрана судом міра покарання є достатньою для виправлення та запобіганню скоєння обвинуваченим нових злочинів.
Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника не знайшли свого підтвердження у ході апеляційного розгляду, зазначене у них не є підставами, в порядку ст.409 КПК України, для зміни чи скасування вироку, а тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.376,404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 12 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 - без задоволення.

Виключити з мотивувальної частини вироку покликання суду, як на обтяжуючу вину обставину вчинення злочину у зв`язку з виконанням потерпілим службового обов`язку.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді :

__________ ____________ ____________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3