Справа № 142/586/17
Провадження № 1-кп/151/62/17
В И Р О К
іменем України

20.03.2018 року

Чечельницький районний суд Віницької області
в складі : головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт. Чечельник Вінницької області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань 20.05.2017 року за № 0000093 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дмитрашівка, Піщанського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта професійно технічна, одруженого, працюючого в ПАТ "Піщанські ЕМ" водієм, не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченного ч. 1 ст.332 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань 20.05.2017 року за № 0000093 про кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 332 КК України складеному 29 червня 2017 року із зміненим обвинуваченням 02 січня 2018 року Студенянський обвинувачується в тому, що 20 травня 2017 року о 07 годині 30 хвилин власним автомобілем ВАЗ-2107 д/н НОМЕР_1 разом із дочкою ОСОБА_7 ., при якій був паспорт громадянки України НОМЕР_2 , виданий 05.10.2006 року Піщанським РВ УМВС України у Вінницькій області на ім"я ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , яка являється матір`ю ОСОБА_5 , та свекрухою дочки ОСОБА_10 виїхали до пункту пропуску "Болган-авто".

20.05.2017 року о 08 годині для перетину державного кордону України із Республікою Молдова вони автомобілем, належним ОСОБА_5 , під`їхали до прикордонного пропускного пункту " ІНФОРМАЦІЯ_2 ". Перебуваючи на території пропускного пункту, при перевірці документів, ОСОБА_5 надав інспектору прикордонної служби особисті документи та паспорт ОСОБА_8 для проведення паспортного контролю, під час якого ОСОБА_7 представилась ОСОБА_8 . Однак, інспектором було виявлено розбіжність фото в наданому паспорті із зовнішністю ОСОБА_7 . Тоді присутній поряд ОСОБА_5 , розуміючи, що вони можуть бути викриті у незаконному перетині державного кордону, почав переконувати інспектора у тому, що його дочка є ОСОБА_8 та паспорт належить їй.

В подальшому працівниками прикордонної служби ОСОБА_7 було затримано та доставлено до адмінприміщення відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " ІНФОРМАЦІЯ_3 , а паспорт на ім`я ОСОБА_8 вилучено, тобто ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 332 КК України - незаконне переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, сприянні їх вчиненню з наданням засобів .

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні винним себе не визнав, заперечував свою причетність до інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 332 КК України, і пояснив що під час розмови в домі його попросила мати завезти в м. Каменка Республіки Молдова через хворобу, при цьому була і дочка, яка гостювала у нього і після народження дитини захворіла і також попросилася поїхати, на що погодився і 20 травня він разом з дочкою, мамою і свекрухою доньки направились в м.Каменка. По дорозі запитав, чи є у всіх паспорти ,на що відповіли, що да. Приїхавши до кордону ,зібрав всі паспорти , документи на автомобіль і передав представнику прикордонної служби, яка передивилась і відкривши шлагбаум пропустила їх на пропускний пукт, де знову пред`явили паспорти, де повідомили, що паспорт не дочки. Ні він, ні дочка до цього часу не знали, що помилково взяли паспорт його сестри. На вимогу інспектора дочка розписалася і назвала своє прізвище. Про те, що дочка їде з паспортом його сестри він не знав, і не міг знати, тому, що сестра, як військовослужбовець, яка мала допуск до таємних документів не мала права виїзжати за кордон без спеціального дозволу. Він нікого не переконував , що його дочка є ОСОБА_8 , оскільки не знав, що вона з її паспортом, хоча не заперечує, що говорив, що все написано в паспорті, так як був впевнений,що дочка їде з своїм паспортом. Пізніше йому стало відомо, що про те, що дочка хоче перетнути кордон під чужим паспортом взнала інспектор, яка побачила паспорт Конопкіної, а її самої в автомобілі небуло і яка чомусь про це їм не повідомила і пропускала їх на пункт пропуску, але чомусь на перешкодила цьому, в такому випадку вони просто би повернулись додому.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що 14 травня були христини де зібралися всі родичі, вона попросила батька поїхати в монастир та в приватну лікарню в м. Каменка Республіки Молдова, оскільки після народження дитини у неї були ускладнення. 20 травня 2017 року взяла свій паспорт, сіла до батька в автомобіль, по дорозі забрали бабку ОСОБА_9 та свекруху ОСОБА_10 і поїхали в сторону кордону. Батько запитав, чи є у всіх паспорти, на що відповіли що є. Коли приїхали до кордону всі зібрали паспорти і передали працівнику, який стояв біля шлагбаума і після перевірки пропустили їх дальше. Безпосередньо на пункті пропуску вони вийшли з автомобіля і підійшли до віконця і перевіряючи паспорт, сказали, що це не її паспорт, вона назвалась своїм прізвищем, і підписалась своїм підписом. Якби вона намагалася перетнути кордон по чужому паспорту, то б вказала прізвище та число, дату та рік народження ОСОБА_11 , а не своє. Про те, що вона їхала з чужим паспортом взнала лише на пункті пропуску, а до того часу була впевнена, що паспорт її, тим більше що обложки їхніх паспортів практично однакові.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що була дома на лікарняному, коли до неї приїхав працівник СБУ і повідомив, що її племінницю затримали на кордоні із її паспортом. Пояснила, що 14 травня 2017 року була на хрестинах у своєї племінниці, вона знаходилася на перших місяцях вагітності і їй стало зле, тому до кінця христин вони з чоловіком не добули і в цій сумотохі забула сумку, а паспорт завжди знаходиться в ній, яким чином паспорт попав до її племінниці вона не знає. Сама вона його не могла передати для поїздки за кордом, оскільки вона не має права перетинати кордон без спеціального дозволу, оскільки має допуск до таємних документів.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що поїздка у них виникла спонтанно, рано сват ОСОБА_12 зателефонував і сказав щоб вона виходила на зупинку і поїдуть в монастир, оскільки вона часто хворіє. Під`їхавши до митниці в них взяли паспорта і пропустили далі, коли під`їхали до іншого віконичка їм повідомили, що її невістка ОСОБА_7 не надала свій паспорт, а іншої особи.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила, що прийшла на зміну і бачила як старший зміни ОСОБА_14 розмовляв з якоюсь молодою жінкою, задавав їй запитання, більше нічого не бачила, оскільки її робоче місце в іншому приміщенні куди вона і пішла.

Свідок ОСОБА_15 яка працює в Державній прикордонній службі інспектором другої категорії в судовому засіданні пояснила, що під`їхав автомобіль, надали документи на автомобіль та паспорти громадян, які знаходились в автомобілі, вона виписала талончик і запустила їх далі. Коли перевіряла паспорти побачила паспорт ОСОБА_11 , яку знала особосто, і якої в автомобілі не було, тому про даний факт повідомила старшого зміни ОСОБА_16 , який пізніше її покликав і повідомив, що в ОСОБА_7 паспорт іншої особи.

Свідок ОСОБА_17 який працює Державній прикордонній службі кінологом другої категорії в судовому засіданні пояснив, що біля дев`ятої години під`їхав автомобіль, вони з інспектором митниці прийшли зробили візуальний огляд автомобіля, водій пішов з документами на оформлення до митниці, а громадянка ОСОБА_7 стояла біля вікна з боку, що її не було видно у віконечко, інспектор попросив щоб вона стала біля вікна для ідентифікації особи, та повідомив, що це не її паспорт. ОСОБА_5 попросив перегнати автомобіль в інше місце для поглибеного його огляду.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснив, що в цей день заступав старшим зміни прикордонних нарядів, йому надійшов дзвінок від начальника відділу прикордонної служби ОСОБА_19 , який розповів про ситуацію в пункті пропуску, сказав піти і розібратися. ОСОБА_7 зразу забрав до відділу державної прикордонної служби для складання протоколу

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні пояснив, що 20 травня близько 09 години 30 хвилин приїхала біла машина марки ВАЗ 2105, в якій слідувало чотири особи, до вікна підійшов водій який приніс документи, а саме, технічний паспорт на автомобіль, талон який йому виписали на пункті пропуску, та паспорта всіх пасажирів в яких уже стояла відмітка про проходження митного контролю. Перед цим до нього звернувся працівник, який був на шлагбаумі і сказав, що необхідно звернути увагу на пасажирів, а саме Конопкіну , оскільки вона особисто її знає, а в автомобілі її немає, оскільки там може бути людина під чужим паспортом.Всіх пасажирів попросив підійти до віконечка, перше звірив документи водія так як він перший реєструється і почав звіряти пасажирів, під час ідентифікації паспорта ОСОБА_11 вказана жіночка поводила себе знервовано, крутила головою, не давала можливості ідентифікувати особу, тому побачив, що фотографія в паспорті не відповідала зовнішності громадянки, тому попросив її назвати прізвище і вона назвалася ОСОБА_11 , попросив розписатися на окремому аркуші і підпис в паспорті, відрізнявся від підпису на аркуші. Тому він повідомив ОСОБА_12 , що паспорт не належить даній громадянці, а він в свою чергу почав грубо виражатися, сказав, для чого ти придивляєшся, це її фотографія, це її побило так життя. Почав в грубій формі говорити, що вони не бандити, проживають в Піщанському районі і їм потрібно лише на декілька годин. Студенянський вів себе в грубій формі, тому він визвав групу реагування, автомобіль поставили в окремому місці, поставили охорону

Свідок ОСОБА_21 який працює першим заступником начальника відділу "Болган" ІНФОРМАЦІЯ_3 в судовому засіданні пояснив, що 20 травня до нього поступив дзвінок від начальника відділу про перетин кордону по чужому паспорту, сказав піти розібратися, піднявшись до пункту пропуску побачив автомобіль який був під охороною групи швидкого реагування. Розмовляв із ОСОБА_7 та повідомив, що відносно неї на даний час буде складений протокол за ст.ст. 202, 204 КУпАП. Запитавши ОСОБА_5 , що перед тим як ви під`їхали до шламбауна ви знали, що у дочки не її документи, він сказав що знав.

Заслухавши показання обвинуваченого, свідків, вивчивши матеріали кримінального провадження, аналізуючи зібрані в ході досудового слідства та перевірені судом докази в їх сукупності, не дозволяють зробити однозначний висновок про винуватість ОСОБА_5 , тому суд приходить до висновку, що інкриміноване йому обвинувачення за ч.1 ст.332 КК України, як незаконне переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, сприянні їх вчиненню з наданням засобів, не знайшло свого підтвердження та обвинувачений підлягає виправданню у зв`язку із недоведеністю вини ОСОБА_5 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні з наступних підстав.

ОСОБА_5 висунуто обвинувачння в незаконному переправленню осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, сприяння їх вчиненню з наданням засобів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.332 КК України.

Об`єкт вищевказаного злочину є порядок перетинання державного кордону України.

3 об`єктивної сторони цей злочин в якому обвинувачують ОСОБА_5 може проявитися у керівництві незаконним переправленням осіб через державний кордон України сприянню їх вчиненню з наданням засобів.

Переправлення через державний кордон України - це дії, спрямовані на переведення, перевезення тощо осіб через умовну лінію, яка визначає межі території України. При цьому всі дії організатора, керівника такого переправлення або особи, яка сприяє йому, можуть бути повністю виконані ще до того, як особи, яких вони переправляють через державний кордон України, перетнули його. Тому вчинений ними злочин є закінченим в момент, коли виконано відповідні дії: організаційні дії по переправленню осіб через державний кордон України, дії по керівництву таким переправленням, надані необхідні поради, вказівки чи засоби для незаконного перетинання державного кордону України іншими особами або усунені відповідні перешкоди для цього, незалежно від того, чи фактично опинились особи, яких вони переправляють через державний кордон України, за межами України,

Суб`єктивна сторона злочину характеризується виною у формі прямого умислу.

Керівництво незаконним переправленням осіб через державний кордон України - це розпорядження діями осіб, які бажають незаконно перетнути державний кордон України, з метою досягнення відповідного злочинного результату.

В обвинувальному акті не зазначено, в чому саме виражалось керівництво незаконним переправленням ОСОБА_7 через державний кордон України, в чому заключались дії по сприянню в його вчиненні.

Змінюючи обвинувачення в ході судового розгляду даного кримінального провадження прокурор виключив з обвинувачення факт забезпечення своєї дочки ОСОБА_7 необхідними документами для перетину кордону, та зверненням ОСОБА_5 до своєї рідної сестри ОСОБА_8 із проханням надати йому її паспорт громадянки України, свого підтвердження не знайшли, тому було виключено з обвинувачення кваліфікуючу ознаку -організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння їх вчиненні порадами, вказівками.

Статею 84 КПК України визначено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Статею 86 КПК України визначено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий в порядку, встановленому цим Кодексом.

Частиною 3 статті 99 КПК України встановлено, що сторона кримінального провадження зобов`язана надати суду оригінал документа. Оригінал документа є сам документ.

Крім того, під час судового слідства інших документів, протоколів процесуальних дій або висновків експертів, які б судом було можливим визнати в якості обвинувальних доказів, стороною обвинувачення не надано.

Згідно вимог ст.17 КПК України, особа вважається не винуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Вимогами ст.370 КПК України, передбачено, що судове рішення ухвалюється судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Відповідно до п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996р. «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» визнання особи винною у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведеності її вини. При цьому слід мати на увазі, що згідно ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а також на доказах, отриманих незаконним шляхом.

Відповідно до вимог ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку та обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В статті 7 КПК України закріплені найважливіші засади кримінального провадження, серед яких є верховенство права, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Згідно ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, відповідно до приписів ч. 1 ст. 92 КПК України покладається на слідчого, прокурора та в установлених цим Кодексом випадках, на потерпілого.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Аналіз всіх даних, покладених в обґрунтування обвинувального акту, не дозволяє суду дійти висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованого йому злочині передбаченого ч. 1 ст. 332 КК України, не достатніми для постановлення обвинувального вироку, оскільки не спростовано покази ОСОБА_5 про те, що він не знав, що дочка ОСОБА_7 має намір перетнути кордон з паспортом його сестри, що також підтвердила ОСОБА_7 що свідчить про відсутність прямого умислу на вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.332 КК України.

Покази свідків не підтвердили факту незаконного переправлення ОСОБА_7 через державний кордан України саме ОСОБА_5 шляхом керівництва її діями, а також сприянні з наданням засобів для таких цілей.

Це також підтверджується постановою Піщанського районного суду Вінницько області від 13 червня 2017 року, якою ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, а саме за спробу незаконного перетинання державного кордону України шляхом подання на паспортний контроль паспорта на ім`я ОСОБА_8 , який не відповідав пред`явникові, а саме їй, чим порушила вимоги ст.9 Закону України "Про державний кордон України" від 04.11.1991 року.

Виправдувальний вирок відповідно до ст. 373 КПК України ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Враховуючи викладені обставини, на підставі ретельного дослідження наданих в ході судового слідства доказів, суд приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_5 у вчиненні ним незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, сприянні їх вчиненню з наданням засобів, не доведена, у зв`язку з чим він підлягає виправданню.

Питання про долю речових доказів судом не вирішувалось, оскільки суду не надано відповідних процесуальних документів про їх наявність і місце знаходження.

На підставі вищевикладеного, та керуючись ст.ст. 370, 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.332 КК України та виправдати його в зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.

Арешт на автомобіль ВАЗ 21070, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску Б білого кольору, номер кузова НОМЕР_3 , який належить на праві власності ОСОБА_5 накладений ухвалою Піщанського районного суду Вінницької області 01.01.2017 року - скасувати

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області через Чечельницький районний суд Вінницької області протягом 30 (тридцяти) діб з моменту його проголошення .

Суддя :