Кримінальне провадження № 194/579/17
Номер провадження 1-кп/194/10/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 січня 2018 року

Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського міського суду Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 травня 2017 року за № 0000301 за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернівка Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, маючого на утриманні малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 21.06.1999 р. Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч.3 ст. 81, ч. 2 ст.142, ст.ст. 42, 44 КК України ( в редакції 1960 р.) до 4 років позбавлення волі;
- 26.12.2005 р. Павлоградським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 309, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі;
- 15.06.2010 р. Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч.1 ст. 70, ст.ст. 75,76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком до 1 року 6 місяців;
- 07.06.2011 р. Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст.190, ч. 2 ст. 185, ст.ст. 70,71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнився 18.02.2014 р. по відбуттю строку покарання;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України;
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В:
23 лютого 2017 року ОСОБА_3 в денний час доби, знаходячись у зальній кімнаті квартири АДРЕСА_2 , де мешкає разом із батьками, та має у власному користуванні ключі від вхідних дверей вказаної квартири, де по раптово виниклому умислу, направленому на незаконне збагачення шляхом викрадення чужого майна, з метою доведення свого умислу до кінця, скориставшись тим, що ОСОБА_5 , який робив ремонт в квартирі та тимчасово там зберігав свій інструмент, знаходився в спальній кімнаті і не міг спостерігати за його діями, умисно, таємно, повторно, шляхом вільного доступу з зальної кімнати вищевказаної квартири, повторно викрав кутову шліфувальну машинку «Протон 125/1000», вартість якої згідно висновку експерта № 122 від 14 червня 2017 року складає 629,00 грн., яка належала ОСОБА_5 , чим завдав потерпілому майнову шкоду на суму 629,00 грн.
Після чого з місця пригоди зник та викраденим розпорядився на свій розсуд.
Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, визнав повністю та пояснив, що дійсно 23 лютого 2017 року, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , викрав кутову шліфувальну машинку «Протон 125/1000» у потерпілого ОСОБА_5 , який робив ремонт у вказаній квартирі та зберігав там свої інструменти.
Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у вчиненому ним кримінальному правопорушенні, його свідчення відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, не наполягають на дослідженні інших доказів у справі, розуміють неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду не має сумнівів в добровільності та правдивості їх позиції, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним.
Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 доведена, його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Судом встановлено, що кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_3 : №0000295 від 13 травня 2014 року за ч. 2 ст. 187, ч.2 ст. 296 КК України знаходиться на розгляді в Павлоградському міськрайонному суді Дніпропетровської області; кримінальне провадження №0000378 від 05 липня 2015 року за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 121 КК України знаходиться на розгляді в Юр`ївському районному суді Дніпропетровської області; кримінальне провадження №0002088 від 10 серпня 2016 року за ч.2 ст. 289 КК України знаходиться на розгляді в Павлоградському міськрайонному суді Дніпропетровської області. Зазначені кримінальні провадження по суті не розглянуті.

Як роз`яснено в постанові Пленуму Верховного суду України № 7 від 04 червня 2010 року «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки», за змістом статті 32 КК повторністю злочинів визнається неодночасне вчинення однією і тією ж особою двох або більше злочинів, якщо вони:

1) передбачені тією самою статтею або частиною статті Особливої частини КК;

2) передбачені різними статтями Особливої частини КК і в статті, за якою кваліфікується наступний злочин, вчинення попереднього злочину зазначено як кваліфікуюча ознака.

При цьому для повторності не має значення, чи було особу засуджено за раніше вчинений злочин.

Таким чином, враховуючи вчинення ОСОБА_3 злочинів у вищезазначених кримінальних провадженнях, суд вважає вірною кваліфікуючу ознаку злочину за пред`явленим обвинуваченням за ч. 2 ст. 185 КК України повторність злочинів.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.
Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_3 скоїв злочин середньої тяжкості.
Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він громадянин України, раніше судимий, судимість в установленому законом порядку не погашена, оскільки у відповідності до ч. 5 ст. 90 КК України перебіг строку погашення судимості перервався у зв`язку із вчиненням обвинуваченим, що відбув покарання, нових злочинів до закінчення строку погашення судимості. На обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, з місця мешкання скарг до ЖРЕК не надходило.

Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та наявність на утриманні малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до вимог ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд визнає рецидив злочинів.

Суд дійшов висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєного кримінального правопорушення, не зменшують суспільну небезпеку кримінального правопорушення до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69, 69-1 КК України.

Згідно ст. 50 Кримінального кодексу України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_3 , те що він раніше судимий, обставини вчиненого кримінального правопорушення, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також відсутність з боку потерпілого претензій матеріального та морального характеру, суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання за пред`явленим обвинуваченням в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки зі звільненням обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.75 КК України, оскільки суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції його від суспільства. При цьому, суд дійшов висновку, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
У зв`язку з тим, що відносно обвинуваченого ОСОБА_3 під час досудового розслідування запобіжний захід не застосовувався, та в судовому засіданні клопотання прокурором про це не заявлялося, суд також не вбачає підстав для застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу.
Цивільний позов по справі не заявлений.
Питання про судові витрати суд вирішує відповідно до ст. ст. 118, 122 КПК України.
Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд, -
З А С У Д И В:
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.
Зобов`язати ОСОБА_3 , у відповідності до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь СПД-ФО ОСОБА_7 (АТ "Укрсиббанк», р/р НОМЕР_2 ) в рахунок відшкодування процесуальних витрат за залучення експерта для проведення судово-товарознавчої експертизи (висновок № 122 від 14 червня 2017 року) грошові кошти у розмірі 110 (сто десять) грн.
Речові докази по кримінальному провадженню:
-гарантійний талон до кутової шліфувальної машинки «Протон 125/1000», переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_5 залишити останньому;
-договір позики № 7.844 від 23 лютого 2017 року, який знаходиться в кримінальному провадженні залишити в матеріалах кримінального провадження № 0000301.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Тернівський міський суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя: ОСОБА_1