печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 березня 2018 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі заявника ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Генеральної прокуратури України у кримінальному провадженні № 0001939 від 16.06.2017 року, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна,-
В С Т А Н О В И В :
20.11.2017 у провадження Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 , яка передана слідчому судді 21.11.2017, на бездіяльність уповноважених осіб Генеральної прокуратури України у кримінальному провадженні № 0001939 від 16.06.2017 року, що полягає у нездійсненні процесуальних дій щодо повернення тимчасово вилученого майна, у якій просив зобов`язати сторону обвинувачення повернути вилучене під час обшуку 25.07.2017 в домоволодінні будинку АДРЕСА_1 , майно.
В обґрунтування доводів та вимог скарги зазначено, що 25.07.2017 здійснено обшук за вказаною адресою, на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06.07.2017 під час виконання якої вилучено речі та документи, дозвіл на вилучення яких ухвалою слідчого надано не було та в подальшому арешт, на які накладено, теж не було.
З огляду на викладене, вилучені речі та документи є такими, що не входили до переліку, щодо якого було прямо надано дозвіл на відшукання та вилучення вищевказаною ухвалою слідчого судді № 757/38724/17-к, а відтак підлягають поверненню його законному володільцю.
Заявник та його представник у судовому засіданні вимоги скарги підтримали та просили задовольнити, так як майно на поверненні якого вони наполягають, має статус тимчасово вилученого.
Прокурор в судовому засіданні вимоги скарги не визнав, та зазначив, що обшук було проведено правомірно, під час якого було вилучено майно, на яке прямо вказано в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку, яке в подальшому було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, а відтак вказане майно статусу тимчасово вилученого не має.
Вивчивши скаргу, заслухавши обґрунтування заявника, його представника, заперечення прокурора та дослідивши письмові докази, слідчий суддя приходить до наступного.
За своїм змістом подана скарга направлена на повернення вилученого майна у ході проведеного обшуку, через призму оскарження бездіяльності прокурора/слідчого.
Судовим розглядом встановлено, що Генеральної прокуратури України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001939 від 16.06.2017 за ч.1 ст.263 КК України у зв`язку із виявленням факту незаконної передачі колишнім начальником ОПВ УКР ГУНП в місті Києві ОСОБА_3 вогнепальної зброї іншій особі.
25.07.2017 здійснено обшук на підставі ухвали слідчого суддів від 06.07.2017 р. якою задоволено клопотання слідчого та надано дозвіл на проведення обшуку в в домоволодінні будинку АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , яке фактично використовується ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінальних правопорушень, відшукання та вилучення речей і документів, які мають значення для досудового розслідування, можуть бути доказами під час судового розгляду, записників, блокнотів, інших записів у паперовій та електронній формах (включно з цифровими носіями, на яких збережена відповідна інформація, оптичними та магнітооптичними дисками, дискетами, картами пам`яті, стільниковими телефонами, планшетами, персональними комп`ютерами, ноутбуками), зброї, вибухових пристроїв, боєприпасів та набоїв до них, а також документів зі зразками почерку та підписів ОСОБА_3 .
Постановою прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 вилучені 25.07.2017 речі визнано речовим доказом.
Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.
Згідно положень ч.ч. 8, 9 ст. 236 КПК України, особи, у присутності яких здійснюється обшук, при проведенні цієї слідчої (розшукової) дії мають право робити заяви, що підлягають занесенню до протоколу обшуку. Другий примірник протоколу обшуку разом із доданим до нього описом вилучених документів та тимчасово вилучених речей (за наявності) вручається особі, у якої проведено обшук, а в разі її відсутності - повнолітньому членові її сім`ї або його представникові.
Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.
Слідчий суддя при вирішенні даної скарги, враховує, приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно зі ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржено неповернення тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.
Відповідно до ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.
У судовому засіданні встановлено, що вилучене, відповідно до протоколу обшуку від 25.07.2017, в домоволодінні будинку АДРЕСА_1 , майно, на поверненні якого наполягає володілець, підпадає під критерії, визначені ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06.07.2017, на підставі якої працівниками органу досудового розслідування проведено слідчу дію обшук.
Відтак, вилучене майно, не є тимчасово вилученим майном, а тому не може застосовуватися порядок, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України, та процедура за ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу.
За вказаних обставин, під час судового розгляду даної скарги за наданими матеріали, встановлено, що втручання органу досудового розслідування у право власності ОСОБА_3 обумовлене законними критеріями, тобто з дотриманням відповідних положень національного законодавства та відповідності верховенства права. Також, слідчим суддею встановлено, що даний час забезпечується «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав ОСОБА_3 та відповідно існує пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються органом досудового розслідування, та метою, яку прагнуть досягти.
На підставі викладеного, враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про безпідставність вимог скарги, а відтак у задоволенні вимог скарги слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 100, 169170, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Генеральної прокуратури України у кримінальному провадженні № 0001939 від 16.06.2017 року, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1