У Х В А Л А
27.10.2017 Справа №607/5524/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисника-адвоката ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в залі суду у м. Тернополі кримінальне провадження №0001099 від 30 березня 2017 року про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

28 квітня 2017 року до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001099 від 30 березня 2017 року про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України.

Крім цього, до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001919 від 05 червня 2017 року про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України та обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000367 від 21 червня 2017 року про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 185 КК України, які передані судді ОСОБА_1 для вирішення питання про їх об`єднання із кримінальним провадженням №0001099 від 30 березня 2017 року про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні учасники судового провадження не заперечують, щодо об`єднання вказаних кримінальних проваджень в одне.

Відповідно до ч. 2 ст. 334 КПК України, у разі якщо на розгляд місцевого суду надійшли матеріали кримінального провадження щодо особи, стосовно якої цим судом вже здійснюється судове провадження, воно передається складу суду, що його здійснює, для вирішення питання про їх об`єднання.

Суд, вивчивши обвинувальні акти та враховуючи те, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кількох злочинів, які він вчинив відносно різних потерпілих, кримінальні провадження відносно якого надійшли до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області окремо, вважає, що є підстави для об`єднання вказаних кримінальних проваджень в одне.

Обвинувальні акти пред`явлені ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України, відповідають вимогам КПК України і не підлягають поверненню прокурору.

Кримінальне провадження підсудне Тернопільському міськрайонному суду Тернопільської області.

Не існує підстав для закриття провадження на підставі пунктів 4-8 частини першої або частини другої статті 284 КПК України.

З врахуванням думки учасників судового провадження судовий розгляд необхідно здійснювати у відкритому судовому засіданні.

Крім цього, прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заявила клопотання про продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 у виді тримання під вартою, оскільки продовжують існувати ризики, що визначені при застосуванні йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а строк застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження закінчується 30 жовтня 2017 року.

Потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 не заперечили відносно клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_8 заперечили щодо задоволення клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому, просять у його задоволенні відмовити, оскільки дане клопотання прокурором заявлено в судовому засіданні усно, без попереднього вручення учасникам у письмовому вигляді як це передбачає кримінальний процесуальний закон.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження про заявлене клопотання, вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню та обвинуваченому ОСОБА_9 слід продовжити строк тримання під вартою.

Відповідно до ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 липня 2017 року під час досудового розслідування була встановлена наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, у зв`язку із чим до ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження закінчується о 23 год. 59 хв. 30 жовтня 2017 року.

Згідно ч.ч. 3, 5 ст. 199 КПК України, якою суд керується в силу ч. 2 ст. 331 КПК України, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою суд також враховує засаду верховенства права, закріпленої у ст. 8 КПК України та практику Європейського суду з прав людини, яка у відповідності до вимог ч. 2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження. Так, у п. 219 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04) Суд зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу. Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою (sine qua non) належності її продовжуваного тримання під вартою. Але зі спливом певного часу така підозра перестає сама по собі бути виправданням для позбавлення особи свободи і судові органи повинні вмотивовувати свої рішення про продовження тримання її під вартою іншими підставами. Крім того, такі підстави мають бути чітко зазначені національними судами і аргументи «за» і «проти» звільнення з-під варти не повинні бути «загальними й абстрактними».

Суд також оцінює тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_9 у разі визнання його винуватим у злочинах, у вчиненні яких він обвинувачується; вік та стан його здоров`я; відсутність у обвинуваченого постійного місця роботи та утриманців, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків; те, що він раніше судимий.

Враховуючи, що наявні достатні підстави вважати, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою, не зникли, оскільки є підстави вважати, що він може переховатися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення з огляду на те, що він обвинувачується у вчиненні умисних злочинів проти власності. Крім того, суд вважає, що прокурор також довів наявність ризику того, що обвинувачений ОСОБА_9 , перебуваючи на свободі, зможе вплинути на потерпілих та свідків.

Вищевикладені обставини кримінального провадження свідчать про те, що тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 є виправданим заходом, оскільки є чіткі ознаки того, що перебуваючи на свободі обвинувачений може ухилитися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому справжній інтерес суспільства у забезпеченні законності та запобігання порушенню прав осіб, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права обвинуваченого ОСОБА_9 на свободу.

Таким чином, з урахуванням викладених обставин та особи ОСОБА_9 , суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку обвинуваченого та запобігти вищевикладеним ризикам, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_9 на строк, що не перевищує 60 днів до 22 грудня 2017 року.

У зв`язку із цим, суд вважає, що клопотання сторони захисту про відмову в задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 до задоволення не підлягає, оскільки клопотання про здійснення процесуальних дій чи прийняття рішень, звернене до органів досудового розслідування, слідчого, прокурора чи суду може бути як усним, так і письмовим.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 315, 334, 369, 371 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальні провадження №0001099 від 30 березня 2017 року про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України, №0001919 від 05 червня 2017 року про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України та №0000367 від 21 червня 2017 року про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 185, КК України об`єднати в єдине провадження якому присвоїти загальний №0001099 (судове провадження № 607/5524/17).

Призначити судовий розгляд кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України, у судовому засіданні в приміщенні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області на 09 год. 00 хв. 07 листопада 2017 року.

Судовий розгляд здійснювати у відкритому судовому засіданні.

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 22 грудня 2017 року о 23 год. 59 хв.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження та направити Начальнику СІЗО № 26 м. Чорткова, для відому.
Головуючий суддяОСОБА_1