Придніпровський районний суд м.Черкаси
УХВАЛА
Номер провадження 1-кс/711/747/18

Справа № 711/2056/18

17 березня 2018 року

Слідчий суддя Придніпровського районного суду міста Черкаси ОСОБА_1 за участю:

секретар - ОСОБА_2 , прокурор ОСОБА_3 , підозрюваний ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_5

розглянувши клопотання слідчого Уманського ВП Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.152, ч.1 ст.187 КК України, кримінальне провадження №0000392 від 16.03.2018р.,

ВСТАНОВИВ:
Слідчий звернулась до суду з клопотанням, в якому просить застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.
В обґрунтування клопотання зазначено, що досудове розслідування здійснюється за обставинами, відповідно до яких ОСОБА_4 16.03.2018р. о 12год 35хв, перебуваючи на території дендрологічного парку «Софіївка» в м. Умань Черкаської області, здійснив напад на неповнолітню ОСОБА_7 із застосуванням насильства збив потерпілу з ніг, наніс удар в правий бік її обличчя. Після чого потягнув її по сходинках до ялинок, які знаходились поряд, де погрожуючи застосуванням електрошокеру, здійснив з нею насильницький статевий акт природнім способом. Після цього ОСОБА_4 , продовжуючи погрози застосування насильства з використанням електрошокера, наказав потерпілій передати йому мобільний телефон «HTC Desire 620» та сережки із медичного сплаву, якими він заволодів та зник з місця пригоди, чим завдав потерпілій матеріальної шкоди.

16.03.2018р. о 18год 30хв ОСОБА_4 був затриманий працівниками поліції на підставі п.2 ч.1 ст.208 КПК України, а 17.03.2018р. йому повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.152, ч.1 ст.187 КК України, тобто зґвалтування вчинене повторно щодо неповнолітньої та напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).
З урахуванням тяжкості вчинених злочинів, з метою запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілу, продовжити вчинення кримінального правопорушення, слідчий за погодженням з прокурором звернувся до суду з зазначеним клопотанням.

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання і наполягала на його задоволенні.

Захисник заперечувала проти задоволення клопотання, посилаючись на відсутність необхідності в застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу та необґрунтованості підозри. Вважає за доцільне застосувати інший, більш м`який, запобіжний захід, зокрема домашній арешт.

Підозрюваний в судовому засіданні пояснив, що вину у вчиненому злочині не визнає, оскільки не має відношення до події злочину. Вважає його затримання та повідомлену підозру помстою працівників правоохоронних органів за те, що він не визнає своєї вини по іншому кримінальному провадженню, яке вже чотири роки розглядається судом. Пояснив, що правоохоронні органи здійснюють умисне незаконне переслідування відносно нього, щоб неправомірно позбавити його свободи. Зауважив, що для з`ясування всіх обставин кримінального провадження, він згодний на застосування до нього домашнього арешту.

Перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження №0000392, та, дослідивши докази по даних матеріалах (надані сторонами письмові документи), заслухавши думку прокурора, захисника, підозрюваного, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК України.

Підозрюваний доставлений до суду після фактичного затримання, що відбулось 16.03.2018р. о 18год 30хв без ухвали слідчого судді, в порядку передбаченому п.2 ч.1 ст.208 КПК України. Щодо доводів підозрюваного, що фактичне його затримання відбулося о 14год 30хв, то слід звернути увагу, що фактичний момент затримання має важливе значення, оскільки від цього моменту починають спливати строки тримання особи під вартою. Проте, слід звернути увагу, що застосування певних заходів для примушування особи до виконання правомірних вимог працівників поліції не є тотожним поняттю затримання, хоча оцінка таких обставин безумовно має суттєве значення і має здійснюватись під час визначення початку і кінця строку тримання особи під вартою. На момент проведення судового засідання строк тримання під вартою підозрюваного без судового рішення не сплинув, навіть якщо вважати момент затримання 14год 30хв 16.03.2018р.. В даному випадку затримання підозрюваного і тримання його під вартою є виправданим, і з боку правоохоронних органів відсутнє зволікання з доставкою такої особи до слідчого судді для вирішення питання про її подальше тримання під вартою. Отже зауваження підозрюваного приймаються до уваги, але не потребують окремих заходів реагування.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази (протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, протоколи огляду місця події, протокол допиту потерпілої та свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,, протокол впізнання, протокол освідування ОСОБА_7 , протоколи огляду предметів, протокол затримання тощо), вважаю доведеною наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочинів передбачених ч.3 ст.152, ч.1 ст.187 КК України, покарання за які передбачає позбавлення волі на строк до 12 років.

В обґрунтування клопотання прокурор посилався на наявність ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які з огляду на встановлені в судовому засіданні обставини є доведеними та обґрунтованими.

Так імовірність можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування обумовлюється тяжкістю вчиненого правопорушення та покарання, яке може бути до нього застосоване у випадку доведеності його вини. До того ж на теперішній час підозрюваний має непогашену судимість за вчинення злочинів, передбачених ст.ст.152, 185, 186 КК України, що є обтяжливою обставиною і посилює значення ризику застосування до підозрюваного реальної міри покарання.

Цілком обґрунтованими є доводи прокурора, щодо наявності ризику незаконного впливу на свідків та потерпілу, що враховуючи особливості вчиненого злочину та значення показань таких осіб для повноти та об`єктивності досудового розслідування має вкрай важливе значення.

Так само обґрунтованим є доводи прокурора щодо наявності високого ступеню ймовірності продовження підозрюваним протиправної поведінки з огляду на те, що підозрюваний вже притягувався до кримінальної відповідальності за подібні злочини, має непогашену судимість, а також відносно нього на теперішній час перебуває у суді на розгляді обвинувальний акт за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.115, 152, 153 КК України, які до того ж за обставинами подій є схожими з обставинами події кримінального правопорушення по даному кримінальному провадженню за місцем події та характером злочинного діяння.

Таким чином, наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_4 злочину та наявність вищезазначених ризиків надають підстави для обрання запобіжного заходу підозрюваному.

Варто зауважити, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

В судовому засіданні встановлено, що підозрюваний має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні малолітню дитину, має міцні соціальні зв`язки з рідними за місцем проживання.

Разом з тим, підозрюваний на теперішній час не працює, не має у власності нерухомого майна, має непогашену судимість, підозрюється у вчиненні тяжких злочинів.

При цьому варто звернути увагу, що підозрюваний притягався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти статевої свободи та відносин власності та реально відбував покарання у виді позбавлення волі, і має непогашену судимість, тобто своїми діями доводить небажання додержання правослухняної поведінки та ігнорування встановлених в Україні норм правопорядку.

За таких обставин вважаю, що задля забезпечення виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків та запобігання, встановленим в судовому засіданні ризикам, передбаченим п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, є неможливим застосування до підозрюваного таких запобіжних заходів як особисте зобов`язання, порука чи домашній арешт.

Так, враховуючи майновий стан підозрюваного, особливості події кримінального правопорушення, наявність непогашеної судимості та іншого незакінченого розглядом кримінального провадження по схожих злочинах, в контексті рівня освіти та обставин життя підозрюваного свідчать, що особисте зобов`язання не забезпечить гарантії належної його процесуальної поведінки.

Особиста порука не може бути застосована до підозрюваного, оскільки до слідчого судді не надійшло звернень від осіб, які заслуговують на довіру, про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків відповідно до ст.194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Домашній арешт не може бути застосований з огляду на те, що у підозрюваного відсутнє особисте житло, а на момент вчинення злочину він збирався проживати в іншому місці для чого вживав заходів для забезпечення свого тимчасового проживання, що свідчить про наявність у підозрюваного обставин, які перешкоджають йому проживати за місцем постійного проживання. Показання матері підозрюваного, яка була допитана в судовому засіданні, не спростовують таких висновків.

За таких обставин, беручи до уваги стан здоров`я підозрюваного, особливості його життєдіяльності, вагомість доказів на підтвердження обґрунтованості підозри на даній стадії досудового розслідування, обставини кримінального правопорушення (спосіб, місце, час вчинення, тяжкість наслідків т.і.), ступень суспільної небезпечності, які несуть в собі злочинні діяння, направлені проти статевої недоторканності та суспільних відносин власності, вважаю, що єдиним запобіжним заходом, спроможним досягнути мети застосування запобіжного заходу в кримінальному провадженню, є тримання під вартою.

Рівнозначним за суворістю запобіжним заходом триманню під вартою є застава, оскільки закон передбачає обов`язкове визначення її розміру, як альтернативного запобіжного заходу. Разом з тим, зважаючи на особливості події кримінальних правопорушень та об`єкти суспільних відносин, на які вони посягають, зокрема те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, що направлений проти статевої свободи, внаслідок чого потерпіла неповнолітня особа, а відтак таке діяння становить особливу небезпеку найвищим соціальним цінностям та членам демократичного суспільства, то на підставі п.2 ч.4 ст.183 КПК України та вищевикладених обставин, які обумовлюють необхідність застосування запобіжного заходу, вважаю за необхідне не визначати підозрюваному заставу, оскільки такий захід не відповідає меті його застосування в даному випадку і не забезпечить гарантування належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Визначаючи строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу варто звернути увагу, що в даному випадку тривалість застосування попереднього ув`язнення на період часу у 60 діб, тобто в межах строку досудового розслідування, є виправданою. Натомість задля усунення сумнівів щодо періоду тримання під вартою та недопущення перевищення строку попереднього ув`язнення, то виправданим є тримання під вартою підозрюваного до 14.05.2018р. включно.

Стосовно заяви підозрюваного про застосування до нього насильства та протиправного поводження під час його тримання під вартою в Уманському ВП, варто зауважити наступне. Під час розгляду клопотання слідчим суддею виявлено, що на тілі підозрюваного (нижня частина лівої ноги) наявні очевидні ознаки тілесних ушкоджень (яркий синець продовгуватої форми), що може бути наслідком завдання ударів та побоїв. У своїх поясненнях підозрюваний повідомив, що під час його тримання під вартою працівники правоохоронних органів застосовували до нього фізичне насильство, внаслідок чого і виникли такі тілесні ушкодження.

Прокурором в судовому засіданні не доведено, що було здійснено перевірку зазначених обставин, а тому вони потребують реагування.

Оцінюючи доводи підозрюваного, вважаю за необхідне прийняти від ОСОБА_4 заяву щодо застосування до нього насильства під час тримання під вартою, оскільки такі доводи не є вочевидь необґрунтованими, а тому зазначені обставини обов`язково мають бути перевірені у встановленому законом порядку з метою недопущення порушення прав підозрюваного, гарантованих п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Тож виконуючи загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини в порядку ст.206 КПК України вважаю за необхідне доручити Уманській місцевій прокуратурі провести дослідження фактів, викладених в заяві ОСОБА_4 та вжити відповідних заходів реагування.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.176-178, 181, 193, 194, 199 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 14 травня 2018 року включно.

Доручити Уманській місцевій прокуратурі Черкаської області провести дослідження фактів, викладених в заяві ОСОБА_4 щодо застосування до нього фізичного насильства з боку працівників Уманського ВП ГУ НП в Черкаській області в період часу з 16 по 17 березня 2018р..

Копію ухвали для виконання в частині доручення дослідження фактів застосування фізичного насильства до підозрюваного направити керівнику Уманської місцевої прокуратури Черкаської області.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваному, його захиснику та прокурору.

Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Черкаської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1