Ухвала
іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 31 жовтня 2017 року касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на вирок Корольовського районного суду м.Житомира від 21 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 26 січня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001156.

Вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 21 листопада 2016 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гладковичі Овруцького району Житомирської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,
засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України до 5100 грн. штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 26 січня 2017 року вирок місцевого суду залишено без зміни.

Кримінальне провадження розглянуто за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_5 ,
представника потерпілого ОСОБА_8 ,
засудженого ОСОБА_6 ,

У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить змінити судові рішення в частині призначеного ОСОБА_6 додаткового покарання, а саме виключити призначення останньому додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. При цьому зазначає, що робота ОСОБА_6 пов`язана з необхідністю постійного керування транспортними засобами і позбавлення його такого права може призвести до втрати засобів до існування. Крім того зазначає, що в суді першої інстанції було порушено право на захист ОСОБА_6 .

У заяві потерпіла ОСОБА_9 зазначає, що вона підтримує касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 та просить її задовольнити.

За вироком суду, ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він 14 лютого 2016 року о 11:00 годині, керуючи технічно справним автомобілем марки Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходячись та рухаючись по вул. Корольова в напрямку вул. Промислової на ділянці проїзної частини поблизу будинку №152 по вул. Корольова в Житомирі, в порушення п/п б п. 2.3, п.12.1 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, під час вибору у установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку, стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, так як наслідок, не впорався з керуванням, після чого допустив виїзд за межі проїзної частини та наїзд на нерухому перешкоду бетонну опору, яка розміщувалася на лівому узбіччі відносно руху автомобіля, в результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир зазначеного автомобіля ОСОБА_9 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження, що не є небезпечним для життя, але призвели до тривалого розладу здоров`я.

В подальшому, порушуючи вимоги п. 2,5 Правил дорожнього руху України ОСОБА_6 відмовився від проходження в установленому порядку медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який просив частково задовольнити касаційну скаргу, пояснення засудженого та захисника, які підтримали подану касаційну скаргу захисника, пояснення представника потерпілої, який підтримав подану касаційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновок суду про винність ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та кваліфікація його дій в касаційній скарзі не оспорюються.

Що ж стосується доводів касаційної скарги захисника про суворість призначеного ОСОБА_6 покарання, то колегія суддів вважає їх безпідставними.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обґрунтовуючи висновок щодо виду і міри покарання ОСОБА_6 та призначаючи йому покарання у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 рік, суд, як вбачається з вироку, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, те, що відповідно до вимог ст. 12 КК, вчинений ним злочин, відноситься до злочинів невеликої тяжкості. При цьому суд врахував також і особу ОСОБА_6 , який раніше не судимий, працює, так і обставину, що пом`якшує покарання відшкодування збитків, завданих злочином потерпілій шкоду та відшкодування шкоду державі.

Колегія суддів вважає, що покарання, призначене ОСОБА_10 є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів. Воно відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст.65 КК України. Підстав для його пом`якшення, про що йдеться у касаційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає.

Крім того, суд першої інстанції навів у вироку підстави, з яких призначив факультативне додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, а суд апеляційної інстанції визнав висновки суду першої інстанції в цій частині обґрунтованими.

Доводи захисника про порушення права на захист його підзахисного в суді першої інстанції є такими, що не ґрунтуються на матеріалах провадження.

Так, як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 під час розгляду кримінального провадження, в суді першої інстанції, була вручена пам`ятка про процесуальні права та обов`язки, роз`яснені права обвинуваченого, передбачені п.3 ч.2 ст.42 КПК України, зокрема, мати захисника або взяти захист своїх інтересів на себе. ( а.с. 51, 97).

Крім того, в ухвалі апеляційної інстанції зазначено з яких підстав при розгляді справи, судом апеляційної інстанції, не взято до уваги угоду про примирення між обвинуваченим та потерпілою, яка була подана після постановлення вироку.

За таких обставин апеляційний суд, умотивувавши свої висновки у відповідності до вимог ст. 419 КПК України, обґрунтовано залишив без зміни вирок суду першої інстанції, а доводи захисника на спростування вищезазначених висновків не переконливі та недостатні.

Керуючись ст.ст. 433, 434, 436, 438 КПК України, п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року колегія суддів

постановила:
Вирок Корольовського районного суду м.Житомира від 21 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 26 січня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3