Ухвала
Іменем України
19 березня 2018 р.

м. Київ
справа № 711/6749/15-к

провадження № 51- 4765 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження у суді першої та апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 12 грудня 2017 року щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що прокурор не погоджується з вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 червня 2017 року та ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 12 грудня 2017 року.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності та необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у ст. 438 КПК, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції.

Однак, вказаних вимог кримінального процесуального закону прокурор не дотримався.
Зокрема, касаційна скарга прокурора не містить належного обґрунтування необхідності скасування ухвали апеляційної інстанції на підставі, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення ст. 413, 420 цього Кодексу. Доводи прокурора щодо незаконності оскаржуваної ухвали в частині неправильної кваліфікації протиправних дій винної особи є поверховими та в повній мірі не розкривають позицію сторони обвинувачення щодо наявності в діях ОСОБА_4 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України.

Суд касаційної інстанції є судом права, відповідно до положень ст. 433 КПК переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Крім того, у мотивувальній частині касаційної скарги прокурор вказує на незаконність рішень суду, як першої так і апеляційної інстанцій, при цьому у прохальній її частині просить скасувати лише ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, чим допустив суперечності та неузгодженість своєї позиції.
Тобто, вимоги прокурора хоч і викладені у відповідності до ст. 436 КПК , однак, не узгоджуються з мотивувальною частиною його касаційної скарги.

Разом з тим, прокурор, висловлюючи вимогу про скасування рішення апеляційного суду, зокрема через недотримання останнім вимог ст. 419 КПК, не зазначає, які саме викладені в апеляційній скарзі для скасування чи зміни вироку місцевого суду доводи залишились не розглянуті апеляційним судом.
Оскільки касаційна скарга прокурора не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити її без руху та встановити строк, необхідний для усунення зазначених в ухвалі недоліків (прокурором має бути підтверджено, що ним не пропущений встановлений ухвалою суду строк при повторному зверненні до суду).

Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження у суді першої та апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 12 грудня 2017 року щодо ОСОБА_4 залишити без руху та надати йому строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання ухвали.
У разі невиконання вимог касаційна скарга буде повернута особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3