Справа № 739/545/17
Провадження № 1-кп/739/55/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" жовтня 2017 р. м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000493 відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новгород-Сіверський Чернігівської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше судимого:
- 17 січня 2001 року Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області за вчинення злочину, передбаченого статтею 94 Кримінального кодексу України (1960 р.) до 9 років позбавлення волі;
- 13 листопада 2013 року Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області за вчинення злочину, передбаченого частиною другою статті 125 Кримінального кодексу України (далі КК України) до штрафу у розмірі 850 грн., яке не відбуте, судимості у встановленому порядку не зняті і не погашені,
за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 126 КК України,

В С Т А Н О В И В:

16 жовтня 2016 року, приблизно о 16 год. 00 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи в будинку АДРЕСА_1 , на грунті виниклих неприязних стосунків, переслідуючи мету завдання побоїв, наздогнав та умисно наніс один удар кулаком правої руки в ділянку лівого ока малолітньої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , завдавши останній фізичного болю та не спричинивши тілесних ушкоджень.

Допитаний у судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_5 своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 126 КК України не визнав та дав показання про те, що потерпіла є донькою його співмешканки. 19 жовтня 2016 року до нього прийшов дільничний інспектор поліції з приводу заяви потерпілої про те, що він ніби то її побив, що не відповідає дійсності. У них були гарні стосунки, траплялося, що він на неї кричав у зв`язку з тим, що потерпіла била свого брата. 16 жовтня 2016 року він накричав на потерпілу для того, щоб вона не ображала свого брата та не била його, після чого потерпіла пішла до свого хрещеного де й заночувала. Після того вона повернулася додому. Синців у потерпілої він не бачив. У подальшому останню оглядали в лікарні. На даний час вона перебуває в школі-інтернаті.

Допитана у судовому засіданні в якості потерпілої ОСОБА_8 дала показання про те, що 16 жовтня 2016 року вона перебувала вдома разом з братом. Коли вона перемотувала брату палець обвинувачений, який доводиться їй вітчимом, почав на неї кричати і викинув її кошеня на вулицю. Вона почала від нього втікати, вибігла на вулицю, обвинувачений погнався за нею. На вулиці він її наздогнав, схопив за шию лівою рукою та вдарив кулаком правої руки в ділянку лівого ока та скроні, від чого вона відчула біль та впала. Далі підвелася і побігла, обвинувачений теж побіг за нею, але потім впав, завдяки чому вона втекла. Після того вона пішла до свого хрещеного та залишилася в нього ночувати. Наступного дня пішла до школи де про все розповіла директору. Описане вище бачив сусід ОСОБА_9 та її матір. Під час вказаних подій обвинувачений перебував у стані алкогольного сп`яніння. Раніше також були випадки, коли обвинувачений її бив.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10 дала показання про те, що обвинувачений є її співмешканцем, а потерпіла донькою. У жовтні 2016 року, точніше пригадати не змогла, вони виявила, що її син плаче. На запитання «Що сталося?» останній відповів, що його побила сестра, тобто потерпіла, яка «викручувала» йому руки. Остання нічого з цього приводу пояснювати не схотіла, натомість пішла з дому і не повернулася. Свідком того, що відбувалося між обвинуваченим та її донькою вона не була. Наступного дня вона бачила її в школі в той час у доньки жодних синців на обличчі не було. Їй відомо, що донька писала заяву про побиття її обвинуваченим. На даний час вона позбавлена батьківських прав відносно своєї доньки, оскільки відмовилася від неї. Свідок зазначила, що були випадки вчинення її донькою крадіжок у зв`язку з чим її направляли до реабілітаційного центру, також донька може казати неправду. Крім того вказала, що раніше між обвинуваченим та її донькою були нормальні стосунки.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11 дав показання про те, що приблизно в жовтні 2016 року, точніше пригадати не зміг, до нього додому прийшла його хресниця, тобто потерпіла. Вона попросила дозволу заночувати та пояснила, що обвинувачений її вдарив. При цьому тілесних ушкоджень на її обличчі він не бачив, єдине, що було помітно, це почервоніння під оком. Потерпіла була засмучена, при цьому запевнила, що матір знає, де вона знаходиться. Далі потерпіла залишилася у них на ніч. Наступного дня вона пішла до школи. Раніше потерпіла приходила до них, однак ночувати не залишалася.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_12 дала показання про те, що вона знайома як з обвинуваченим, так і з потерпілою. Її чоловіка є хрещеним останньої. Восени минулого року, точніше пригадати не змогла, до них додому прийшла потерпіла, яка попросила дозволу залишитися на ніч, при цьому потерпіла плакала і розповіла, що її вдарив вітчим та зазначила, що саме матір направила її до них. Вони дозволили потерпілій залишитися на ночівлю. Явних ушкоджень на обличчі потерпілої вона не бачила, було помітно лише почервоніння. Наступного дня потерпіла пішла до школи. Раніше потерпіла на ночівлю до них не приходила.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 дав показання про те, що він проживає неподалік від родини потерпілої. Восени 2016 року, точніше пригадати не зміг, коли він йшов по дорозі до свого дому, то почув дитячі крики, а також крик обвинуваченого, який висловлював своє невдоволення, але що сталося не зясовував, на той час вже темніло.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_13 дала показання про те, що вона в складі комісії відвідувала родину потерпілої у зв`язку з повідомленням про те, що останню побив її вітчим, тобто обвинувачений. Вони прибули до школи, в якій навчалася потерпіла, там поспілкувалися з нею і остання підтвердила, що вітчим дійсно її вдарив кулаком, але за що вона не знає. Після побиття вона сховалася, а потім пішла до хрещеного, де й залишилася на ніч. На щоці потерпілої було видно синець. Того ж дня вони поспілкувалися з матір`ю потерпілої, яка підтвердила слова своєї доньки. З приводу умов проживання потерпілої в родині зазначила, що вони іноді були задовільними, а іноді незадовільними.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_14 дала показання про те, що вона обіймає посаду начальника служби у справах дітей Новгород-Сіверської райдержадміністрації. У жовтні 2016 році до служби надійшло повідомлення про те, що у потерпілої виявлено ушкодження у вигляді синця біля скроні. У подальшому вона разом з ОСОБА_13 виїздила до с. Дігтярівка. Там в приміщенні школи вони поспілкувалися з потерпілою, яка розповіла їм, що коли вона втікала від співмешканця своєї матері, той її наздогнав та вдарив рукою. Потім підбігла її матір та зупинила його, завдяки чому вона змогла втекти. Далі вона пішла ночувати до свого хрещеного. Після цього вони поспілкувалися з матір`ю потерпілої ОСОБА_10 , яка підтвердила, що її співмешканець вдарив її доньку. За кілька днів ОСОБА_10 привезла свою доньку до служби та заявила, що відмовляється від неї. Згодом дитину було влаштовано до інтернату.

Також в ході судового розгляду були досліджені наступні письмові докази:

- повідомлення служби у справах дітей Новгород-Сіверської райдержадміністрації про побиття ОСОБА_8 її вітчимом ОСОБА_5 (а.с. 125);

- заява ОСОБА_8 до Новгород-Сіверського ВП ГУНП в Чернігівській області, а також протокол прийняття заяви про вчинення злочину, згідно яких ОСОБА_8 повідомила, що 16 жовтня 2016 року на вулиці в с. Дігтярівка Новгород-Сіверського району ОСОБА_5 завдав їй удару кулаком по обличчю в ділянку лівого ока та скроні в результаті чого вона впала та відчула сильний біль (а.с. 126);

- протокол проведення слідчого експерименту від 30 січня 2017 року, з додатком у вигляді відеозапису даної слідчої дії, з якого вбачається, що під час слідчого експерименту ОСОБА_8 розповіла та продемонструвала як 16 жовтня 2016 року її вітчим ОСОБА_5 завдав їй удару кулаком по обличчю, наздогнавши на вулиці, при цьому він тримав її за шию лівою рукою, а кулаком правої вдарив у ділянку лівої скроні та лівого ока (а.с. 150-152);

- акт оцінки потреб сім`ї ОСОБА_10 (а.с. 134-140);

- повідомлення Новгород-Сіверського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді до Новгород-Сіверського ВП ГУНП в Чернігівській області про те, що сім`я ОСОБА_10 з 21 жовтня 2015 року перебуває обліку сімей, які опинилися у складних життєвих обставинах (а.с. 141);

- заява ОСОБА_8 про те, що вона відмовляється від своєї доньки ОСОБА_8 (а.с. 145).

Аналізуючи досліджені у судовому засіданні докази, які є належними, допустимими та достовірними. а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку суд враховує, що хоча обвинувачений факт завдання удару потерпілій взагалі заперечив, водночас сама потерпіла даючи показання чітко вказала на обвинуваченого як особу, що завдала їй 16 жовтня 2016 року удару кулаком правої руки в ділянку лівого ока та скроні, свої показання потерпіла пітвердила під час проведення слідчого експерименту, в ході якого продемонструвала механізм завдання їй удару обвинуваченим. Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні підтвердив, що перебуваючи на вулиці він чув крики потерпілої та обвинуваченого який висловлював своє невдоволення, при цьому що саме сталося він не з`ясовував. Свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вказали, що потерпіла прийшла до них 16 жовтня 2016 року та розповіла про завдання їй обвинуваченим удару, при цьому вона була засмучена і у неї на обличчі було почервоніння. Свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 підтвердили, що після повідомлення про побиття потерпілої вони спілкувалися з цього приводу з потерпілої, яка підтвердила факт завдання їй удару обвинуваченим. Показання потерпілої та свідків є послідовними, не містять між собою істотних протиріч.

Зважаючи на встановлені обставини суд до показань обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що він жодних ударів потерпілій не завдавав ставиться критично і відкидає їх як неправдиві, оскільки вони протирічать доказам, які були досліджені та проаналізовані судом і є достовірними та узгоджуються між собою.

На думку суду надання обвинуваченим неправдивих свідчень зумовлено намаганнями останнього уникнути відповідальності за вчинене діяння.

Отже, викладене вище в сукупності підтверджує, що 16 жовтня 2016 року обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи в с. Дігтярівка завдав потерпілій ОСОБА_8 умисно одного удар кулаком правої руки в ділянку лівого ока, яке завдало потерпілій фізичного болю та не спричинило тілесних ушкоджень.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 126 КК України доведена повністю, його дії кваліфіковані правильно, як умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання, яке має бути призначене ОСОБА_5 , суд, відповідно до статті 65 КК України, враховує: ступінь тяжкості вчиненого злочину, який належить до злочинів невеликої тяжкості; особу обвинуваченого, який характеризується посередньо, не працює, має задовільний стан здоров`я. Також суд враховує відсутність передбачених статтею 66 КК України обставин, які пом`якшують покарання, вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, вчинення злочину щодо малолітньої особи та рецидив злочинів, що відповідно до статті 67 КК України є обставинами, які обтяжують покарання.

За таких обставин суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно призначити покарання у виді громадських робіт на максимальний строк, передбачений частиною першою статті 126 КК України, оскільки саме таке покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Оскільки ОСОБА_5 вчинив новий злочин після постановлення Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області від 13 листопада 2013 року вироку, яким його було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн., яке до цього часу не відбуте, суд, на підставі статей 71, 72 КК України, враховуючи те, що покарання у виді штрафу за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають, вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 за сукупністю вироків остаточне покарання у виді сукупності невідбутої частини покарання за попереднім вироком та покарання за новим вироком, кожне з яких підлягає самостійному виконанню.
На підставі викладеного, керуючись статтями 368, 370, 373, 374, 392, 393, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 126 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

На підставі статей 71, 72 КК України, до покарання, призначеного ОСОБА_5 за даним вироком, повністю приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 13 листопада 2013 року у штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень та призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин та штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, кожне з яких виконувати самостійно.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Роз`яснити іншим учасникам судового провадження право отримати копію вироку в суді. Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області.

Суддя ОСОБА_1