Справа № 721/483/17
Провадження №1-кп/713/174/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.09.2017 м. Вижниця
Вижницький районний суд Чернівецької області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні угоду про примирення у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000104 від 30.06.2017 року, за обвинуваченням,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , громадянство України, з освітою повною загальною середньою, одруженого, на утримання троє неповнолітніх дітей, не працюючого, в силу положень ст.89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , 20.04.2017 року біля 21.00 год. перебуваючи в житловому будинку ОСОБА_5 в с. Конятин Путильського району, таємно для всіх, шляхом вільного доступу із поверхні тумбочки спальної кімнати викрав мобільний телефон марки LG-Х135, ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 вартістю 1300,00 грн. та 300,00 грн., якими розпорядився на власний розсуд спричинивши потерпілому матеріальних збитків на загальну суму 1600,00 грн.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ст.185 ч.1 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

21.07.2017 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 укладено угоду про примирення, яку учасники процесу під час проведення підготовчого судового засідання просили затвердити.

Відповідно до умов зазначеної угоди потерпілий ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_4 на підставі ст.ст.469, 471 КПК України дійшли згоди про примирення, визнали правильність правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.1 ст.185 КК України, останній визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину за обставин, викладених у обвинувальному акті, зазначили, що угода є добровільною, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або обіцянок чи дії будь-яких інших обставин. Також, враховуючи те, що ОСОБА_4 добровільно відшкодував завдані ОСОБА_5 збитки на суму 1600,00 грн., щиро розкаявся, сторони угоди узгодили міру покарання та визначили для себе наслідки укладення та затвердження угоди, а також наслідки її невиконання.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні даного злочину визнав повністю, просив затвердити укладену між ним та потерпілим ОСОБА_6 угоду про примирення на підставі ст.ст.469, 471 КПК України. Підтвердив суду, що угода про примирення між ними укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

У підготовчому судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що шкода на суму 1600,00 грн. обвинуваченим ОСОБА_4 відшкодована в повному розмірі, претензій матеріального та морального характеру не має, просив затвердити укладену між ним та обвинуваченим угоду про примирення на підставі ст.ст.468, 469, 471 КПК України. Підтвердив суду, що угода про примирення укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 вважав, що є законні підстави для затвердження угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 , укладеної 21.07.2017 року.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з такого.

Перевіривши угоду про примирення на її відповідність вимогам закону, суд дійшов висновку, що зазначена угода містить необхідні реквізити, визначені ст.471 КПК України, зокрема, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, узгоджене покарання та згода сторін на призначення покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди, дата її укладення та підписи сторін.

Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Статтею 469 ч.3 КПК України передбачено, що угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, яке відповідно до приписів ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 у повній мірі розуміє своє право на справедливий судовий розгляд, передбачений п.1 ч.5 ст.474 КПК України, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Потерпілий ОСОБА_5 також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п.2 ч.1 ст.473 КПК України.

Судом установлено, що укладення угоди про примирення є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а сама угода відповідає вимогам закону та нормам КПК України.

Кваліфікація вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення за ст.185 ч.1 КК України є вірною і не підлягає іншій кваліфікації, в тому числі за більш тяжке кримінальне правопорушення, ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення цієї угоди про примирення.

Умови угоди про примирення відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Укладення угоди було добровільним і обвинувачений має можливість виконати взяті на себе за цією угодою зобов`язання.

Разом з цим, підстав для відмови в затвердженні угоди про примирення, передбачених ч.7 ст.474 КПК України судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує умови угоди про примирення, укладеної між ним та потерпілим ОСОБА_5 21.07.2017 року в кримінальному провадженні, і узгоджену сторонами міру покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, вважає, що таке покарання належить йому призначити з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особи обвинуваченого, не судимого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.314, 367-371, 373-374, 474, 475 КПК України, Суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення, що укладену 21.07.2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000 104 від 30.06.2017 року, між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 .

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.1 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень) в дохід держави.

Речовий доказ мобільний телефон марки LG-Х135, ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , повернутий потерпілому ОСОБА_5 залишити за ним.

На вирок може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Чернівецької області через Вижницький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, зокрема: обвинуваченим з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1