АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер справи: 665/568/17 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/791/171/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 125 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 березня 2018 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3
ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участі прокурора: ОСОБА_6
потерпілого: ОСОБА_7
обвинуваченого: ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні кримінальне провадження за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_7 на вирок Чаплинського районного суду Херсонської області від 04 грудня 2017 року відносно:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Бузніковато Олешківського району Кіровоградської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Чаплинського районного суду Херсонської області від 04 грудня 2017 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, і призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.
ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання у виді штрафу на підставі пункту «г» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Запобіжний захід у цьому кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 не обирався.
Стягнено з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 7000 грн.
Суд першої інстанції визнав ОСОБА_8 винуватим у тому, що він 22 вересня 2016 року близько 12 год., перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, на ґрунті давніх неприязних відносин, умисно наніс декілька ударів в область обличчя ОСОБА_7 , від чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кісток носу, забою (травматичного набряку) м`яких тканин носу, синців на нижніх повіках очей, забою (травматичного набряку) м`яких тканин лівого плеча, які згідно висновку експерта №217/К-к відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Суд кваліфікував дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
В апеляційній скарзі потерпілий, посилаючись на незаконність вироку через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого внаслідок м`якості, просить вирок скасувати, постановити нове судове рішення, яким призначити обвинуваченому покарання у вигляді 4 місяців арешту, не застосовувати відносно обвинуваченого акт амністії, стягнути з ОСОБА_8 на його користь в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 25000 грн.
Вказує, що суд безпідставно призначив обвинуваченому покарання із застосуванням ст.69 КК України, оскільки санкція інкримінованої статті кримінального закону не передбачає такий вид покарання як штраф. Крім того, суд незаконно звільнив ОСОБА_8 від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», так як ОСОБА_8 скоїв умисний злочин.
За таких умов акт амністії до обвинуваченого відповідно до положеннь ст. 4 Закону міг бути застосований лише , якщо б він відбув половину призначеного покарання. Апелянт стверджує, що амністія може бути засосована лише до виних осіб, проте ОСОБА_9 не визннав своєї вини, та навпаки наводив неправдиві доводи про обставини події, намагаючись їх спотворити та виставити потерпілого злочинцем, а себе випрадати.
Є підстави вважати, що обвинувачений мав умисел на спричинення потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень, однак не зміг реалізувати свій злочинний умисел через те, що він чинив активний опір, проте призначаючи покарання суд цього не врахував.
Апелянт стверджує, що суд безпідставно не взяв до уваги його розрахунки завданої діями обвинуваченого моральної шкоди, та стягнув на його користь занадто мале відшкодування моральної шкоди.
Інші учасники судового провадження вирок не оскаржували.
Заслухавши доповідь судді, думку потерпілого ОСОБА_7 , який підтримав вимоги апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого та пояснення прокурора які заперечили проти задоволення апеляційної скарги , перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла до наступного висновку.
Як видно із вироку, висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України грунтується на доказах, які безпосередньо досліджені судом та оцінені з точки зору належності, допустимості та достатності.
Потерпілий ОСОБА_7 в суді показав, що між ним та обвинуваченим ОСОБА_8 склалися неприязні відносини. 22 вересня 2016 року близько 12 год. біля 3-го під`їзду свого будинку зустрів обвинуваченого, який почав його ображати. Обвинувачений кулаком вдарив його в обличчя. В цей час у нього потемніло в очах, і він бризнув в сторону обвинуваченого балончиком. Після цього, обвинувачений наніс йому близько 4 ударів в плече та руки, сусід ОСОБА_10 почав розбороняти їх.
Показання потерпілого узгоджуються із показаннями свідка ОСОБА_10 , який був очевидцем цієї події.
Свідок ОСОБА_11 в суді надала пояснення щодо надання медичної допомоги потерпілому 22 вересня 2016 року та показала , що в результаті огляду у потерпілого виявила забій носа, гіпертезію і супутній підвищений тиск.
Суд дав належну оцінку і письмовим доказам, зокрема висновку експерта від 23 вересня 2016 року №217/К-к з якого вбачається , що у ОСОБА_7 виявлено: закритий перелом кісток носу, забій (травматичний набряк) м`яких тканин носу, синці на нижніх повіках очей, забій (травматичний набряк) м`яких тканин лівого плеча, які виникли від дії тупих предметів з обмеженою поверхнею, можливо рук людини в межах доби до експертизи, не виключено, що 22 вересня 2016 року з обставин і способом, вказаних потерпілим і відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_8 мав намір на спричинення потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень, проте не зміг реалізувати свій злочинний умисел через його активний опір належними та допустимим доказами не підтверджені.
Дії обвинуваченого правильно кваліфіковані судом за ч.2 ст.125 КК України, в апеляційній скарзі потерпілого не наведено обгрунтованих підстав для перекваліфікації дій ОСОБА_8 .
Суд дослідив всі надані сторонами провадження докази, наявність будь-яких перешкод у поданні сторонами нових доказів не встановлено.
Доводи апелянта щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та несправедливості призначеного ОСОБА_8 покарання колегія суддів вважає безпідставними .
Так, відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Вбачається, що при призначенні ОСОБА_8 покарання суд врахував, що він вчинив злочин невеликої тяжкості, дані про особу винного, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, вину у вчиненому злочині визнав частково, за місцем проживання характеризується позитивно, офіційно працевлаштований є інвалідом 3-ї групи.
Врахувавши дані про собу обвинуваченого та обставини провадження дійшов висновку, що покарання у виді штрафу у максимальному розмірі передбаченого санкцією
ч2 ст. 125 КК України буде достатнім для виправлення та попередження нових злочинів.
Колегія суддів погоджується із таким висновком суду.
Посилання апелянта про те, що санкція інкримінованої статті кримінального закону ч2 ст. 125 КК не передбачає штраф як вид покарання суперечить чинному законодавству, оскількивідповідно до ч.2 ст.125 КК Україниумисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, - карається штрафом від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправними роботами на строк до одного року, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.
Так само і доводи потерпілого про те, що суд безпідставно призначив обвинуваченому покарання із застосуванням ст.69 КК України, суперечить мотивувальній та резолютивній частині вироку, так як дана норма закону при призначенні ОСОБА_8 покарання судом не застосовувалася.
Суд першої інстанції вірно застосував відносно обвинуваченого положення Закону України «Про амністію у 2016 році», та звільнив ОСОБА_8 від відбування покарання у виді штрафу на підставі пункту «г» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки обвинувачений вчинив злочин невеликого ступеню тяжкості до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» і на день набрання цим Законом чинності (7 вересня 2017 року) ОСОБА_8 являвся інвалідом 3 групи, а тому посилання апеляційної скарги потерпілого про незаконність звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі акту амністії є безпідставними.
Судова колегія не погоджується і з доводами апелянта про стягнення на його користь заниженого розміру моральної шкоди.
Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вірно врахував характер вчиненого кримінального правопорушення та його наслідки, глибину моральних страждань потерпілого, пов`язаних з фізичним болем та душевних страждання від спричинених тілесних ушкоджень.
Враховуючи викладене, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги потерпілого.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали безумовною підставою для скасування чи зміни оскаржуваного вироку, в ході апеляційного розгляду не встановлено.
Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Чаплинського районного суду Херсонської області від 04 грудня 2017 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом трьох місяців може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного суду.
Судді: (три підписи)
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
Копія вірна, ухвала набирає законної сили 06.03.2018 року

Суддя: ОСОБА_2