Справа № 304/1148/17
Провадження № 1-кп/304/12/2018
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 лютого 2018 року м. Перечин
Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 ,
її захисника адвоката ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання захисника ОСОБА_6 про звільнення на підставі ст. 45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям та закриття кримінального провадження відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, непрацюючої, неодруженої, українки, громадянки України, раніше не судимої,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -
як вбачається з обвинувального акту, 23 червня 2017 року близько 12.00 год. обвинувачена ОСОБА_5 , знаходячись за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , вчинила сварку зі своєю матір`ю ОСОБА_4 , в ході якої умисно нанесла останній декілька ударів рукою по обличчю, в область правої та лівої частин передпліччя, а також по різним частинам тіла, внаслідок чого потерпіла отримала тілесні ушкодження у вигляді «синців на шкірних покривах нижньої щелепи зліва, лівої бокової поверхні шиї, середньої третини лівого плеча, верхньої третини правого передпліччя, верхньої третини правого стегна, саден на шкірних покривах нижньої губи зліва та нижньої повіки правового ока; ЗЧМТ. Струс головного мозку, дисторзія зв`язок міжфалангових суглобів 3-4 пальців», які згідно висновку експерта № 550 від 27 липня 2017 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, за що кримінальна відповідальність передбачена ч. 2 ст. 125 КК України.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчиненому злочині визнала повністю, розкаялася та разом зі своїм захисником заявила суду клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України, тобто у зв`язку з дійовим каяттям.
Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення клопотання обвинуваченої та її захисника заперечила, оскільки вважає, що обвинувачена (донька) мусить бути покарана, так як постійно її ображає, не примирилася з нею, після побиття не цікавилася станом її здоров`я, навіть не запропонувала кошти, необхідні для лікування.
У судовому засіданні прокурор залишив вирішення клопотання захисника про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності на розсуд суду.
Заслухавши думку учасників судового провадження, з`ясувавши добровільність звернення обвинуваченої з клопотанням про звільнення її від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Згідно з приписом, зазначеним у ч. 4 ст. 286 цього Кодексу, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, який згідно ст. 12 цього Кодексу відноситься до злочину невеликої тяжкості.
Відповідно до ст. 45 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Як роз`яснено у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23 грудня 2005 року, звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям (ст. 45 КК) можливе в разі вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості. Дійове каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду. Відсутність хоча б однієї із зазначених складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 45 КК. Виняток можуть становити лише випадки вчинення злочину чи замаху на нього, внаслідок яких не заподіяно шкоду або не завдано збитки. Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася. Активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи. Повне відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди полягає в добровільному задоволенні винним або іншими особами, зокрема батьками чи близькими родичами, обґрунтованих претензій потерпілого щодо відшкодування заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди, загладжуванні її в інший спосіб, наприклад, шляхом прилюдного вибачення за завдану образу.
Таким чином, передумовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є, у першу чергу, з`ясування питання про те, чи усвідомлює обвинувачений наслідки свого протиправного діяння, оскільки щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.
До того ж закриття кримінального провадження у зв`язку з дійовим каяттям передбачає з`ясування та перевірку у судовому засіданні обставин щодо щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочину, відшкодування заподіяної шкоди.
Щире каяття будучи внутрішнім, морально-психічним процесом у свідомості особи, яка вчинила злочин, підлягає встановленню у кожному конкретному випадку з урахуванням посткримінальної поведінки винного, правдивості його свідчень під час досудового слідства і розгляду справи у суді.
Так, хоча у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину за висунутим проти неї обвинуваченням й визнала повністю, разом з цим на своє виправдання стверджувала, що потерпіла (мати) постійно її провокує, створюючи конфліктні ситуації, внаслідок чого вони не можуть проживати у одному домогосподарстві, а тому у суду немає підстав вважати, що обвинувачена про вчинене жалкує і її каяття є щирим.
Крім того, потерпіла ОСОБА_4 протягом розгляду кримінального провадження постійно зазначала про те, що донька її постійно ображає, після побиття не цікавилася станом її здоров`я, ніяким чином не підтримувала її під час лікування, навпаки, до сьогоднішнього дня продовжує з нею конфліктувати. Вказане свідчить, що заподіяна злочином шкода потерпілій не відшкодована.
Отже, враховуючи вищевикладене, а також те, що звернення винного про прощення є недостатнім без адекватного волевиявлення потерпілого, суд приходить до висновку, що зазначені обставини виключають можливість звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України, а відтак клопотання захисника до задоволення не підлягає.
Керуючись ст. 45 КК України, ст. ст. 284 ч. 2, 288, 369, 372 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В :
у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 125 КК України на підставі ст. 45 цього Кодексу у зв`язку з дійовим каяттям та закриття кримінального провадження відмовити.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали може бути включено до апеляційної скарги на судове рішення, прийняте за наслідками розгляду кримінального провадження.

Головуючий: ОСОБА_1