Справа № 645/693/16-к
Провадження № 1-кп/645/82/17
У Х В А Л А
іменем України

26 жовтня 2017 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора Немишлянського відділу Харківської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 , захисників обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0003253 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України,
встановив:
15 лютого 2016 року до суду надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0003253 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.
Ухвалами суду запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 продовжено до 16 листопада 2017 року.
Прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на два місяці, посилаючись на відсутність нових обставин, які б свідчили про необхідність скасування обраного запобіжного заходу або зміни його на більш м`який.
Обвинувачені, захисники обвинувачених проти задоволення клопотання прокурора заперечували., просили змінити обвинуваченим запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який.
Суд, заслухавши думку прокурора, захисників обвинувачених, обвинувачених, вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Вислухавши доводи сторін кримінального провадження, вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішення питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з даних матеріалів кримінального провадження, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати обґрунтованими посилання прокурора на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 Кримінально-процесуального кодексу України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Суд, враховуючи, що обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу не змінились, а ризики передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш мякого заходу забезпечення кримінального провадження, аналізуючи дані про особу обвинуваченого, а саме: те, що він обвинувачуються в скоєнні зокрема тяжкого кримінального правопорушення, відсутні належні гарантії та підтвердження соціальних звязків, які б переважали наявні ризики їх ухилення від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, тиску на потерпілого та свідків, які не були допитані судом, доцільно вирішувати питання про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважаючи його таким, що відповідає характеру та тяжкості діяння, що інкримінується обвинуваченому, відповідності особі обвинуваченому та запобіганню можливості перешкоджати інтересам правосуддя, зокрема і ухиленню від суду, а тому, суд приходить до висновку про відсутність на даний час підстав для обрання обвинуваченому інших більш мяких запобіжних заходів, крім тримання під вартою.
Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризику передбаченого ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.
Строк тримання під вартою обвинуваченим встановлений ухвалою суду закінчується 16 листопада 2017 року, однак, судове провадження по даному кримінальному провадженню не закінчено і потребує часу для розгляду, тому строк тримання під вартою обвинуваченому необхідно продовжити, перелічені вище обставини обумовлюють висновок суду про необхідність продовження обвинуваченим строку тримання під вартою.
Враховуючи матеріали кримінального провадження, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинувачених під час розгляду кримінального провадження, приходить до висновку, що обвинуваченим необхідно продовжити строк тримання під вартою на два місяці.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131-132, 177, 183, 331 484-496 КПК України КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 1976 року народження, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 Кримінального кодексу України, продовжити строком на два місяці до 22 грудня 2017 року.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 1973 року народження, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 Кримінального кодексу України, продовжити строком на два місяці до 22 грудня 2017 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя ОСОБА_1