Справа № 171/812/16-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 грудня 2017 року м.Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
представника потерпілої ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченої ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за № 0000012 від 04 січня 2016 року по обвинуваченню ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Катеринівка, Апостолівського району, Дніпропетровської області, громадянки України, із середньою освітою, заміжньої, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -
ВСТАНОВИВ :
Обвинувачена ОСОБА_8 вчинила кримінальне правопорушення при наступних обставинах.

Так, 24 грудня 2015 року, приблизно о 10.00 годині ОСОБА_8 , перебуваючи на проїжджій частині по АДРЕСА_2 , де вона проживає, на ґрунті усталених неприязних відносин, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , яка стояла неподалік, підійшла до останньої з правого від неї боку та нанесла три удари кулаком правої руки в верхню третину правого плеча ОСОБА_5 . Внаслідок вказаних дій ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_5 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді трьох синців на правому плечі, що могли виникнути від дії тупого предмета (предметів), або при ударі об такий (такі), які за своїм характером відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеню тяжкості, що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше шести днів.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_8 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України не визнала та суду показала, що 24 грудня 2015 року до неї на подвір`я прийшла ОСОБА_5 з ОСОБА_9 . ОСОБА_5 здійснювала перепис великої рогатої худоби. До них спочатку вийшов її чоловік ОСОБА_10 , згодом вийшла вона і запитала у потерпілої ОСОБА_5 про причини по яких потерпіла поширює плітки про її синів, які є учасниками АТО і вони почали сваритися, оскільки, як вважає обвинувачена, вона, як кожна мати, вправі захистити свою сім`ю і своїх дітей. ОСОБА_5 фізичних ударів вона не завдавала, зовсім її не била, силу не застосовувала до неї. Після вказаних подій вона тривалий час хворіла, з січня по березень 2016 року, у неї був перелом ноги. Слідчі дії з нею не проводилися. Слідчий лише допитав її та вручив їй повідомлення про підозру, при цьому до вручення підозри вимагав у неї гроші за закриття кримінального провадження щодо неї. У відповідні органи з заявою про це вона не зверталася.
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні суду показала, що 24 грудня 2015 року вона здійснювала, за розпорядженням сільського голови, перепис населення та великої рогатої худоби та території села Катеринівка. ЇЇ супроводжувала свідок ОСОБА_11 . Підійшовши до двору обвинуваченої ОСОБА_8 , вона покликала її чоловіка, щоб опитати щодо перепису господарства, він вийшов і запросив її у двір, однак потерпіла відмовилася, почали записувати дані щодо господарства зі слів чоловіка обвинуваченої. Відразу з будинку вибігла обвинувачена і почала її ображати, між ними виникла сварка на ґрунті неприязних стосунків. Вона пішла по дорозі по АДРЕСА_2 , обвинувачена, переслідуючи її йшла позаду, сварилася з нею та заподіяла їй тілесні ушкодження нанісши в праве плече три удари кулаком. Заподіяла тілесні ушкодження обвинувачена їй на проїзній частині дороги, приблизно за 15 метрів від двору обвинуваченої.
Свідок ОСОБА_9 суду показала, що 24 грудня 2015 року ОСОБА_5 за дорученням сільського голови здійснювала перепис населення і худоби, вона також ходила з ОСОБА_5 по селу. Коли вони наблизилися до хати обвинуваченої ОСОБА_8 , потерпіла підійшла до огорожі, а свідок стояла на дорозі і тримала велосипед ОСОБА_5 . Коли потерпіла записувала відомості про господарство між ОСОБА_5 і ОСОБА_8 виник конфлікт і вони посварилися. Свідок віддала ОСОБА_5 велосипед і пішла по дорозі додому, однак почувши позаду себе крик потерпілої - «що ти мене б`єш», повернулася, і побачила, що ОСОБА_8 кулаком вдарила ОСОБА_5 в плече. Свідку також відомо, що між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 існує постійний конфлікт.
Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що обвинувачена є його дружиною, 24 грудня 2015 року приблизно о 10.00 год до них на подвір`я зайшли ОСОБА_5 і ОСОБА_11 . Свідок спитав, чого вони прийшли, на що ОСОБА_5 , поводячи себе зухвало, сказала, що прийшла здійснювати перепис господарства. Він зробив їй зауваження та надав їй відомості про господарство. Потім вийшла його дружина і зробила зауваження ОСОБА_5 , сказавши, що оскільки вона є «працівником культури», то не повинна себе так поводити, крім того спитала, «з яких пір працівники культури здійснюють перепис господарства». Ці слова потерпілу розізлили і почалася сварка. Ще його дружина запитала, чого ОСОБА_5 поширює про їхніх дітей неправдиві чутки. Після того, як вони посварилися, ОСОБА_5 і ОСОБА_9 пішли, а свідок з дружиною ОСОБА_8 «розвернулися і пішли у двір». Пояснив, що його дружина ОСОБА_5 не била, між ними тільки була сварка.
Свідок ОСОБА_12 пояснив суду, що як слідчий здійснював розслідування даного кримінального провадження по обставинах нанесення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 обвинуваченою ОСОБА_8 . По кримінальному провадженню ним була призначена судово-медична експертиза. З приводу того, що на фото, які долучені до матеріалів кримінального провадження не видно синців на тілі потерпілої пояснив, що фотокамера не завжди при певному освітленні фіксує тілесні ушкодження, однак зазначив, що були підстави для призначення експертизи по вказаному кримінальному провадженню. Свідок вказав, що експерт - це процесуальна особа, яка несе відповідальність за надані ним висновки, підстав не брати до уваги висновок експерта у нього не було. Категорично заперечив пояснення обвинуваченої про вимагання у неї грошових коштів за закриття провадження по справі.
Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_13 показав суду, що по даному кримінальному провадженню 25 грудня 2015 року провів судово-медичне обстеження ОСОБА_5 та надав висновок спеціаліста. 27-28 січня 2016 року ним проведено судово-медичну експертизу по факту спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 та надано висновки на питання слідчого. Ним встановлено у висновку спеціаліста, що при обстеженні потерпілої на зовнішній поверхні правого плеча, у верхній його третині виявлено три синці округлої форми, блідо-синюшного кольору з нечіткими контурами, розмірами 2,0х1,7 см; 2,0х1,5 см; 1,5х1,0 см.
У висновку спеціаліста міститься фото під яким зазначено, що на тілі потерпілої три синці на правому плечі, дата фотографування 25 грудня 2015 року. З приводу того, чому на вказаному фото не видно синців пояснив, що синці блідо-синюшного кольору з нечіткими контурами, що може відповідати давності однієї, двох діб нанесення. Вказав, що можливі такі випадки, що пристрій на якому проводиться друк висновків експерта не завжди в повній мірі відображає колір об`єкту. Дослідна частина висновку експерта це опис тілесних ушкоджень, тому зміст дослідної частини в повній мірі відповідає тому, що було виявлено в результаті обстеження потерпілої.
Експерт пояснив, що потерпіла звернулася для обстеження за направленням органів поліції в день видачі їй направлення, медичних документів не надавала, потім за постановою слідчого ним проведено судово-медичну експертизу. При проведенні експертизи він ознайомлений з правами та обов`язками, що передбачені ст.ст.69-70 КПК України, попереджений про кримінальну відповідальність за ст.ст.384,385,387 КК України. Експертиза проводилася відповідно до Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України № 6 від 17.01.1995 року, Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.1998 р. Пояснив, що відповідно до вказаних нормативно-правових актів допустимим є фотографування окремих частин тіла, обстежувана особа встановлювалася на підставі паспорта, також відповідно до вказаних актів не є обов`язковим фотографування тілесних ушкоджень, достатнім є їх опис.
Під час оцінки показань свідка ОСОБА_14 суд приходить до наступних висновків.

Так, відповідно до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.
Положеннями ст.291 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження зобов`язані здійснювати відкриття одне одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду, якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.
Прокурор в судовому засіданні заявив, що стороною захисту не здійснено відкриття нових матеріалів показань свідка ОСОБА_14 відповідно до положень ст.291 КПК України, а тому вказані докази слід визнати недопустимими.
Оскільки сторона кримінального провадження (захисту) не здійснила відкриття матеріалів - показань вищевказаного свідка ні до ні під час судового розгляду, то суд не має права допустити відомості, що містяться в показаннях свідка ОСОБА_14 , як докази та визнає вказані докази недопустимими.
Для підтвердження винуватості ОСОБА_8 в скоєнні злочину за ч.1 ст.125 КК України прокурором, що підтримує державне обвинувачення, в ході судового слідства пред`явлено наступні документи, які досліджені в судовому засіданні в порядку встановленому ст.358 КПК України.
Згідно висновку спеціаліста № 264 від 25 грудня 2015 року встановлено, що при судово-медичному обстеженні ОСОБА_5 , 1976 року народження, виявлено: три синці на правому плечі, які могли виникнути від дії тупого твердого предмета (предметів) або при ударі об такий (такі); за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше шести днів; термін їх спричинення може відповідати даті 24 грудня 2015 року. (а.с.8 матеріали КП).
Висновком судово-медичної експертизи № 264/16-Е5 (27.01.2016 р.- 28.01.2016 р.) по факту спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 встановлено, що при судово-медичній експертизі виявлено: три синці на правому плечі, які могли виникнути від дії тупого твердого предмету (предметів) або при ударі об такий (такі); виявлені тілесні ушкодження за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше шести днів; термін спричинення тілесних ушкоджень може відповідати даті 24 грудня 2015 року. (а.с.10-11 матеріали КП).

Відповідно до розпорядження сільського голови Михайлівської сільської ради Дніпропетровської області «Про уточнення наявного та постійного населення на території Михайлівської сільської ради та подвірного списку по обліку худоби на 01 січня 2016 року та наявності сільськогосподарської техніки на місцевості» № 74 від 01 грудня 2015 року для проведення подвірного обходу залучено працівників сільської ради та працівників культури, зокрема, в с.Катеринівка ОСОБА_5 , завідуючу Катеринівським сільським клубом. (а.с.15 матеріали КП).

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 19 лютого 2016 року, який проводився з метою перевірки і уточнення відомостей щодо механізму нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 вбачається, що під час проведення вказаної слідчої дії розпочатої о 10 год. 10 хв., закінченої о 10 год. 30 хв. в присутності понятих, за участю потерпілої ОСОБА_5 , відтворено обставини вчинення кримінального правопорушення 24 грудня 2015 року, умовно біля домоволодіння № 60 по вул.Рибна в с.Катеринівка, до протоколу додана фототаблиця (а.с.24-26- матеріали КП).
Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 19 лютого 2016 року, який проводився з метою перевірки і уточнення відомостей щодо механізму нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 вбачається, що під час проведення вказаної слідчої дії розпочатої о 10 год. 40 хв., закінченої о 11 год. 00 хв. в присутності понятих, за участю свідка ОСОБА_9 , відтворено обставини вчинення кримінального правопорушення 24 грудня 2015 року, умовно біля домоволодіння № 60 по вул.Рибна в с.Катеринівка, до протоколу додана фототаблиця (а.с.27-29 - матеріали КП).
Висновком судово-медичної експертизи № 16/38-додатковий (23.02.2016 р. - 24.02.2016 р.) по факту спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 встановлено, що при порівнянні даних, отриманих при судово-медичній експертизі ОСОБА_5 , 1976 року народження, з даними, отриманими в ході проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_9 не виключена вірогідність заподіяння тілесних ушкоджень при механізмі та способі, які були продемонстровані нею в ході слідчого експерименту.(а.с.32-33 матеріали КП).

Висновком судово-медичної експертизи № 16/37-додатковий (23.02.2016 р. - 24.02.2016 р.) по факту спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 встановлено, що при порівнянні даних, отриманих при судово-медичній експертизі ОСОБА_5 , 1976 року народження, з даними, отриманими в ході проведення слідчого експерименту з потерпілою не виключена вірогідність заподіяння тілесних ушкоджень при механізмі та способі, які були продемонстровані нею в ході слідчого експерименту.(а.с.34-35 матеріали КП).

Що стосується доданого до матеріалів кримінального провадження наданого потерпілою ОСОБА_5 диска з аудіозаписом подій від 24.12.2014 року суд не може визнати даний аудіозапис допустимим доказом через істотне порушення вимог КПК України при отриманні такого доказу.
Так, відповідно до ст. ст. 86, 87 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння - здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.
Як встановлено судом аудіозапис здійснювався потерпілою ОСОБА_5 за її власною ініціативою на власний мобільний телефон, без відома обвинуваченої. Тому, даний аудіозапис не може бути визнаний допустимим доказом, оскільки він отриманий в порушення Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» та глави 21 КПК України «Негласні слідчі (розшукові) дії», дії щодо отримання запису проведені з грубим порушенням встановленої законом процесуальної форми та не уповноваженою особою.
Суд, заслухавши показання обвинуваченої, потерпілої, свідків, допитавши експерта, дослідивши пред`явлені стороною обвинувачення документи, висновки експерта, вислухавши думку прокурора і захисника, приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_8 обвинувачення за ч.1 ст.125 КК України знайшло своє підтвердження під час проведення судового слідства.
Оцінюючи досліджені в судовому засіданні належні та допустимі докази в їх сукупності, аналізуючи їх зміст, суд приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні достовірно встановлено та підтверджується зібраними у справі доказами, що 24 грудня 2015 року за обставинами, встановленими судом, ОСОБА_8 заподіяла легкі тілесні ушкодження ОСОБА_5 . Так, показання потерпілої не суперечать висновку судово-медичної експертизи, є послідовними, узгоджуються та підтверджуються сукупністю зібраних в кримінальному провадженні доказів, в тому числі показаннями допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_9 , висновками експерта та документами, які суд визнає належними та допустимими та такими, що мають значення у даному кримінальному провадженні. Відтак, суд кладе їх в обґрунтування обвинувального вироку і визнає їх досить переконливими, щоб на підставі їх розумної оцінки визнати ОСОБА_8 причетною до заподіяння легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 ,оскільки вони достатньо вагомі, чіткі, узгоджені між собою, а тому достовірні і достатні та відповідають критеріям якості доказів, встановленим в рішеннях Європейського суду з прав людини в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 липня 2011 року та в справі «Яременко проти України» від 12 вересня 2008 року.

Стороною захисту не надано суду належних та допустимих доказів на спростування встановлених судом обставин вчинення злочину.
Оцінюючи показання свідка ОСОБА_10 , надані ним в судовому засіданні про те, що його дружина не заподіювала тілесних ушкоджень потерпілій, суд вважає їх такими, що суперечать об`єктивно встановленим фактичним обставинам, що підтверджені іншими доказами, здобутими в процесі судового розгляду та оцінює критично. Крім того, в самих поясненнях свідка ОСОБА_10 є суперечності стосовно того, де відбувалися події, на подвір`ї будинку свідка, чи за межами двору, оскільки, як пояснив ОСОБА_10 , що 24 грудня 2015 року до них у двір зайшла ОСОБА_9 і потерпіла, яка здійснювала перепис господарства, але після того, як вони посварилися з потерпілою, свідок з дружиною «розвернулися і пішли у двір».
Що стосується показань обвинуваченої, то заперечення ОСОБА_8 вчиненого нею кримінального правопорушення та невизнання вини, суд сприймає, як використання обвинуваченою права не свідчити проти себе і оцінює показання обвинуваченої в сукупності з іншими доказами.
Заперечення обвинуваченою ОСОБА_8 висновків експерта щодо наявності на тілі потерпілої тілесних ушкоджень, оскільки із фото, що міститься у висновку спеціаліста від 25.12.2015 року, не вбачається синців на тілі потерпілої спростовуються роз`ясненнями, наданими експертом ОСОБА_13 , який пояснив, що надавав висновок спеціаліста та здійснював судово-медичну експертизу у даному кримінальному провадженні відповідно до діючих нормативно-правових актів, що регулюють порядок та правила проведення судово-медичних експертиз, визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень та при наданні висновків був попереджений про кримінальну відповідальність за ст.ст.384,385,387 КК України. Також експерт роз`яснив, що пристрій на якому проводиться друк висновків експерта не завжди в повній мірі відображає колір зафіксованих об`єктів. Крім того, свідок слідчий ОСОБА_15 пояснив, що бувають випадки, коли не завжди фотокамера при певному освітленні фіксує тілесні ушкодження.
Досліджені в судовому засіданні висновки експерта, документи не викликають сумніву у суду з точки зору їх достовірності, належності, допустимості та є такими, що підтверджують обставини вчинення даного кримінального правопорушення.
У своєму рішенні «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Отже, досліджені та оцінені в судовому засіданні докази - показання потерпілої, свідків, висновки експерта, узгоджені з документами, є достатніми та дозволяють дійти висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікувати дії ОСОБА_8 за ч.1 ст. 125 КК України, яка передбачає кримінальну відповідальність за умисне легке тілесне ушкодження.
При призначенні виду та міри покарання суд, у відповідності до вимог ст. ст. 65 - 67 КК України, враховує тяжкість скоєного обвинуваченою злочину, який згідно ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, а також особу обвинуваченої, яка вину не визнала, раніше не притягнулася до кримінальної відповідальності (а.с.44 - матеріали КП), посередньо характеризується за місцем проживання згідно характеристики, наданої виконавчим комітетом міської ради (а.с.43 - матеріали КП), позитивно характеризується згідно характеристики наданої депутатом міської ради та сусідами (а.с.65 - матеріали КП), не перебуває на обліку у лікаря психіатра та нарколога (а.с.41,42 - матеріали КП), враховує думку потерпілої, яка наполягає на суворому покаранні обвинуваченої, а також обираючи вид покарання суд враховує, що обвинувачена на даний час не працює.

Згідно ст.66 КК України обставин, що пом`якшує покарання обвинуваченої не встановлено .
Відповідно до ст.67 КК України обставин, що обтяжує покарання обвинуваченої не встановлено.
Частиною 2 ст.65 КК України, передбачено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та її ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, думку потерпілої, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до переконання, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження інших правопорушень з її боку, є призначення покарання в межах санкції ч.1 ст.125 КК України у вигляді громадських робіт.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.
Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.125 КК України та призначити їй покарання у виді 150 (сто п`ятдесят) годин громадських робіт.
Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком суду законної сили не обирати.
Речові докази надані потерпілою ОСОБА_5 матеріали звукозапису подій, записані на оптичний носій - диск СD-R залишити в матеріалах даного кримінального провадження.
На вирок може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, прокурору.
Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копію судового рішення надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя ОСОБА_1