печерський районний суд міста києва
Справа № 757/9037/18-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 березня 2018 року суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 розглянувши в судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про арешт майна,
В С Т А Н О В И В :
Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на нежилі приміщення, які належать ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з забороною особам, у володінні яких перебувають вищевказані об`єкти нерухомого майна, відчужувати його та будь-яким чином розпоряджатися ним.

З матеріалів доданих до клопотання вбачається, що в проваджені СВ Печерського УП ГУ НП у м. Києві перебуває кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером 0002920 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України. Процесуальне керівництво здійснюється Київською місцевою прокуратурою №6.

Окрім цбого, у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 є потерпілим та ним було заявлено цивільний позов, тобто він є цивільним позивачем.

З Єдиного державного реєстру судових рішень ОСОБА_4 стало відомо про існування (заочного) рішення Дніпропетровського районного суду від 13.10.2017 р. №175/2966/17 у зв`язку з чим представник ОСОБА_4 звернувся до СВ Печерського УП ГУ НП у м. Києві із клопотання про вчинення слідчих дій, в якому просив слідчого звернутись до слідчого судді із клопотанням про арешт майна.

Станом на дату звернення з вказаним клопотанням слідчий не звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна.

У судовому засіданні заявник підтримав клопотання та просив його задовольнити.
Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя враховує правові підстави для арешту майна, достатність доказів, що вони відповідають критеріям положень ч. 2 ст. 170 КПК України, оскільки вказані об`єкти нерухомості є предметом вчинення кримнального правопорушення,передбаченого ч.4 ст. 190 КК України та приходить до висновку, що клопотання адвоката про арештмайна підлягає частковому задоволенню, за винятком заборони будь-яким чином розпоряджатися ним.
На підставі викладеного та керуючись ст. 117, 131, 132, 167, 170-173, 236, 309 КПК України,
У Х В А Л И В :
Клопотання задовольнити частково.
Накласти арешт на нежилі приміщення №15, 16, загальною площею 482, 6 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 91), які на праві власності належать ОСОБА_5 та нежилих приміщень з №1,2,3,4,5,6 (групи приміщень №50 в літ. А) загальною площею 197,6 кв.м., що знаходяться в будинку за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 391), які на праві власності належать ОСОБА_6 , а також заборонити особам, у володінні яких перебувають вищевказані об`єкти нерухомого майна, відчужувати його.
В решті вимог клопотання відмовити.
Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1