Справа № 645/5241/17
Провадження № 1-кп/645/234/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 січня 2018 року м. Харків
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м.Харкова, українку, громадянку України, з середньою освітою, не працюючу, не одружену, має на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не засуджена,
у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України,
ОСОБА_4 , 14.11.2017 року, приблизно о 14 год. 00 хв., знаходилась в приміщенні майстерні мобільних телефонів, розташованій за адресою: м.Харків, пр-т московський, 218А, яка належить ОСОБА_7 , в цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на відкрите заволодіння чужим майном із застосуванням насилля, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 підійшла до потерпілого ОСОБА_8 , котрий працює майстром у вказаній майстерні, та, продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір на відкрите заволодіння майном із застосуванням насилля, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, та бажаючи діяти саме таким чином, нанесла один удар кулаком в область губи потерпілого ОСОБА_9 , завдавши останньому фізичного болю, після чого відкрито заволоділа мобільним телефоном «Lenovo А 6010», вартістю 1300 гривень, який знаходився на ремонті в даній майстерні, схопивши його зі столу. Після цього, ОСОБА_4 з місця скоєння кримінального правопорушення зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим причинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 1300 гривень
Допитаний у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 беззаперечно визнала себе винною у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України, щиро розкаялася, пояснила суду про обставини вчиненого нею кримінального правопорушення., розповіла про обставини заволодіння нею мобільним телефоном «Lenovo А 6010», зазначивши, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті відповідають фактичним обставинам справи, події вчинення нею кримінального правопорушення вірно відображені.
Показання обвинуваченої повністю відповідають фактичним обставинам справи, які вона не заперечує, а саме про обставини відкритого заволодіння мобільним телефоном, з урахуванням повного визнання вини у вчинені вищенаведеного кримінального правопорушення, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд на підставі ст. 349 ч.3 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, вважає за доцільне обмежитись дослідженням доказів, які стосуються особи обвинуваченої. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції. Учасникам процесу роз`яснено, що у такому випадку сторони будуть позбавлені права оскаржувати дані обставини в апеляційному порядку.
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
Вину обвинуваченої ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України суд вважає доведеною.
Згідно ст.66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд вважає щире каяття.
Обставин, яка обтяжують покарання обвинуваченому, передбаченою ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Вивченням в ході судового розгляду даних особи обвинуваченої ОСОБА_4 встановлено, що вона раніше не засуджена має на утриманні двох неповнолітніх дітей, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває.
Призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самою обвинуваченою, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, який, за змістом ст. 12 КК України, є умисним тяжким кримінальним правопорушенням, наслідки вчиненого кримінального правопорушення, обставину, що пом`якшує покарання, особу обвинуваченої, відношення обвинуваченої до скоєного злочину, а також вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженої, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій статті, яка передбачає відповідальність за вчинене, із звільненням обвинуваченого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком в порядку ст. 75 КК України, оскільки її виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень можливо без ізоляції від суспільства.
Окрім того, у зв`язку зі звільненням від відбування покарання з випробуванням покласти на засуджену ОСОБА_4 обов`язки передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України, а також додатково обов`язок, необхідний і достатній для його виправлення, передбачений п.2 ч.2 ст. 76 КК України
У справі процесуальні витрати відсутні.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до п. 3 ч. 9 ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 373, 374, 395 КПК України суд, -
Визнати ОСОБА_4 винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.
У зв`язку зі звільненням засудженої ОСОБА_4 з випробуванням покласти на неї обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи,
Також додатково покласти на засуджену ОСОБА_4 обов`язок, передбачений п.2 ч.2 ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази: мобільний телефон «Lenovo А 6010», який знаходиться на відповідальному зберіганні у потерпілого ОСОБА_8 , після набрання вироком законної сили вважати йому повернутим.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченій та прокурору.

Головуючий суддя