Справа № 390/3/16-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2017 року колегія суддів Ленінського районного суду м. Кіровограда в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі: ОСОБА_4 ,

з участю прокурора: ОСОБА_5 ,

захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001505 від 17.11.2015 року відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,

В С Т А Н О В И ЛА:

Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09.11.2017 року обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 08 січня 2018 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

В судовому засіданні постало питання щодо доцільності перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою.

В судовому засіданні прокурор зазначив про необхідність продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зазначивши, що ризики застосування запобіжного заходу тримання під вартою не відпали, обвинувачений може ухилитися від суду, незаконно впливати на свідків.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 заперечив та заявив клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, оскільки тримання під вартою є неоправданим та не відповідає практиці ЄСПЛ.

Обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_7 підтримали позицію захисника ОСОБА_6 .

Враховуючи думку учасників кримінального провадження, колегія суддів прийшла до висновку про доцільність продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для справи; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста; вчинити інше кримінальне правопорушення.

При вирішенні питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 суд бере до уваги вимоги Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини.

Зважаючи на практику Європейського суду, суд враховує, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення ЄСПЛ від 06.04.2000 р. у справі «Лабіта проти Італії»). Крім цього, судом взято до уваги позицію Європейського суду з прав людини, яка висвітлена в рішенні ЄСПЛ від 20.05.2010 р. у справі «Москаленко проти України», в якому зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Так, при вирішенні даного питання, судом враховано, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, поєднаного з погрозою застосування насильства та насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжких, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років із конфіскацією майна. Наведене свідчить про наявність ризику, встановленого ст. 177 КПК України, а саме: можливість ухилення від явки до суду з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Разом з тим, суд приймає до уваги обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_8 не працює, не одружений, раніше неодноразово судимий, що свідчить про відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків. Злочин вчинив в період іспитового строку. Зазначені обставини свідчать про наявність ризику, а саме: можливість вчинення інших кримінальних правопорушень.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистою свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема правовим позиціям, викладеним в рішенні ЄСПЛ у справі «Харченко проти України».

На підставі викладеного запобіжний захід тримання під вартою відносно ОСОБА_8 підлягає продовженню строком на 60 днів, тобто до 18 лютого 2018 року, так як більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та завдань кримінального провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст. 177, 178, 331 КПК України, колегія суддів, - ПОСТАНОВИЛА:

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 60 днів до 18 лютого 2018 року 15:25 год.

Копію ухвали направити до Державної установи «Кропивницька установа виконання покарань (№14)».

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3