Гусятинський районний суд Тернопільської області
Справа № 596/1218/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" серпня 2017 р. Гусятинський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
представника Копичинецької ВК №112 ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Гусятин у режимі відеоконференцзв`язку клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, до засудження не працюючого, раніше судимого: 27.06.2002 року місцевим Жидачівським районним судом Львівської області за ст.ст. 185 ч.2, 15-185 ч.3, 70 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі. Згідно ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.
Засудженого: 21.06.2004 року Колегією суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області за ст.ст. 15 ч.2 115 ч.2 п.1, 115 ч.1, 115 ч.2 п.9, 70 КК України на 14 років позбавлення волі. Згідно ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком місцевим Жидачівським районним судом Львівської області від 27.06.2002 року і остаточно призначено покарання у виді 15 років позбавлення волі, якому ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 26.01.2016 року зараховано в строк відбування покарання за вироком Колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області від 21.06.2004 року, строк попереднього ув`язнення з 04.11.2003 року по 27.07.2004 року у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,-
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у виді громадських робіт на підставі ст. 82 КК України.
В судовому засіданні засуджений підтримав клопотання з підстав наведених у ньому, і просив його задовольнити. Засуджений ОСОБА_5 вказав, що він хоче доказати своєю працею, що він став на шлях виправлення. Із заявою про його працевлаштування до начальника колонії не звертався з 15.12.2014 року по 01.01.2016 року не звертався, оскільки, крім роботи швейщика він ніякої роботи не вміє робити. Просив прийняти рішення на розсуд суду.
Представник державної установи «Копичинської ВК 112» в судовому засіданні заперечував щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, оскільки засуджений не став на шлях виправлення, не працевлаштований, має 42 порушення установленого порядку відбування покарання, за які було накладено дисциплінарні стягнення хоча вони погашені.
Прокурор в судовому засіданні висловив думку про відсутність підстав для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням засудженому ОСОБА_5 .. Вказав, що клопотання є безпідставним, в задоволенні якого слід відмовити.
Суд, заслухавши засудженого, представника державної установи «Копичинської ВК 112», думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання, матеріали особової справи засудженого та інші представлені адміністрацією колонії документи щодо засудженого, приходить до висновку, що клопотання не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 21.06.2004 року був засуджений вироком колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області за ст.ст. 15 ч.2 115 ч.2 п.1, 115 ч.1, 115 ч.2 п.9, 70 КК України на 14 років позбавлення волі. Згідно ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком місцевого суду Жидачівського району Львівської області від 27.06.2002 року і остаточно призначено покарання у виді 15 років позбавлення волі.
Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 26.01.2016 року зараховано в строк відбування покарання за вироком колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області від 21.06.2004 року, строк попереднього ув`язнення з 04.11.2003 року по 27.07.2004 року у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання 04.11.2003 року.
Кінець строку відбування покарання 09.02.2018 року.
Засуджений ОСОБА_5 відбув 2/3 строку покарання 04.11.2013 року.
Відповідно до ч. 3, п.3 ч.4 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим: не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила новий умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
Свідченням того, що засуджений став на шлях виправлення, є його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до праці, додержання режиму відбування покарання.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого, матеріалів представлених адміністрацією колонії, зокрема з характеристики на засудженого ОСОБА_5 від 09.08.2017 року засуджений в установах виконання покарань знаходиться з 18.12.2003 року. За час утримання в слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, порушень установленого порядку відбування покарання не допускав. Заохочень та стягнень не мав.
За період відбування покарання у Змаковій ВК №58 Хмельницької області з 18.10.2004 року по 17.11.2014 року характеризувався негативно, за допущені порушення установленого порядку відбування покарання 39 (тридцять дев`ять) разів притягувався до дисциплінарної відповідальності (у тому числі 8 разів поміщався в карцер та 6 разів в ОК). Допущені порушення виражалися в основному в невиконанні законних вимог, нетактовній поведінці по відношенню до персоналу адміністрації та порушенні форми одягу. Стягнення погашені у встановленому законом порядку. Заохочувався 3 разів.
Міру призначеного судом строку покарання у державній установі «Копичинській виправній колонії №112» відбуває з 15.12.2014 року. На даний час на виробництві установи не працевлаштований. За час відбування покарання у державній установі «Копичинській виправній колонії (№112)» характеризується негативно, за допущені порушення установленого порядку відбування покарання 3 рази притягався до дисциплінарної відповідальності (у тому числі 1 раз поміщався в ДІЗО). Стягнення погашені у встановленому законом порядку. Адміністрацією установи заохочувався 2 рази. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує не завжди у чистоті і порядку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Приймає активну участь у роботах по благоустрою установи. Не допускає порушень пожежної безпеки та вимог безпеки праці. Приймає участь у програмі диференційованого впливу на засуджених «Освіта», яка повністю реалізована. У 2016 році закінчив Копичинський навчальний центр при установі та здобув професію «слюсар з ремонту автомобілів». Підтримує зв`язки із рідними шляхом листування, отримує посилки. Вину в скоєних злочинах не визнав. Позову за виконавчими листами не має.
За статейними ознаками заохочувальній нормі закону у вигляді заміни умов тримання згідно ст. ст. 100, 101 КВК України, підлягав після фактичного відбуття 1/2 частини призначеного судом строку покарання 04.05.2011 року. Постійно діючою комісією Замкової ВК №58 Хмельницької області не розглядався.
Заохочувальній нормі закону щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, згідно ст. 82 КК України підлягав після фактичного відбуття 2/3 частини призначеного судом строку покарання - 04.11.2013 року. Постійно - діючою комісією Замкової ВК №58 Хмельницької області, (протокол №21 від 07.11.2013 року), засудженому було відмовлено у застосуванні даної заохочувальної норми закону.
Заохочувальній нормі закону у вигляді умовно - дострокового звільнення від відбування покарання згідно ст.81 КК України підлягав після фактичного відбуття 3/4 частини призначеного судом строку покарання 04.05.2015 року. Постійно - діючою комісією державної установи «Копичинська виправна колонія (№112)», (протокол №6 від 13.02.2015 року), засудженому було відмовлено у застосуванні даної заохочувальної норми закону, як такому, що не довів свого виправлення.
Як вбачається з матеріалів клопотання, особової справи засудженого ОСОБА_5 , останній відбув передбачений п.3 ч.4 ст. 82 КК України строк у зв`язку з чим виникла можливість вирішення питання щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.
При цьому, згідно матеріалів особової справи засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання допустив 42 порушення встановленого порядку відбування покарання, а саме за вчинення яких накладені дисциплінарні стягнення. Стягнення погашені у встановленому законному порядку.
04 листопада 2013 року рішенням постійно-діючої комісії Замкової ВК №58 Хмельницької області (протокол №21) відмовлено засудженому ОСОБА_5 в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, як такому, що не став на шлях виправлення. Рішення комісії про відмову у застосуванні ст.82 КК України засуджений ОСОБА_5 не оскаржував. Дане рішення набрало законної сили.
Такі висновки адміністрації Замкової ВК №58 Хмельницької області суд бере до уваги так як вони для вирішення питання мають пріоритетне значення, оскільки саме на адміністрацію установи покладені обов`язки по виправленню і перевихованню засуджених та дослідженню їх морально психологічних чинників, які впливають на цей процес.
При цьому, суд бере до уваги, що з моменту прибуття в установу, а саме з 15.12.2014 року по 01.06.2016 року на виробництво установи засуджений не виходив і з проханням забезпечити його роботою не звертався. Хоча на виробництві установи була можливість забезпечення його роботою.
Згідно наказу начальника установи №195 від 01.01.2016 року зарахований швейщиком лазні згідно поданої заяви. На даний час на виробництві установи не працевлаштований та забезпечити його роботою не звертався. Хоча на виробництві установи є можливість забезпечити його роботою.
Суд також бере до уваги, що протягом періоду з 15.12.2014 року по 01.01.2016 року, тобто, з моменту знаходження засудженого в державній установі «Копичинській ВК №112» до зарахування його швейщиком лазні на підставі наказу начальника установи від 01.01.2016 року за №195 засуджений не працював, хоча на виробництві установи є можливість забезпечити останнього роботою. Крім того, з часу зарахування ОСОБА_5 швейщиком лазні на підставі вищевказаного наказу, останній по даний час лише працював з січня по березень 2016 року. На даний час на виробництві установи не працевлаштований та із заявою про забезпечення його роботою не звертався, хоча на виробництві установи є можливість забезпечити його роботою.
В період з 15.12.2014 року по 01.08.2017 року, тобто з моменту знаходження засудженого в Копичинецькій ВК-112 до звернення засудженого з вказаним клопотанням до суду, останній адміністрацією колонії заохочувався 2 рази.
Факт відбуття засудженим 2/3 строку покарання, наявність п`яти заохочень на думку суду не є підставою та достатнім при вирішенні питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
Небажання засудженого працювати, негативна характеристика засудженого зі сторони адміністрації колонії свідчить про те, що засуджений ОСОБА_5 не став на шлях виправлення.
Наявність п`яти заохочень не свідчить про те, що засуджений ОСОБА_5 став на шлях виправлення.
Крім того, на переконання суду, незважаючи на те, що на час розгляду клопотання всі 42 дисциплінарні стягнення ОСОБА_5 були погашені, їх наявність підтверджує негативну характеристику засудженого.
Враховуючи вимоги закону, встановленні обставини, позицію засудженого про те, що він сумлінною поведінкою та ставленням до праці став на шлях виправлення є передчасною і не обумовлена достатніми підставами, оскільки матеріали клопотання, особової справи засудженого та інші матеріали, представлені державною установою «Копичинецькою ВК 112» в своїй сукупності не свідчать про досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України - виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів.
За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскільки передбаченої ст.82 КК України обов`язкової підстави заміни невідбутої частини покарання більш м`яким засудженим ОСОБА_5 на даний час не виконано, засуджений на час звернення до суду не став на шлях виправлення, а тому у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким слід відмовити.
На підставі наведеного та керуючись, ст. 61, ст.82 КК України, постановою Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, ст.ст. 537, 539, 392 КПК України, суд,-
Відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у виді громадських робіт.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Тернопільської області, шляхом подачі апеляційної скарги через Гусятинський районний суд Тернопільської області протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим у той же строк, з моменту вручення копії ухвали.
Суддя-підпис
З оригіналом вірно
Суддя Гусятинського районного суду ОСОБА_1