Провадження № 1-кп/638/505/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 лютого 2018 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкова кримінальне провадження № 0005388 від 04.11.2017 у відношенні :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України,

за участю :

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

підсудного ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Дзержинського райсуду міста Харкова перебуває кримінальне провадження № 0005388 від 04.11.2017 за фактом скоєння ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України.

Прокурор у судовому засіданні, посилаючись на вагомість доказів обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні тяжкого злочину, наявний ризик переховування обвинуваченого від суду внаслідок репутації останнього, вважав за необхідне продовжити тримання його під вартою.

Підсудний ОСОБА_3 та його захисник у судовому засіданні звернулися з клопотанням про заміну запобіжного заходу на менш суворий, у вигляді домашнього арешту, так як на теперішній час відсутні будь які підстави для подальшого продовження строків тримання його під вартою.

Суд вислухав пояснення учасників судового процесу та дослідивши відповідні матеріали кримінального провадження, вважає що клопотання прокурора підлягає задоволенню, а клопотання підсудного та захисника задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Ухвалою Дзержинського райсуду м. Харкова від 29.12.2017 був продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підсудного ОСОБА_3 до 26.02.2018.

Відповідно до вимог ст. 331 ч. 3 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту.

Крім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Так, згідно зі ст.ст. 7-9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про с

тупінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства. У рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 Європейський суд з прав людини вказав, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.

В судовому засіданні встановлено те, що залишається достатньо підстав вважати, що підсудний ОСОБА_3 опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини по справі під час судового провадження і на це вказує характер протиправних дій, у вчиненні яких він підозрюється і щодо яких є обгрунтована органами досудового слідства підозра.

Крім того, є достатні підстав вважати, що підсудний ОСОБА_3 , з огляду на його моральні якості, відсутність постійного місця праці, міцних соціальних зв`язків зможе ухилитися від явки до суду і не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування).

Приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, тяжкість покарання у кримінальних правопорушеннях, в яких обвинувачується ОСОБА_3 , відсутність відомостей про наявність тяжких захворювань у обвинуваченого, які унеможливлюють перебування останнього у слідчому ізоляторі, дані про особу обвинуваченого, який, до затримання не працював та не мав відповідного доходу, не одружений, утриманців немає, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків в місці його проживання, що свідчить про неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_3 у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, через що суд вважає за необхідне продовжити раніш застосований щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на максимальний строк 60, тобто до 26 квітня 2018 року включно, оскільки відсутні підстави вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть забезпечити виконання підсудним процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст.194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду та їх належну поведінку.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 197, 201, 331 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, продовжити до 26 квітня 2018 року включно з утриманням його у Державній установі « Харківська установа виконання покарань (№27) ».

В задоволенні клопотання підсудного та його захисника, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1