№ 521/1150/18-к
№ 1-кс/521/474/18

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 березня 2018 року
Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заявниці ОСОБА_5 про скасування арешту з майна, накладеного ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 30.05.2017 року по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003163 від 26.05.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України
В С Т А Н О В И В:
До слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси звернулась ОСОБА_5 з клопотанням про скасування арешту з квартири, накладеного ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 30.05.2017 року по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003163 від 26.05.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.
Як вбачається з клопотання заявниці, слідчий суддя Малиновського районного суду міста Одеси розглянув клопотання старшого слідчого Малиновського ВП в місті Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 про арешт майна в рамках досудового розслідування, внесеного до ЄРДР 26.5.2017 року за № 0003163 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 356 Кримінального кодексу, і, 30 травня 2017 року постановив ухвалу, якою клопотання слідчого задовільнив: наклав арешт на квартиру АДРЕСА_1 із забороною користування та розпорядження.
Зазначена ухвала постановлена без виклику та без участі власника майна - особи, яка подає клопотання; копію ухвали від 30.05.2017 року власник арештованої квартири отримала за власною ініціативою 16 січня 2018 року.
ОСОБА_5 вважає, що ухвала слідчого судді від 30.05.2017 року про арешт майна та заборону користуватися та розпоряджатися цим майном є необґрунтованою.
Так, власниця квартири АДРЕСА_1 (надалі - Квартира) не є ні підозрюваною, ні обвинувачуваною, ні особою, яка в силу закону несе відповідальність за шкоду, спричинену підозрюваним, обвинувачуваним чи неосудною особою. Суд не з`ясував цю обставину, але встановив такий статус заявниці: «... набувач квартири ОСОБА_5 є донькою соціального працівника ОСОБА_9 (!?), яка здійснювала соціальне обслуговування». Вимога закону, а саме частини першої статті 170 КПК, якою визначено суб`єктний склад осіб, право власності яких може бути тимчасово обмежене, - залишилась поза увагою суду; суд послався на не передбачену законом підставу включення особи до числа тих, на майно яких може бути накладено обмеження, а саме на родинні зв`язки двох осіб, які у рамках зазначеного провадження допитувалися у якості свідків, і не більше. При цьому, кримінальне провадження номер № 0003163, у рамках якого до слідчого судді надійшло клопотання про арешт майна, відкрито за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 356 Кримінального кодексу, санкція якої не передбачає конфіскацію майна, право власності на це майно «потерпілим» не оспорюється, ОСОБА_5 набула це право в установленому законом порядку. Зазначені обставини судом не досліджувалися, не відображені в ухвалі про накладення арешту, - за участі ОСОБА_5 у розгляді клопотання слідчого ця помилка була б попереджена.
Суд не виконав приписи частини п`ятої статі 170 КПК, якою заборонено застосування обмежень у використанні житлового приміщення у якому на законних підставах проживають будь-які особи.
У клопотанні слідчого про арешт Квартири необґрунтована потреба накладення арешту, посилання слідчого не відповідають інкримінованому правопорушенню (невідомо у відношенні до якої особи?), передбаченому статтею 356 Кримінального кодексу. Суд не дав належну оцінку змісту та достатності обґрунтування клопотання слідчого.
Наслідки застосування ухвали від 30.05.2017 року про арешт майна спричиняють власниці майна значні матеріальні збитки. Ухвала слідчого судді Малиновського районного суду від 30 травня 2017 року порушує захищені Основним Законом права громадянки ОСОБА_5 .
Посилаючись на вищевикладене, ОСОБА_5 просить скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 30.05.2017 року по справі № 521/7859/17, що належить на праві приватної власності ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1 .
Представник заявниці адвокат ОСОБА_4 просив задовольнити скаргу в повному обсязі та скасувати арешт з квартири, що належить ОСОБА_5 .
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, посилаючи на безпідставність його задоволення.
Представник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 просив відмовити у задоволенні клопотання.
Розглянувши клопотання, дослідивши надані прокурором матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Цією ж нормою КПК України передбачено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого їх захисника и законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Як встановлено судом, 26.05.2015 року до Малиновського ВП в м. Одесі надійшли матеріали з прокуратури Малиновського району м. Одеси за заявою ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_5 , самовільно, всупереч установленому законом порядку, вивезла з квартири АДРЕСА_1 , особисті речі ОСОБА_10 .
Будучи допитаною в якості потерпілої ОСОБА_7 пояснила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її дядя (брат матері) ОСОБА_11 , 1939 р.н., що був зареєстрований та мешкав за адресою АДРЕСА_2 . Про смерть ОСОБА_12 їй стало відомо від своєї тітки ОСОБА_13 , оскільки заявниця знаходилась у командировці. Разом із тим потерпіла дізналась, що похоронами займались сусіди померлого.
У березні 2015 року ОСОБА_7 звернулась до нотаріуса ОСОБА_14 з метою надання заяви про вступ у спадщину, оскільки 07.10.2013 року ОСОБА_15 склав заповіт, в якому зазначено, що усе своє майно він заповідає ОСОБА_7 . Від нотаріуса потерпілій стало відомо, що в державному реєстрі зареєстровано договір довічного утримання від 20.09.2014, яким ОСОБА_15 передає ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1 , взамін чого остання зобов`язується утримувати довічно ОСОБА_16 .
По мінуванню деякого часу стало відомо, що з квартири ОСОБА_15 було вивезено цінні речі померлого, сувеніри, побутову техніку та інше.
В липні місяці 2014 потерпілій стало відомо, що у ОСОБА_15 з 2010 був соціальний працівник, який начебто доглядав його, однак в своєму допиті ОСОБА_7 вказує на той, факт, що жодного разу її дядя про це не повідомляв. Окрім цього жінка повністю допомагала своєму дяді, привозила продукти харчування, гроші, сплачувала його лікування.
Будучи допитаною в якості потерпілої, ОСОБА_7 посилається на той факт, що договір довічного утримання між ОСОБА_15 та ОСОБА_5 є наслідком шахрайських дій з боку ОСОБА_5 , оскільки набувач квартири ОСОБА_5 є донькою соціального працівника ОСОБА_9 , яка здійснювала соціальне обслуговування.
Як вбачається з наданих до заяви документів, укладенню договору довічного утримання передувала довіра ОСОБА_17 , насамперед, до соціального працівника - ОСОБА_9 , яка у зговорі зі своєю матір`ю ОСОБА_5 , зловживаючи довірою ОСОБА_17 , знаючи про його тяжку невиліковну хворобу (онкозахворювання), умовила ОСОБА_17 укласти договір довічного утримання з ОСОБА_5 (пенсіонером за віком), яка в свою чергу, зобов`язалась довічно повністю утримувати ОСОБА_17 , та розмір такого утримання складає 1250 грн.
30 травня 2017 року ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси в рамках кримінального провадження накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , оскільки були достатні підстави вважати, що у найближчий час вона може бути реалізована іншим особам, що в подальшому потягне за собою тривалий ланцюг оскаржуваних правочинів, та фактично унеможливить встановлення об`єктивної істини за кримінальним провадженням, а також унеможливіть забезпечення цивільного позову.
В матеріалах кримінального провадження наявні цивільні позови потерпілої цивільного позивача ОСОБА_7 , відповідачем яких є ОСОБА_5 , про визнання договору довічного утримання недійсним, визнання права власності, та про відшкодування вартості привласненого нерухомого майна.
Відповідно до ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого їх захисника и законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Однак, аналіз наданих суду матеріалів, дозволяє слідчому судді прийти до висновку, що оскаржувана ухвала суду є законною і підстав для її скасування слідчий суддя не вбачає.
Судом встановлено, що наразі існують достатні підстави вважати, що у найближчий час квартира може бути реалізована іншим особам, що в подальшому потягне за собою тривалий ланцюг оскаржуваних правочинів, та фактично унеможливить встановлення об`єктивної істини за кримінальним провадженням, а також унеможливіть забезпечення цивільних позовів. Крім того на теперішній час ще не проведена експертиза.
При цьому суд враховує ту обставину, що заявник фактично не навів жодних доказів, на підтвердження того факту, що арешт був накладений необґрунтовано, а також, що потреба в застосуванні цього заходу скасуванні арешту з майна на даний час відпала.
За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що арешт на квартиру АДРЕСА_1 було накладено обґрунтовано, а подане заявником клопотання про скасування арешту задоволенню не підлягає.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 170, 174 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту з майна, накладеного ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 30.05.2017 року по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003163 від 26.05.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, а саме з квартири АДРЕСА_3 відмовити.
Ухвала слідчого судді набирає законної з моменту її оголошення.
Ухвала слідчого судді, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1