АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

за участю прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,

законного представника

засудженого ОСОБА_10 ,
засудженого ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальну справу за апеляцією законного представника засудженого ОСОБА_11 ОСОБА_10 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 29 червня 2016 року,
ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, українець, громадянин України, з неповною середньою освітою, який не працює, не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

визнаний винним та засуджений за п. п. 4, 6 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 185 КК України, за якими йому призначено покарання :
- за п. 4 і 6 ч. 2 ст. 115 КК України у виді 13 (тринадцяти) років позбавлення волі без конфіскації майна;
- за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі;
Остаточне покарання ОСОБА_11 призначено за сукупністю злочинів на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді 13 (тринадцяти) років позбавлення волі без конфіскації майна.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_11 до набрання вироком законної сили залишено без змін, у виді тримання під вартою в Київському слідчому ізоляторі Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області.
Строк відбування покарання ОСОБА_11 постановлено обчислювати з 30.08.2011 року, тобто з моменту його фактичного затримання в порядку ст. 115 КПК України 1960 року.
На підставі ч. 5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_11 у строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення з моменту фактичного затримання 30.08.2011 року по дату постановлення вироку включно - 29.06.2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В задоволенні цивільного позову потерпілої та цивільного позивача ОСОБА_12 про стягнення моральної шкоди в сумі 500 000 грн. відмовлено.
Цивільний позов потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_13 залишено без розгляду.
Судом вирішено питання про судові витрати та речові докази по справі.

Згідно з вироком суду, 27.08.2011 року, в період часу приблизно з 16:00 до 17:00 годин неповнолітній ОСОБА_11 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого проживання в квартирі АДРЕСА_2 , з метою пошуку дівчат, що надають інтимні послуги, через мережу Інтернет знайшов номер мобільного телефону НОМЕР_1 , що належав ОСОБА_14 , та зателефонувавши їй зі свого мобільного телефону (номер НОМЕР_2 ), домовився про зустріч у себе вдома, попередньо узгодивши вартість інтимних послуг в сумі 600 грн.

ОСОБА_14 , 1992 р.н., цього ж дня, приблизно о 17:00 год., разом із ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , на автомобілі останнього, приїхали до будинку АДРЕСА_3 , а потім, зателефонувавши ОСОБА_17 , ОСОБА_14 на його запрошення піднялась на 5 поверх будинку та зайшла до квартири АДРЕСА_4 для надання інтимних послуг.
Цього ж дня, приблизно о 17:30 год. ОСОБА_11 , знаходячись у квартирі за вищезазначеною адресою, вступив із ОСОБА_14 в інтимні стосунки, після чого остання запропонувала розрахуватись із нею.
Почувши дану вимогу про розрахунок, та не маючи при цьому грошових коштів, ОСОБА_11 спочатку хотів налякати ОСОБА_14 заподіянням тілесних ушкоджень, щоб вигнати її з квартири, а потім його дії переросли у вбивство потерпілої.
Цього ж дня, після 17:30 години, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на позбавлення життя ОСОБА_14 , ОСОБА_11 узяв на кухні скляну сільничку та кухонний ніж з якими повернувся до кімнати, де знаходилася ОСОБА_14 , та, підійшовши до останньої ззаду, наніс їй сільничкою удар у ліву виличну ділянку голови, від чого остання впала на підлогу. Продовжуючи свої злочинні дії та усвідомлюючи їх наслідки, діючи цілеспрямовано, ОСОБА_11 , бажаючи настання смерті ОСОБА_14 , почав наносити осатаній удари ножем у різні частини тіла, завдавши при цьому 54 колото-різаних поранення на протязі приблизно 40-60 хвилин, під час яких ОСОБА_14 зазнала особливих страждань.

В подальшому, впевнившись, що потерпіла не виявляє ознак життя, ОСОБА_11 прибрав у квартирі, загорнув труп ОСОБА_14 у ковдру та відніс його на сьомий поверх під`їзду будинку, де залишив біля сміттєпроводу.
Смерть ОСОБА_14 настала від чисельних колото-різаних поранень тіла з пошкодженням внутрішніх органів та судин, з розвитком крововтрати, в період часу від 12 до 48 годин, відраховуючи назад з 30.08.2011 року 09:30 години часу фіксації трупних плям.
Крім цього, ОСОБА_11 27.08.2011 року, після вчиненого вбивства при вказаних обставинах, знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 розкривши сумочку ОСОБА_14 та виявивши там належні останній гроші в сумі 100 грн., таємно викрав їх та витратив на власні потреби.
В поданій апеляції законний представник засудженого ОСОБА_11 ОСОБА_10 просить вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 29 червня 2016 року відносно ОСОБА_11 скасувати, останнього виправдати за відсутністю в діянні складу інкримінованих йому злочинів, провадження у кримінальній справі по обвинуваченню неповнолітнього ОСОБА_11 за п.п.4,6 ст. 115, ч.1 ст.185 КК України закрити, винести окрему ухвалу щодо відповідальних службових осіб, які вчинили проти ОСОБА_11 протиправні дії, відповідно до вимог ст. 23-2 КПК України 1960 р., а запобіжний захід до ОСОБА_11 скасувати, звільнивши його з під варти в залі суду.
В своїх обґрунтуваннях до апеляції посилається на однобічність та неповноту досудового та судового слідства, яка полягає в тому, що не були допитані певні особи, не були витребувані та дослідженні документи, речові та інші докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, на досудовому слідстві порушено право обвинуваченого ОСОБА_11 на захист. Вказує, що вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 29.06.2016 року винесений незаконним складом суду, так як справу розглянула колегія суддів, яка підлягала відводу, головуючий суддя ОСОБА_18 двічі проводив судові засідання без повного складу колегії суддів та у відсутності захисника та законного представника, що зафіксовано технічним засобом, в зв`язку з чим порушені вимоги ст.ст.5,6,20,21,23-2,28,42,43,44,45,47,48,49,50,165,165-1,165-2,165-3,227,228,237,240,244,248,249-1,263,266 КПК України 1960 року.
Вказує, що висновок суду про те, що ОСОБА_11 27.08.2011 року позбавив ОСОБА_14 життя у своїй квартирі АДРЕСА_2 спростовується матеріалами справи, оскільки основним показником події злочину є час смерті ОСОБА_14 . Проте, як у обвинувальному висновку, так і у висновку судово-медичної експертизи не наведені дані, які б свідчили про час, день та місце смерті ОСОБА_14 , лише з протоколу допиту потерпілої ОСОБА_19 слідує (т. 2, а.с. 126-129), що вона останній раз розмовляла по мобільному телефону з ОСОБА_14 25 серпня 2011 р. та що ОСОБА_14 за її показаннями знаходилася в цей час за адресою АДРЕСА_5 . Коли ОСОБА_19 дзвонила о 09 год. 00 хв. 26 серпня 2011 р. то її сестра на телефонний дзвінок вже не відповідала, а потім її телефон був за межами досяжності. Крім цього, цивільний чоловік ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , у протоколі допиту зазначав (т. 2 а.с. 130-131), що він останній раз розмовляв з ОСОБА_14 26 серпня 2011 p., після того номер ОСОБА_14 був за межами досяжності, а тому апелянт вважає, що ці докази свідчать про той факт, що розмова з ОСОБА_14 могла бути в останній раз проведена по телефону 26 серпня 2011 р. до 09.00 години ранку.

Висновок судово-медичної експертизи № 101/2162/2 від 23.12.2011 (Т. 1, ас. 88-107) свідчить про відсутність слідів їжі у шлунку та тонкому кишечнику померлої, та про порожній сечовий міхур, що означає, що смерть ОСОБА_14 настала саме вранці, до прийняття їжі, виходячи з чого апелянт вважає, що смерть потерпілої настала 26 серпня 2011 р. біля 9.00 год.в АДРЕСА_5 , там де ОСОБА_14 мала проживати та де обвинувачений ОСОБА_11 перебувати не міг, так само як і вчинити інкримінований йому злочин.
На думку апелянта, зазначене вище підтверджує, що дійсні час і причина смерті ОСОБА_14 не відповідають доказам, зібраним слідчим ОСОБА_20 та оперуповноваженим ОСОБА_21 , зафіксованим 30 та 31 серпня 2011 року у протоколах та відеоматеріалах, (т. 2, а.с. 198-200,201-204,205,217-220,233-235), що свідчить про відсутність події злочину, яка зафіксована у протоколі допиту обвинуваченого неповнолітнього ОСОБА_11 (т.2, а.с.217-220) і доказує невинуватість обвинуваченого ОСОБА_11 .
Крім цього вказує, що відсутність речових доказів у сторони обвинувачення також підтверджує невинуватість обвинуваченого ОСОБА_11 , а у показаннях свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_22 та ОСОБА_16 (т.2 а.с.102-104, т.2 а.с.105 т.2 а.с.108) не міститься інформації про ранкові події біля 9.00 годин 26.08.2011 року щодо відсутності телефонного зв`язку з ОСОБА_14 , а інші описані ними події 26, 27 серпня 2011 р. є суперечливі, невідповідні по часу, місцю, події однакових фрагментів в них надаються по різному, що виключає підтвердження їх реальності.

Як вбачається з показань зазначених свідків, у них є невідповідність з протоколами допиту потерпілих, тобто вони вели не дозволену законом протиправну діяльність, займалися проституцією, відповідальність за яку передбачена ст.ст. 302, 303 КК України, а для пояснення смерті співучасника їх незаконної діяльності ОСОБА_14 придумали кожен свою версію, яка за часом, місцем та учасниками суттєво не збігається та істотно відрізняється від доказів, зібраних досудовим слідством. Такими, як протоколи допиту ОСОБА_11 та висновок судмедекспертизи від 23.12.2011 p. (Т. 2, ас. 198-200, 201-204, 205, 217-220, 233-235,Т. 1, ас. 88-107).
Також, суд не взяв до уваги докази, які істотно могли вплинути на його висновки та прийняв до уваги результати слідчих дій, які зафіксовані у процесуальних документах, котрі є незаконними, недопустимими, такими, що істотно порушують процесуальні норми та права неповнолітнього підсудного ОСОБА_11 , відповідальність за що передбачена ст. ст. 126, 127, 162, 355, 358, 364, 365, 366, 367, 371, 372, 373, 374, 375 КК України.
Вказує, що доказом непричетності неповнолітнього ОСОБА_11 до злочину є те, що він, згідно його показань, 27.08.2011 р. о 17 годині зустрів у парадному на п`ятому поверсі біля своєї квартири АДРЕСА_2 дівчину на ім`я ОСОБА_23 , зростом 170 см., проте, як зазначено у висновку судової медичної експертизи зріст ОСОБА_24 становить 155 см.
Також сторона обвинувачення обвинувачує ОСОБА_11 в тому, що у своїй квартирі він за п`ять хвилин вбив ОСОБА_14 , зростом 155 см., після того, як пів години мав з нею статевий зв`язок з презервативом, а потім протягом десяти хвилини без презервативу, проте судова експертиза не встановила слідів статевих стосунків у ОСОБА_14 .
Апелянт також зазначає, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 101/2162/2 від 23.12.2011 (Т. 1, ас. 88-107), смерть ОСОБА_14 настала від чисельних колото-різаних поранень, заподіяних її протягом 40-60 хвилин, розміщення нападника і ОСОБА_14 постійно змінювалося і ОСОБА_14 протягом зазначеного часу могла вчиняти активний супротив. В той же час, в судовому засіданні ОСОБА_11 винним себе у скоєнні злочину, передбаченому ст.ст. 115, 185 КК України, не визнав, пояснив, що він не наносив нікому тілесних ушкоджень, нікого не вбивав, крадіжки не вчиняв, а після того, як з " ОСОБА_25 ", зайшов до себе у квартиру, з раптово не зрозумілих для себе причин втратив свідомість, і коли прийшов до тями, побачив на підлозі у крові труп незнайомої дівчини, яку міліція називала по прізвищу ОСОБА_14 . Жодних речових доказів у суді, під час досудового слідства, які б свідчили про його винуватість, не було надано і досліджено.
За наведеного, з урахуванням відсутності у неповнолітнього ОСОБА_11 захисника відповідно до вимог ч. 1 ст. 45 КПК України 1960 р. під час проведення з ним слідчих дій, що доведено в суді ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11.11.2014 р., (головуючий ОСОБА_26 ), ОСОБА_11 тілесні ушкодження ОСОБА_14 не наносив, нікого не вбивав, крадіжки не вчиняв, грошей ніяких не брав, а тому вирок винесено на надуманих, бездоказових, незаконних доказах.

У судовому засіданні було встановлено, що понятий ОСОБА_27 , який зазначений в протоколі огляду та виїмки як понятий разом з його дружиною, участі в огляді та виїмці не брали і підписи поставили у парадному о 5 годині ранку 30.08.2011 р. за вимогою міліціонерів, а тому під час проведення слідчих дій були грубо порушені норми статей 85, 127, 197 КПК України 1960 р.
Крім цього, в доповненнях до апеляційної скарги, законний представник посилається на незаконність постанов судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_28 від 31.08.2011 року, 26.10.2011 року, які були виготовлені, на її думку, без проведення судових засідань, без участі захисника, оскільки адвокат ОСОБА_29 не мав законних повноважень на здійснення захисту неповнолітнього ОСОБА_11 . Наданий ОСОБА_29 ордер адвокатського об`єднання (т. 2, а.с. 195,196) є нелегітимним, оскільки є підробленим, так як не існує зазначеного на печатці адвокатського об`єднання. Оскільки цього не перевірив суд першої інстанції, просить перевірити законність постанов суду від 31.08.2011 року, 31.08.2011 року, 26.10.2011 року суд апеляційної інстанції.
Обшук житла та виїмка речей проводились без постанов суду, без понятих, без присутності її сина.
Працівники міліції ОСОБА_20 , ОСОБА_30 та інші катували її сина та застосовували до нього тортури, порушили його право на захист.
В порушення вимог ст. ст. 49,50 КПК України 1960 року в матеріалах справи відсутні постанови про визнання будь-кого потерпілим або цивільним позивачем, цивільний позов у справі, датований 26.12.2012 року, появився у матеріалах справи майже через рік після початку судового розгляду, в порушення вимог ст. 78 КПК України 1960 року та при відсутності доказів, що ОСОБА_31 була сестрою ОСОБА_14 .
Безпідставно суд прийняв до уваги пояснення слідчого ОСОБА_20 щодо обставин, пов`язаних з призначенням захисника ОСОБА_29 та прийшов до висновку про відсутність підстав визнавати проведені з участю останнього процесуальні дії незаконними. При скасуванні ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 01.07.2014 року вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 30.12.2013 року щодо ОСОБА_11 колегія суддів звернула увагу на сумніви щодо законності призначення захисника ОСОБА_29 , що також свідчить про безпідставність вказаних вище висновків суду.
Під час судового розгляду було встановлено, що відносно неповнолітнього ОСОБА_11 були застосовані недозволені методи досудового слідства, які свідчать про порушення Міжнародних конвенцій «Про захист прав людини та основних свобод», «Про права дитини», «Проти катувань та інших жорстоких, нелюдських, або таких, що принижують гідність видів поводження і покарання», але суд на це уваги не звернув, і, проявивши упередженість, постановив неправосудне рішення, на підставі якого ОСОБА_11 незаконно тривалий час тримається під вартою.
Заслухавши доповідь судді, законного представника ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_9 , засудженого ОСОБА_11 , які підтримали апеляцію законного представника ОСОБА_10 , прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції, провівши часткове судове слідство та судові дебати, вивчивши матеріали справи, доводи апеляції, надавши засудженому останнє слово, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляція задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Висновки суду про доведеність винуватості неповнолітнього ОСОБА_11 в умисному протиправному заподіянні смерті ОСОБА_14 , вчинене з особливою жорстокістю та з корисливих мотивів, та в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються перевіреними судом першої інстанції доказами.

Так, судом був допитаний підсудний ОСОБА_11 , який не визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів та заявив про застосування до нього працівниками міліції недозволених методів впливу та порушення його права на захист, відмовившись давати показання по суті обвинувачення. В той же час, при оголошенні матеріалів справи, підсудний ОСОБА_11 підтвердив свої показання, які давав на досудовому слідстві в присутності захисника ОСОБА_9 , згідно яких він 27.08.2011 року алкогольних напоїв не вживав, зустрів ОСОБА_14 на сходовій клітці п`ятого поверху та завів її до квартири, зачинивши за собою двері, подальших подій не пам`ятає, наступним, що він пам`ятає є те, що він сидить у своїй квартирі одягнутий у труси, а ОСОБА_14 лежить на підлозі мертва з численними ранами. Коли він прийшов до тями, двері до квартири були відчинені. В подальшому він самостійно прибрав у квартирі, загорнув тіло ОСОБА_14 у покривало та виніс його на сьомий поверх. При цьому він не пам`ятає, коли і як роздягнувся, чи вживав алкоголь, йому не відомо що з ним відбулося та він не може пояснити чому його одяг у крові і у нього поранена рука. У суді апеляційної інстанції, під час судового слідства, ОСОБА_11 також відмовився давати показання по суті інкримінованих йому злочинних дій.
Обгрунтовуючи винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому злочинів, суд послався на показання:
потерпілої ОСОБА_12 , яка пояснила, що на час вчинення злочину її сестра ОСОБА_14 перебувала у м. Києві, де хотіла влаштуватись на роботу. 26-28 серпня 2011 року їй зателефонувала подруга ОСОБА_14 - ОСОБА_15 і повідомила що ОСОБА_14 зникла по АДРЕСА_6 у зв`язку з чим ОСОБА_15 звернулась до міліції. Наступного дня з міліції їй повідомили про смерть сестри;
свідка ОСОБА_15 , з яких вбачається, що в день, коли зникла її подруга ОСОБА_14 , вона з ОСОБА_16 відвезли її на вул. Березняківську, точну адресу не пам`ятає. Коли з`ясувалось, що телефонний номер ОСОБА_14 вимкнутий, а та зникла, то ОСОБА_15 разом із ОСОБА_32 та ОСОБА_16 поїхали за адресою та стали шукати ОСОБА_14 , при цьому ОСОБА_16 залишився у машині, а ОСОБА_15 та ОСОБА_22 ходили по квартирах з фотокарткою ОСОБА_14 . Коли ОСОБА_15 та ОСОБА_22 спускалися з останнього поверху, то між поверхами, 5 та 7, точніше сказати не може, біля сміттєпроводу, вони побачили тіло ОСОБА_14 , що було загорнуте у килим та стояло вертикально, при цьому було видно плече та волосся. На їх крик вибігли люди із квартир, які викликали міліцію. Їй було відомо, що ОСОБА_14 займалася проституцією;
свідка ОСОБА_22 , яка показала, що була подругою померлої ОСОБА_14 та проживала разом з нею, ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , який працював таксистом. по АДРЕСА_5 . ОСОБА_14 надавала послуги інтимного характеру за гроші, при цьому чоловікам називалася ОСОБА_33 . 27.08.2011 року ОСОБА_14 , познайомившись із молодою людиною, після обіду поїхала з дому на зустріч на АДРЕСА_6 , куди її підвозили ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . Останні підвезли ОСОБА_14 та поїхали по своїх справах, а потім приїхали і чекали її, однак вона не вийшла, її телефон не відповідав. ОСОБА_15 чула, як ОСОБА_14 казала, що підніметься на п`ятий поверх, а зустріч була призначена на 16-17 годин. О 19:20 годині ОСОБА_15 зателефонувала і сказала, що ОСОБА_14 не відповідає, ОСОБА_22 також телефонувала останній, номер був недоступний. Оскільки ОСОБА_14 в подальшому не з`явилась, ОСОБА_22 , ОСОБА_34 і ОСОБА_16 поїхали до її сестри на ім`я ОСОБА_35 , повідомили, що ОСОБА_14 не з`явилась ні вночі, ні вранці, на телефон не відповідає. Вирішили самостійно шукати ОСОБА_14 , взяли її фото та поїхали на АДРЕСА_6 . ОСОБА_16 чекав у машині, а ОСОБА_22 та ОСОБА_15 здійснювали обхід по квартирах, пройшли весь під`їзд, хтось відкривав, хтось ні. В одній із квартир на п`ятому поверсі, жінку, що відкрила двері, в подальшому їй стало відомо, що це ОСОБА_10 , дуже зацікавило фото, питала чи є у неї дитина, сказала, що не бачила її і запропонувала піднятися на 9 поверх, де проживають два хлопці і дівчина може бути у них. З першого по п`ятий поверхи нічого не побачили, між 5 та 6 поверхами, точно не пам`ятає, вони звернули увагу на краплі крові і плями, освітлення було погане; біля сміттєпроводу здалеку було видно замотаний силует людини, на голові чорний пакет; підійшовши ближче, ОСОБА_15 взяла запальничку, підняла пакет і вони побачили ОСОБА_14 , її плече та волосся, після чого стали кричати і з квартир повибігали люди, викликали міліцію.
оголошені в порядку ст. 306 КПК України 1960р. показання свідка ОСОБА_16 , з яких убачається, що в нього є автомобіль марки KIA-CEED червоного кольору д.н.з. НОМЕР_3 та він працює таксистом. В травні 2011 року він познайомився з ОСОБА_36 та її подругою ОСОБА_37 , яка займалась проституцією, з якими став проживати в одній квартирі. В подальшому дівчата познайомили його зі своєю подругою ОСОБА_38 , яка також надавала послуги інтимного характеру за гроші.
Він розмістив на сайті RAMBLER - знайомства номер телефону НОМЕР_4 ОСОБА_39 з інформацією про надання послуг масажу різного виду. В подальшому зацікавлені особи телефонували і дивлячись, які були потрібні послуги, то та з дівчаті їздила на виклик, а саме на масаж їздила ОСОБА_40 , а для надання інтимних послуг ОСОБА_41 .
27.08.2011 року приблизно о 16 годині ОСОБА_39 на мобільний телефон хтось зателефонував і остання домовилась з молодим чоловіком, що до нього на квартиру приїде дівчина для надання інтимних послуг за 600 гривень. В подальшому він на власному автомобілі завіз ОСОБА_42 до першого під`їзду будинку АДРЕСА_3 , квартири він не знає, йому лише відомо, що вона мала піднятись на п`ятий поверх. Коли він під`їхав за вказаною адресою, ОСОБА_14 ніхто не зустрічав і остання зайшла в під`їзд, а він за домовленістю чекав її в автомобілі. Коли пройшла вже година він почав телефонувати ОСОБА_14 на мобільний телефон, але той був відключений, тому він поїхав додому, оскільки його це не здивувало, тому що померла часто виключала свій мобільний телефон, коли перебувала з клієнтами . Наступного ранку ОСОБА_14 вдома не було і з її мобільним телефоном зв`язок був відсутній. В подальшому, приблизно о 23 годині, він з ОСОБА_15 та ОСОБА_22 їздив до будинку, куди завіз ОСОБА_14 , та шукали останню, але безрезультатно. Вони також телефонували сестрі ОСОБА_14 та дізнались, що та їй не телефонувала і до неї не заїжджала. Цього ж дня, 29.08.2011 року, вони поїхали до ОСОБА_12 і взявши фотокартку ОСОБА_14 знову поїхали до вищевказаного будинку, де його мешканцям показували фотокартку, але ніхто останньої не бачив. В подальшому ОСОБА_15 разом ОСОБА_22 почали ходити по поверхах і в цей час він почув крик дівчат та ОСОБА_43 повідомила, що на одному із поверхів в рядно завернутий труп дівчини, який схожий на ОСОБА_14 .
За висновками суду першої інстанції, показання потерпілої ОСОБА_12 та свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_22 , ОСОБА_16 узгоджуються між собою та з іншими доказами, наявними в матеріалах кримінальної справи, зокрема:
дослідженими в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_10 , яка є законним представником засудженого ОСОБА_11 , згідно яких приблизно о 07:30 год. 27.08.2011 року вона залишила ОСОБА_11 одного вдома і лише 28.08.2011 року той в період часу з 10:00 до 12:00 години приїхав до неї в с. Устинівку, при цьому був засмучений, мало говорив, задумувався над чимось, тобто був не такий, як зазвичай. Вона також побачила, що у нього була забинтована кисть лівої руки, а на її запитання він відповів, що порізав руку ножем. Як саме це сталося не уточнював, а вона не розпитувала, так як не придала цьому значення. В с. Устинівка син пробув лише годину та відразу поїхав до м. Києва маршрутним автобусом. Вона з меншим сином приїхали до м. Києва 29.08.2011 року та в квартиру прийшли приблизно о 18:30 год. В цей час ОСОБА_11 був вдома, а вона побачила на кухні, на стінах та на шпалерах сліди бурого кольору, схожі на кров. На її запитання, ОСОБА_44 відповів, що порізав ножем пальця та кров бризнула на стіни.
Після цього ОСОБА_11 пішов на вулицю, а в період часу з 20:20 години до 21:00 години до квартири подзвонили двоє дівчат, які показали фотокартку дівчини віком близько 19 років, та запитали чи не бачила вона цієї дівчини, яка приїхала в будинок на зустріч з хлопцем віком 19 років. Вона відповіла дівчатам, що дівчини не бачила, так як була в селі і щойно повернулася. На запитання дівчат, чи немає в неї квартирантів або одиноких хлопців, про своїх синів вона тим дівчатам нічого не повідомила.
Приблизно через 15-20 хвилин вона почула сильний дівочий крик з коридору, а коли вийшла до сходів, побачила, що вниз бігла дівчина- блондинка та кричала. Між 6 та 7 поверхом стояла інша дівчина, яка також кричала та трусилася.
Повернувшись до квартири, ОСОБА_10 відразу зателефонувала ОСОБА_11 та сказала йому повернутися додому, а сама з меншим сином вийшли на вулицю, де зустріли ОСОБА_45 та повідомили йому, що сталося якесь вбивство.
Вранці 30.08.2011 року до них додому знову прийшли працівники міліції, які розбудили сина - ОСОБА_11 та забрали його. В Дніпровському РУ вона дізналася, що син скоїв вбивство дівчини легкої поведінки, яку замовив по "Інтернету".
Дійсно, сіль вдома вона зберігала в баночці із грубого скла округлої форми, на поверхні якої були округлі випуклості, пофарбовані трьома видами фарб. Сільниця була заповнена сіллю та закривається кришкою. Вона у сина запитувала, де поділася сільниця, на що ОСОБА_11 відповів, що вона упала та розбилася, а уламки він викинув. Уламків скла в квартирі вона не виявила. Відсутність ножів вона не помітила. Ножі зберігалися на кухні в тластмасовій коробці разом із іншим приборами (т. 2 а.с. 173-176);
показаннями в суді експерта ОСОБА_46 , що проводив судово-медичну експертизу трупу ОСОБА_14 , та в судовому засіданні повністю підтвердив дані висновку експерта №101/2162/2 та акта судово-медичного дослідження трупа №2162/2, показавши, що причиною смерті ОСОБА_14 стала крововтрата, ушкодження внутрішніх органів, загалом комплекс ушкоджень, що потягло настання смерті. Настання смерті відбулось від 12 до 48 годин до проведення експертизи, фіксація трупних плям проводилась 30.08.2011 року о 09:30 годині, період настання смерті можна вважати від 12 до 48 годин до цього, точно сказати неможливо, оскільки мало місце сильне знекровлення і трупних плям не було видно. Смерть могла наступити від 09 години ранку 28.08.2011 року до 09 години вечора 29.08.2011 року;
- протоколами огляду місця події від 29.08.2011 року з фототаблицею, згідно яких на сходовій клітині 7 поверху будинку АДРЕСА_3 виявлено труп ОСОБА_14 з множинними колото-різаними пораненнями різних частин тіла, та вилучено покривало коричневого кольору, в яке був загорнутий труп ОСОБА_14 ( т. 1 а.с. 21-35);
- протоколом огляду місця події від 30.08.2011 року з планом-схемою та ілюстративною таблицею, згідно яких в квартирі АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено: джинси голубого кольору та футболку синього кольору із-за дивана у кімнаті, вирізку з плямами бурого кольору з підкладки дивану, вирізку з наволочки з плямами бурого кольору, вирізку зі шпалер зі стіни у коридорі з правого боку зі слідами бурого кольору, вирізку зі шпалер зі стіни кухні зі слідами бурого кольору, полотенце зеленого кольору з холодильника у коридорі, молоток з дерев`яною рукояткою зі слідами бурого кольору, змиви плям бурого кольору з поверхні дивану, два фрагменти шпалер із-за дивана у кімнаті ( т. 1 а.с. 36- 56);
протоколом відтворення обстановки та обставин події з застосуванням технічних засобів від 30.08.201 1 року, відеозапис якого був досліджений в судовому засіданні. Після перегляду даного відеозапису підсудний відповів на запитання суду, що він дійсно запросив ОСОБА_14 з свою квартиру для надання йому сексуальних послуг, більше нікого не було з ними, квартиру відкрив сам, не пам`ятає, що з ним відбулося, пам`ятає, що був роздягнений до трусів, а ОСОБА_14 лежала на підлозі без з ознак життя (т. 2 а.с. 206-210);
постановами про визнання предметів, вилучених під час огляду квартири де проживав ОСОБА_11 , речовими доказами та про їх приєднання до кримінальної справи від 11.09.2011 року та 23 12.2011 року (т.1,а.с.65-66, 70-71);
- протоколом допиту неповнолітнього підозрюваного від 30.08.2011 року, проведеного із застосування відеозйомки, відеозапис якого був досліджений в судовому засіданні, згідно якого ОСОБА_11 в присутності адвоката ОСОБА_29 показав як він скоїв вбивство ОСОБА_47 (т. 2 а.с. 201-204);
- висновком СМЕ №101/2162/2, експертиза почата 29.08.2011 року, експертиза закінчена 23.12.2011 року, згідно якого смерть ОСОБА_14 , 1992 року народження, настала від численних колото-різаних поранень тіла з ушкодженням внутрішніх органів та судин і розвитком крововтрати, згідно якої при судово-медичному дослідженні трупу ОСОБА_14 , виявлено наступні ушкодження: 1) садно лівої виличної ділянки обличчя; 2) численні колото-різані поранення задньої, передньої та бокових поверхонь шиї (загалом 54 поранення), що ушкоджують м`які тканини шиї, ліву загальну сонну артерію, хрящі гортані; колото-різане поранення лівого ока з розташуванням рани на нижній повіці; колото-різане поранення правого ока з розташуванням вхідної рани на верхній повіці; колото-різана рана лівого вуха; два колото-різаних поранення лівої щоки; п`ять колото-різаних поранень правої руки; два колото-різаних поранення лівої руки, різана рана лівої руки; колото-різане поранення лівої ноги; чотири колото-різаних поранення грудей, з яких два проникають в порожнину грудної клітини та ушкоджують перикард і жирову клітковину середостіння; 32 колото-різаних поранення задньої поверхні грудей, з яких 4 проникають в порожнину грудної клітини (2 ушкоджують тканину нижньої долі правої легені).
Садно лівої виличної ділянки голови утворилось від дії тупого твердого предмету, індивідуальні особливості якого у морфології ушкодження не відобразились;
Різана рана лівої руки утворилась від дії гострого предмету, можливо леза клинка ножа.
Колото-різані поранення обличчя, шиї, грудей та кінцівок утворились від дії плаского односторонньо-гострого предмета типу клинка ножа, що має обушок П-подібного перетину та лезо. Садно лівої виличної ділянки обличчя має ознаки легких тілесних ушкоджень. Колото-різані поранення тіла мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя та знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_14 .
В першу чергу наносились ушкодження в ділянці шиї та верхніх кінцівок (в проміжок часу приблизно до 40-60-хвилин до настання смерті). Колото-різані поранення тулубу та лівої ноги були нанесені безпосередньо перед настанням смерті або у агональний період. Тілесні ушкодження ОСОБА_14 були заподіяні на протязі часу приблизно до 40-60 хвилин, протягом яких вона деякий час була спроможна здійснювати певні активні дії (чинити активний опір, пересуватись) (т. 1 а.с. 88-107);
- висновком СМЕ № 655 мб від 03.10.2011 року, згідно з яким в результаті проведеного дослідження на фрагменті тканини (вирізки наволочки) встановлені генетичні ознаки крові людини (об`єкти №№ 1, 2), які походять за рахунок однієї особи чоловічої генетичної статі і співпадають з генетичними ознаками гр. ОСОБА_11 . Походження вказаних слідів крові людини за рахунок потерпілої ОСОБА_14 виключається (т. 1 а.с. 220-222);
- висновком СМЕ №4940 від 31.08.201 1 року, згідно з яким при судово-медичному обстеженні у гр. ОСОБА_11 , 1994 р.н. виявлена різана рана на тилі лівої кисті в проекції п`ясно-фалангового суглобу 1 пальця ближче до 1 міжфалангового суглобу. Вказане ушкодження спричинене гострим предметом, яким може бути скло, могло утворитися у термін та за обставин, вказаних у постанові, тобто 27.08.2011 року (т.2 а.с. 169-171);
- висновком експерта № 665 мб від 04.10.2011 року, згідно якого на фрагменті клейкої стрічки типу скотч, вилученої під час огляду місця події
по вул. Березняківська, 22-Б в м. Києві на 7 поверсі, виявлені змішані генетичні ознаки клітин з ядрами та крові людини. Генетичні ознаки букального епітелію зразка ОСОБА_11 та зразка м`язової тканини ОСОБА_14 присутні серед виявлених змішаних генетичних ознак клітин з ядрами та крові людини на фрагменті клейкої стрічки типу скотч (т. 1 а.с. 122-125);
- висновком експерта № 669 мб від 26.09.2011 року, згідно якого кров людини на вирізках шпалер, вилучених під час огляду місця події 30.08.2011р. з квартири АДРЕСА_2 , походить за рахунок однієї особи жіночої генетичної статі, генетичні ознаки повністю співпадають з генетичними ознаками ОСОБА_14 (т. 1 а.с. 155- 157);
- висновком експерта № 676 мб від 27.09.2011 року, згідно якого кров людини на вирізці підкладки дивану, вилученої під час огляду місця події 30.08.2011р. з квартири АДРЕСА_2 , походить за рахунок однієї особи жіночої генетичної статі, генетичні ознаки повністю співпадають з генетичними ознаками ОСОБА_14 (т. 1 а.с. 172- 174);
- висновком експерта № 659 мб від 27.09.2011 року, згідно якого генетичні ознаки крові людини та клітин з ядрами на молотку, вилученому під час огляду місця події 30.08.2011р. з квартири АДРЕСА_2 , є змішаними та належать більш ніж одній особі. Генетичні ознаки ОСОБА_14 присутні серед змішаних генетичних ознак, виявлених в плямах крові людини та клітин з ядрами на вказаному молотку (т. 1 а.с. 188-190);
- висновком експерта № 657 мб від 03.10.2011 року, згідно якого генетичні ознаки крові людини у змивах з дивану, зроблених під час огляду місця події 30.08.2011 в квартирі
АДРЕСА_2 , походять за рахунок однієї особи жіночої генетичної статі і повністю співпадають з генетичними ознаками ОСОБА_14 (т. 1 а.с. 204- 206);
- висновком експерта №651мб від 25.09.2011 року, згідно якого генетичні ознаки крові людини на вирізках із-за дивану, зроблених під час огляду місця події в квартирі АДРЕСА_2 , походять за рахунок однієї особи жіночої генетичної статі і повністю співпадають з генетичними ознаками ОСОБА_14 (т. 1 а.с. 272-274);
- висновком експерта № 653 мб від 22.09.2011 року, згідно якого генетичні ознаки крові людини на рушнику, вилученому з квартири АДРЕСА_2 , є змішаними та належать більш ніж одній особі. Генетичні ознаки ОСОБА_14 присутні серед змішаних генетичних ознак, виявлених в плямах крові людини на вказаному рушнику (т. 2 а.с. 13-15);
- висновком експерта № 649 мб від 03.10.2011 року, згідно якого в результаті проведеного дослідження на короткорукавці (об`єкти №№1-4) та на брюках (об`єкти №№5-8) встановлені генетичні ознаки крові людини, що походять за рахунок однієї особи чоловічої генетичної статі і співпадають з генетичними ознаками гр. ОСОБА_11 (т. 1 а.с. 254-257).
даними акту стаціонарної судово-психіатричної експертизи №461 від 22.11.2011 року, згідно якого в період часу до якого відноситься інкримінований ОСОБА_11 злочин (27.08.2011р.), той не страждав будь-яким психічним захворюванням. За своїм психічним станом він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час у ОСОБА_11 не виявлено ознак будь-якого психічного захворювання. За своїм психічним станом він не потребує застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру. Крім того, експерти відмічають у підсудного скудний запас загальноосвітніх знань та уявлень, рівень його інтелектуального розвитку вкладається у рамки низької норми. Із матеріалів кримінальної справи та зі слів ОСОБА_11 відомо, що рідного батька він не знав, вітчим до нього відносився погано, зловживав алкогольними напоями, іноді його бив, у зв`язку з чим матір водила ОСОБА_11 до дитячого психіатра в ПНД через страхи, після того як його бив вітчим (т.2 а.с. 156-159).
даними акту стаціонарної судово-наркологічної експертизи № 66 від 22.11.2011 року, згідно якого в період часу до якого відноситься інкримінований йому злочин (27.08.2011р.), ОСОБА_11 не страждав хронічним алкоголізмом та наркоманією та не страждає на даний час (т.2 а.с. 164-165).
Наведені вище докази у їх сукупності суд розцінив як такі, що повністю підтверджують винність ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованих йому злочинів.
Заперечення ОСОБА_11 своєї вини суд розцінив як намагання уникнути відповідальності за вчинене та визнав достовірними показання ОСОБА_11 , які він давав на досудовому слідстві при допиті в якості підозрюваного та обвинуваченого, в яких він детально розповів про обставини вчиненого ним вбивства ОСОБА_14 , та описав характер своїх насильницьких дій, повідомивши про деталі, які могли бути відомі лише йому, зокрема про те, що 27.08.2011 року він разом із своїм знайомим протягом першої половини дня вживали алкогольні напої, в тому числі горілку та вино, внаслідок чого він перебував в стані алкогольного сп`яніння, а приблизно о 17:00 год. повернувся додому, де з власного телефону марки Нокіа N73 зайшов до мережі Інтернет та знайшов дівчину яка надає сексуальні послуги. На його виклик приїхала на таксі дівчина на вигляд віком 20-22 роки, зростом біля 165-170 см, худорлявої тілобудови, волосся чорного кольору, середньої довжини, прикмет обличчя він не запам`ятав, яка назвалась ОСОБА_48 . З даною дівчиною він на дивані вступив в статевий акт протягом 30 хвилин із застосуванням презервативу, в природній формі, після чого він встав та пішов попити води. Коли повернувся до кімнати, за пропозицією дівчини вони повторно вступили в статевий акт без презерватива, протягом біля 5-10 хвилин в природній формі, після чого дівчина запропонувала йому розрахуватися, на що він запропонував зачекати та сказав що зараз принесе гроші згідно раніше обумовленої суми - 600 грн. за одну годину. Так як грошей у нього не було, він пішов на кухню, де у нього виникла думка заподіяти тілесні ушкодження дівчині, щоб налякати її та вигнати з квартири. З шафи він взяв солянку з сіллю з товстого прозорого скла, вагою (з сіллю) приблизно до 1кг, круглої форми, без кришки, а також взяв кухонний ніж з поверхні холодильника. Ніж з пластмасовою ручкою коричневого кольору, середніх розмірів: лезо довжиною близько 10-15см шириною 3,5-4см, товщина леза 2,5-3,4мм, тобто лезо легко не гнулося. В правій руці він тримав солянку надхватом кисті зверху за горловину, а в лівій ніж - за рукоятку. З вказаними предметами в руках він зайшов в кімнату, де дівчина сиділа оголеною на дивані, спиною до дверей, і момент, коли він зайшов в кімнату, не бачила. Підійшовши до неї, він наніс їй удар правою рукою, в якій була солянка, зверху до низу. При цьому він дівчині нічого не говорив. Дівчина впала на підлогу на спину, обличчям догори, солянка розбилася. Налякавшись і не знаючи, що робити, він нахилився над дівчиною та опершись на праве коліно, переклав з лівої руки в праву ніж, почав наносити удари ножем, скільки саме він наніс ударів та в які частини тіла не пам`ятає, ударів було багато. Що ним керувало в той час він не знає. Коли бив, дівчина не кричала. Після того, як перевернув дівчину на живіт, то заподіяв їй ще удари в спину, кількості не пам`ятає, і лише тоді усвідомив, що вона внаслідок його ударів помре або вже померла. Все це відбулося в період приблизно 17:30-18:00 год., точного часу вказати він не може. Це могло тривати біля 5-10 хвилин, точного часу він не пам`ятає. Після закінчення заподіяння ударів будь-яких ознак життя у дівчини вже не було. Вона ніякого опору не чинила. Можливо він відходив на кухню і брав інший ніж та міг продовжувати заподіювати удари, але він цього не пам`ятає. Точно пам`ятає, що заподіював тим ножем, який він описав.
Зрозумівши, що відбулося, дуже перелякався та почав прибирати в кімнаті, вимив підлогу, двері та шафу. Коли збирав уламки солянки, то порізав одним з уламків скла ліву руку біля великого пальця. Прибравши, він вирішив подивитися, що в дівчини було в сумочці, де знайшов в маленькій внутрішній кишені 100 грн. однією купюрою і телефон Самсунг, моноблок, темного кольору, який він вимкнув, витягнув сім-карту та кинув в сумку і туди ж кинув телефон.
Після цього він поїхав на маршрутці до станції метро Лівобережна, щоб придбати другий стартовий пакет, так як налякався та вирішив поміняти номер з Київстара на Лайф. Біля станції метро Лівобережна він купив стартовий пакет Лайф та пляшку води за 6 грн., витративши гроші, які забрав з сумочки у дівчини. Решту грошей він витратив на наступний день.
Повернувшись додому приблизно о 22:00-22:30 годині він поміняв у своєму мобільному телефоні Нокіа №73 сім-карту Київстар на Лайф, яку придбав. Тіло дівчини вирішив прибрати з квартири. Знявши з дивану, що зліва при вході в кімнату, покривало коричневого кольору, простелив його в коридорі, після чого оголене тіло дівчини перетягнув за руки з кімнати на коридор, поклав на покривало та обгорнув покривалом, а на голову та ноги дівчини одягнув чорні поліетиленові пакети. Після цього труп дівчини обгорнув поверх покривала скотчем та виніс його на 7-й поверх, де залишив біля сміттєвого баку.
Після цього він повернувся до квартири, зібрав речі дівчини (матерчаті штани з футболкою, зшиті разом, сірого кольору, наручний годинник, труси, сережки з жовтого металу), склав їх в її сумку, з якою та прийшла. Після цього він ще раз прибрав в квартирі, зокрема помив у ванній, помив на кухні стіни від крові, помив порошком підлогу в кімнаті від крові, двері та шафу. Сумку з речами він виніс на сьомий поверх до сміттєпроводу, та поклав біля тіла дівчини, в коридорі поза дверима. Коли прибирав в квартирі після виносу трупа, то щось викидав у вікно, можливо це був ніж.
Повернувшись до квартири він дивився телевізор до 4 години ранку 28.08.2011 року, а потім заснув. Прокинувся о 07 годині, після чого пішов намаршрутне таксі та доїхав до матері в с. Устинівка Васильківського району Київської області. В той же день ввечері він повернувся додому в м. Київ.
29.08.2011 року додому приходили працівники міліції та запитували про обставини виявлення трупа дівчини, але він не зізнався, що злочин скоїв він. Вдруге прийшли працівники міліції в ніч з 29.08.2011 року на 30.08.2011 року повідомили, що їм відомо про скоєння ним злочину і він зізнався. Фізичну силу чи інші методи примусу щодо нього не застосовували. Потерпілу раніше він не знав. Раніше інтимними послугами в такий спосіб не користувався та статевих відносин з дівчатами до цього випадку не мав. Причину скоєння злочину пояснити не може (т.2 а.с. 201-204, 217-220).
Ці показання підсудного ОСОБА_11 суд вважав логічними, так як вони узгоджуються з іншими доказами по справі. Щодо показань ОСОБА_11 при відтворенні обстановки та обставин події про нанесення удару солянкою по голові потерпілої ОСОБА_14 у праву частину, суд, обгрунтувавши свій висновок, надав перевагу даним висновку судово-медичної експертизи, що пошкодження зафіксоване в області лівої скроні потерпілої.
Доводи захисту про непричетність ОСОБА_11 до вчинення інкримінованих йому злочинів, суд оцінив критично, так як вони спростовуються сукупністю доказів, наявних у кримінальній справі. При цьому суд виходив із того, що неповнолітній ОСОБА_11 , залишившись сам в квартирі АДРЕСА_2 , запросив до себе для надання сексуальних послуг саме ОСОБА_14 , привів її до квартири, де, як він сам показав, нікого більше не було. Підсудний, виходячи із його первинних показань, досяг своєї мети - отримав бажані послуги від ОСОБА_14 , грошей для розрахунку у нього не було, що підтверджено і законним представником ОСОБА_10 . В квартирі, зокрема, на дивані, та на сходовій клітині знайдені сліди крові, належні як ОСОБА_11 , так і потерпілій ОСОБА_14 . Висунута законним представником підсудного ОСОБА_10 , версія про заподіяння ОСОБА_11 тілесних ушкоджень шокером чи можливого його отруєння, як зазначив суд, нічим не підтверджена і розцінена як бажання останньої сприяти сину уникнути відповідальності за вчинений злочин. Також суд при цьому послався на те, що ОСОБА_11 знищував сліди злочину та переносив труп ОСОБА_14 , що ніким не оспорюється.
Судом була також перевірена версія про застосування до ОСОБА_11 недозволених методів допиту, яка не знайшла свого підтвердження. При цьому суд послався на результати проведеної прокуратурою м. Києва службової перевірки (т. 4 а.с. 185) та дані допиту в судовому засіданні слідчого ОСОБА_20 , який показав, що до ОСОБА_11 застосовувалися передбачені КПК України процесуальні дії і той не скаржився йому на будь-які незаконні дії зі сторони працівників дізнання. Крім порізу на руці, на ньому не було тілесних ушкоджень.
Як зазначив суд, первинні показання ОСОБА_11 в якості обвинуваченого та підозрюваного, наведені у вироку, послідовні і логічні, узгоджуються з обставинами справи та проведеними в подальшому експертизами, про результати яких обвинувачений та органи досудового розслідування ще не могли знати.
Версія законного представника підсудного ОСОБА_10 про можливу причетність до вбивства осіб, які разом із ОСОБА_14 займались проституцією та сутенерством, була належним чином перевірена судом шляхом допиту осіб, з якими вона проживала, і не знайшла свого підтвердження. При цьому суд зазначив, що свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_22 , ОСОБА_16 розшукували потерпілу ОСОБА_14 разом з її сестрою ОСОБА_12 і саме ці особи знайшли тіло ОСОБА_14 за адресою: АДРЕСА_3 , між 5-м та 7-м поверхами.
Суд ретельно перевіряв доводи сторони захисту про недопустимість доказів, отриманих на досудовому слідстві за участю захисника адвоката ОСОБА_29 та порушення права неповнолітнього ОСОБА_11 на захист під час прийняття судом процесуальних рішень за участю зазначеного вище захисника. При цьому суд першої інстанції визнав формальне порушення порядку призначення захисника, визначеного ст.47 КПК України 1960 року, але не знайшов підстав для визнання незаконними процесуальних дій, вчинених з участю захисника ОСОБА_29 з огляду на те, що він є адвокатом, має відповідне посвідчення та свідоцтво на право заняття адвокатською діяльністю, вступив у справу на підставі ордеру. Також суд виходив з того, що підозрюваний, а в подальшому і обвинувачений ОСОБА_11 та його законний представник ОСОБА_10 погодились на здійснення захисту цим адвокатом і він приймав участь у судових засіданнях до винесення вироку у справі від 30.12.2013 року, при проведенні перевірки в діях захисника ОСОБА_29 не було встановлено порушень при виконанні ним обов`язків захисника під час досудового слідства. Допитаний судом, як свідок, старший слідчий Дніпровського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_20 в судовому засіданні пояснив, що від початку розслідування справи він знав, що ОСОБА_11 був неповнолітнім. Матері неповнолітнього ОСОБА_11 повідомили, що вона повинна самостійно залучити захисника, але вона сказала, що не має такої можливості. Тому до участі у справі був допущений захисник ОСОБА_29 , який був присутнім під час проведення всіх слідчих дій: при допиті підозрюваного, при фіксуванні відеозапису, при пред`явленні обвинувачення, при допиті обвинуваченого, після чого було проведено відтворення обстановки та обставин подій. Від неповнолітнього ОСОБА_11 та його матері ОСОБА_10 , не надходило будь-яких скарг чи заперечень щодо здійснення захисту захисником ОСОБА_29 . Також ОСОБА_11 під час досудового слідства не заявляв, що на нього здійснювався тиск з боку інших працівників міліції; в ході відтворення обстановки та обставин подій показання давав вільно. Адвокат ОСОБА_29 надав свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, можливо надав ордер, йому надавалось право на зустріч з підозрюваним ОСОБА_11 . Він не застосовував до ОСОБА_11 недозволених методів впливу під час отримання показань, не здійснював іншого недозволеного впливу при його допиті. Під час досудового слідства від ОСОБА_11 не надходило будь-яких скарг щодо незаконного впливу на нього зі сторони працівників дізнання. Виходячи з наведеного суд вважав, що докази здобуті під час досудового розслідування з участю захсника ОСОБА_29 є належними і допустимими.
Суд, огрунтувавши свою позицію, не погодився із твердженнями захисника ОСОБА_9 про те, що кримінальна справа щодо ОСОБА_11 повинна бути закрита на підставі ст.ст. 237, 244 КПК України 1960 року, оскільки після скасування попереднього вироку ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 30.12.2013 року справа направлялась до суду першої інстанції саме для розгляду зі стадії судового розгляду.
З наведеними вище висновками суду першої інстанції, провівши часткове судове слідство та перевіривши матеріали кримінального провадження, погоджується і колегія суддів апеляційного суд, виходячи з такого.
Висновок суду про винуватість ОСОБА_11 у вчиненні встановлених судом першої інстанції злочинів грунтується на сукупності достатніх та допустимих доказів, наведених вище, які належним чином перевірені та оцінені судом. Посилання сторони захисту на окремі суперечності у доказах, на які послався суд, є несуттєвими та не спростовують доведеності винуватості засудженого поза розумним сумнівом.
Зокрема, доводи апеляційної скарги ОСОБА_10 щодо невідповідностей показань ОСОБА_11 під час досудового розслідування, взятих судом до уваги, даним проведених у справі судово медичної експертизи ОСОБА_14 та акту обстеження її тіла щодо зросту та зовнішності особи, яка з`явилась для надання сексуальних послуг, відсутності на її тілі слідів статевого контакту, часу настання смерті, тривалості проміжку часу протягом якого наносились тілесні ушкодження не свідчать про непричетність ОСОБА_11 до вчинення інкримінованих йому дій, а можуть пояснюватись небажанням останнього надавати повні свідчення про обставини цих подій, враховуючи його відмову від дачі показань по суті пред`явленого йому обвинувачення в судах першої та апеляційної інстанцій, а також тим, що ОСОБА_11 були проведені системні дії по знищенню слідів злочину, чого він не заперечує. Крім цього, визначення часу настання смерті ОСОБА_14 проміжком часу від 12 до 48 годин до проведення експертизи, яка поводилась 29.08.2009 року, пояснюється сильним знекровлення тіла та тим, що трупних плям не було видно. У проміжок 48 годин до початку проведення експертизи вкладається і час вчинення ОСОБА_11 зазначених у вироку суду злочинних дій.
Кількість виявлених в квартирі, де проживав ОСОБА_11 , слідів крові, які походять від ОСОБА_14 з домішками на ряді з них крові, які походять від ОСОБА_11 , їх характер та локалізація, в тому числі на дивані, стінах, предметах побуту та одягу ОСОБА_14 та ОСОБА_11 , наявність поранення на руці ОСОБА_11 , в сукупності з поясненнями ОСОБА_10 щодо пропажі сільниці, якою за словами ОСОБА_11 він наніс перший удар по голові ОСОБА_14 , і яка від цього розкололась, безумовно свідчать про причетність ОСОБА_11 до заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_14 протягом певного проміжку часу. При цьому, після втрати свідомості ОСОБА_14 від удару по голові сільницею, вагою, за словами ОСОБА_11 , близько 1 кг., у останнього була можливість протягом тривалого часу, який згідно висновку експерта міг складати до 60 хвилин, нанести ножем усі поранення потерпілій, які у неї виявлені.
Наявність на деяких предметах, виявлених в квартирі де проживав ОСОБА_11 , біологічних слідів, які не можуть походити від ОСОБА_11 , пояснюється тим, що в цій квартирі проживали також і інші особи мати та брат засудженого, а також могли знаходитись у різний час іще якісь особи, в т.ч. знайомі ОСОБА_11 .
Посилання в апеляційній скарзі на незаконність огляду працівниками міліції квартири, де проживав неповнолітній ОСОБА_11 , вилучення з неї речових доказів та затримання неповнолітнього ОСОБА_11 з порушенням його законних прав, також не можуть бути визнані обгрунтованими, оскільки 29.09.2011 року у нічний час було проведено огляд загальнодоступного місця сходинкової клітини, розташованої на 7 поверсі будинку по АДРЕСА_3 , де було виявлено труп ОСОБА_14 з багаточисельними тілесними ушкодженнями, сліди крові від якого вели до сходинкової клітини 5 поверху (т.1,а.с.24-35). Перед оглядом квартири АДРЕСА_2 , розташованої на п`ятому поверсі, було отримано письмову згоду ОСОБА_49 на проведення огляду квартири (т.1,а.с.36). після чого з участю двох понятих і був проведений сам огляд, зауважень щодо якого ні від кого не надходило, та в ході якого і були вилучені докази, в тому числі і зі слідами крові на них (т.1,а.с.30-64), яка за висновками експертиз походить як від ОСОБА_14 , так і від ОСОБА_11 .
Неповнолітній ОСОБА_11 був фактично затриманий працівниками міліції о 4-00 год. 30.08.2011 року в квартирі де проживав, в присутності його матері - ОСОБА_10 , яка була повідомлена, що він буде знаходитись в Дніпровському РУ ГУ МВС України у м. Києві, що підтверджується показаннями самої ОСОБА_10 від 31.08.2011 року, в яких вона не висловлювала жодних претензій з приводу цього (т.2,а.с.176).
В той же день, о 10 год. 45 хв. ст. слідчий ОСОБА_20 затримав ОСОБА_11 , відповідно до ст.115 КПК України 1960 року, роз`яснивши йому право на захист та призначивши захисника ОСОБА_29 (т.2,а.с.180-185,197).
Порядок призначення захисника визначений ст. 47 КПК України 1960 року.
Як правильно зазначив суд першої інстанції, формально він був порушений, оскільки відповідно до вимог ч.3 вказаної вище статті особа, яка проводить дізнання, слідчий чи суд можуть призначити захисника у встановленому законом порядку через адвокатське об`єднання. ОСОБА_29 не був призначений через адвокатське об`єднання, оскільки на той час не входив до жодного з таких об`єднань, а здійснював адвокатську практику самостійно. Під час здійснення кримінального провадження №000006, дані щодо якого були внесені до ЄРДР за заявою ОСОБА_10 про неправомірні дії суддів, працівників прокуратури та суду, було допитано адвоката ОСОБА_29 , який пояснював, що ОСОБА_10 погодилась на його участь у справі щодо її сина, ОСОБА_11 також не заперечував і він видав ордер, на підставі якого і здійснював захист неповнолітнього ОСОБА_11 , приймаючи участь у наступних слідчих діях: допиту підозрюваного ОСОБА_11 із застосуванням відеозапису, відтворення обстановки та обставин подій з ОСОБА_11 , обранні міри запобіжного заходу ОСОБА_11 у Дніпровському районому суді м. Києва. При цьому він надавав правову допомогу у повному обсязі та не порушував обов`язків захисника. Твердження сторони захисту про підроблення ним адвокатського ордеру для вступу у справу не відповідає дійсності, оскільки в нижній частині бланка ордера міститься запис: "Підпис керівника об`єднання/адвоката" саме від свого імені, як адвоката, він і підписав ордер (т.14,а.с.153).
Колегія суддів апеляційної інстанції, погоджуючись з висновками колегії суддів першої інстанції про відсутність підстав для визнання протоколів всіх проведених з участю захисника ОСОБА_29 недопустимими доказами, вважає, що порушення порядку призначення захисника ОСОБА_29 суттєво не вплинуло на порушення права неповнолітнього ОСОБА_11 на захист, і здобуті з участю вказаного захисника докази правомірно були досліджені та оцінені судом з урахуванням вимог КПК України 1960 року.

Доводи сторони захисту щодо перегляду під час даного апеляційного розгляду постанов Дніпровського районного суду м. Києва від 31 серпня 2011 року про обрання ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжного заходу у виді взяття під варту та та від 26 жовтня 2011 року про продовження строку його тримання під вартою до 4-х місяців, тобто до 30.12.2011 року, не грунтуються на вимогах КПК України 1960 року, статтями 165-2, 165-3 якого передбачалась можливість оскарження вказаних вище судових рішень протягом трьох днів з дня їх винесення. Крім того, з даного питання існують ухвали Апеляційного суду м. Києва, оцінювати які колегія суддів не вправі.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 29.06.2016 року винесений незаконним складом суду, справу розглянула колегія суддів, яка підлягала відводу, оскільки головуючий суддя ОСОБА_18 двічі проводив судові засідання без повного складу колегії суддів та у відсутності захисника та законного представника, під час апеляційного розгляду не підтвердилось, так як згідно протоколу судового засідання у разі відсутності когось із суддів чи неявки захисника та законного представника, судові засідання переносились.
З приводу відсутності, на час судового розгляду у суді першої інстанції, речових доказів по справі була проведена службова перевірка, висновок за результатами якої приєднано до матеріалів кримінальної справи (т.13,а.с.108-113), з яким ознайомлена сторона захисту. Під час апеляційного розгляду надійшло повідомлення із суду першої інстанції про встановлення місця знаходження речових доказів по справі, але клопотань від сторони захисту про їх дослідження судом апеляційної інстанції не надходило.
Заяви ОСОБА_11 та ОСОБА_10 щодо неправомірних дій працівників міліції при затриманні неповнолітнього ОСОБА_11 , проведенні по справі слідчих дій з порушенням прав неповнолітнього затриманого та його матері, неправомірних дій слідчих, прокурорів та суддів під час досудового розслідування та судового розгляду перевірялись під час судового розгляду в суді першої інстанції та не знайшли свого підтвердження. Під час апеляційного розгляду були витребувані та додатково досліджені дані постанови прокурора прокуратури Дніпровського району м. Києва від 17.09. 2012 року про відмову в порушенні кримінальної справи щодо працівників Дніпровського РУ ГУ МВС України у м. Києві у зв`язку з відсутністю в їх діях складу злочину, передбаченого ч.2 ст.365 КК України (т.14,а.с.101-103) та постанови слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу прокуратури м. Києва від 30.12.2013 року про закриття кримінального провадження №0000106 від 25.07.2013 року за заявою ОСОБА_10 щодо неправомірних дій судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_28 за ст.365 ч.1., ст.366 ч.1, ст.366 ч.2, ст.375 ч.1 КК України, секретаря Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_50 за ст. ст.366 ч.1, ст.366 ч.2 КК України працівників прокуратури Дніпровського району м. Києва ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , прокурора прокуратури м. Києва ОСОБА_54 за ст. 364 ч.3,ст.365 ч.1, ст. 367 ч.1 КК України, співробітників Дніпровського РУ ГУ МВС України у м. Києві за ст. 126 КК України, судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_55 за ознаками ст.15 ч.2, 115 ч.1 КК України (т.14,а.с.142-158). Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25.03.2014 року в задоволенні скарги ОСОБА_10 на постанову слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу прокуратури м. Києва від 30.12.2013 року про закриття кримінального провадження №0000106 було відмовлено (т.14,а.с.159-162), апеляційна скарга на цю ухвалу слідчого судді не подавалась і у апеляційного суду відсутні підстави для витребування та перевірки матеріалів кримінального провадження №0000106, як про це просить сторона захисту.

Колегія суддів також вважає можливим завершити апеляційний розгляд без отримання всіх результатів досудового розслідування за іншими заявами ОСОБА_10 про вчинення кримінальних правопорушень працівниками міліції, прокуратури, суддями, дані щодо яких мали бути внесені до ЄРДР за ухвалами слідчих суддів, зокрема від 20.11.2014 року, 07.11 2016 року та від 25.01.2017 року (т.14,а.с.61, 62-63,177) оскільки вони не перешкоджають перевірці законності та обгрунтованості вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_11 , винуватість якого повністю доведена у вироку суду, як про це зазначено вище.
Доводи апеляції щодо неправомірних дій суду щодо цивільних позовів потерпілих є безпідставними, оскільки судом відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_12 , а цивільний позов ОСОБА_13 залишено без розгляду.
Також колегія суддів не знаходить законних підстав для відновлення судового слідства у суді апеляційної інстанції, відповідно до положень ч.3 ст. 319 КПК України, за повідомленими засудженим ОСОБА_11 в останньому слові обставинами щодо порушення під час досудового слідства та в суді його права на захист, які викладені в письмовій заяві ОСОБА_11 від 06 листопада 2017 року (т.14 а.с. 232-235), оскільки викладені в цій заяві обставини не являються новими, які мають істотне значення для справи, так як про них йшлося в поданій ОСОБА_10 апеляції, доводи якої ретельно перевірялись колегією суддів.
З наведених вище підстав не підлягає задоволенню і подане до суду 13 листопада 2017 року на стадії надання засудженому останнього слова, і письмове клопотання ОСОБА_10 про повернення на стадію дослідження доказів.
За таких обставин, доводи законного представника ОСОБА_10 , підтримані захисником та засудженим, щодо незаконності та необгрунтованості вироку суду першої інстанції та наявність підстав для скасування вироку та закриття кримінальної справи за відсутністю у діях ОСОБА_11 складу інкримінованих йому злочинів, свого підтвердження не знайшли.
Дії неповнолітнього ОСОБА_11 , які виразились в умисному протиправному заподіянні смерті ОСОБА_14 , вчинені з особливою жорстокістю та з корисливих мотивів, правильно кваліфіковані судом за п.п.4,6 ч. 2 ст. 115 КК України, а його ж дії, які виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжці) за ч.1 ст. 185 КК України.
При кваліфікації дій засудженого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України, суд правомірно виходив з того, що засуджений, позбавляючи потерпілу життя, усвідомлював, що завдає їй особливих фізичних страждань шляхом заподіяння великої кількості тілесних ушкоджень, оскільки згідно висновків судово-медичних експертиз та показань експерта в суді, ОСОБА_11 наносив потерпілій тілесні ушкодження відносно довгий період часу, сукупність їх спричинила настання смерті, загальна кількість ударів ножем складає 54, а при кваліфікації дій засудженого за п.6 ч.2 ст. 115 КК правильно вважав , що вбивство потерпілої вчинене з корисливих мотивів, оскільки ОСОБА_11 вчинив його з метою не розраховуватись за надані йому потерпілою послуги сексуального характеру, плата за що була обговорена заздалегідь.
Вчинене після вбивства потерпілої таємне викрадення з її сумки ОСОБА_11 грошей у сумі 100 грн. судом правильно кваліфіковано як крадіжка.
Призначене засудженому ОСОБА_11 покарання, як за кожен злочин окремо, так і за їх сукупністю відповідає вимогам ст.ст. 65, 98 103 КК України, тяжкості вчинених злочинів, один з яких відноситься до особливо тяжких, а інший середньої тяжкості. Судом також враховано дані про особу засудженого, який раніше не судимий, задовільно характеризується за місцем проживання, на спеціальних обліках не перебуває. Обставиною, яка пом`якшує покарання судом визнано вчинення злочину неповнолітнім. Обставиною, яка обтяжує покарання, суд визнав вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Суд також врахував умови життя та виховання неповнолітнього, вплив дорослих, рівень розвитку засудженого та інші особливості його особи, які зазначені в протоколі допиту свідка ОСОБА_10 та висновках психіатричної експертизи.

З урахуванням всіх наведених вище обставин у їх сукупності, суд, належним чином вмотивувавши прийняте рішення, дійшов до висновку про необхідність призначення неповнолітньому засудженому покарання у виді позбавлення волі на певний строк, врахувавши при цьому вимоги ст.ст. 98 та 102 КК України щодо не призначення неповнолітнім додаткового покарання у виді конфіскації майна та можливості призначення неповнолітнім покарання у виді позбавлення волі за особливо тяжкий злочин, поєднаний з умисним позбавленням життя людини, на строк до 15 років.

Таким чином, з урахуванням наведених обставин, призначене ОСОБА_11 покарання, як за кожен злочин окремо, так і за їх сукупністю є достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, та не являється занадто суворим.

Судом першої інстанції також прийняте рішення про зарахування ОСОБА_11 , відповідно до положень ч.5 ст. 72 КК України, строкупопереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 30.08.2011 року по 29.06.2016 року.
У зв`язку із набранням з 21.06.2016 року чинності змінами до ч.5 ст. 72 КК України (в редакції Закону від18.05.2017 року №2046-VII) апеляційним судом слід провести зарахування ОСОБА_11 строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 30.06.2016 року по 20.06.2017 року, включно.
За таких обставин, підстав для задоволення апеляції законного представника ОСОБА_10 колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень кримінально-процесуального закону, які б тягли зміну чи скасування вироку, колегія суддів не знаходить.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України (1960 року), п.п. 11, 15 Перехідних положень до КПК України 2012 року, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 29 червня 2016 року щодо ОСОБА_11 залишити без змін, а апеляцію законного представника засудженого ОСОБА_10 без задоволення.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України ( в редакції Закону від18.05.2017 року №2046-VII) зарахувати ОСОБА_11 строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 30.06.2016 року по 20.06.2017 року, включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга на дану ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом одного місяця з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який перебуває під вартою, у той же строк, з моменту отримання копії ухвали.
Судді:

______________ _______________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3