Справа № 355/547/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/895/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 51 14.09.2017

УХВАЛА
Іменем України
14 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря : ОСОБА_5 ,

за участю прокурора: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

захисника: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали кримінального провадження № 0000410 за апеляційною скаргою прокурора третього відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури м. Києва ОСОБА_6 на ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 26 червня 2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000410 від 31 березня 2017 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, повернуто прокурору,
В С Т А Н О В И Л А:
31 травня 2017 року до Баришівського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000410 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 26 червня 2017 року обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні повернуто прокурору для усунення недоліків.

Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що вказаний обвинувальний акт не містить чіткого формулювання висунутого ОСОБА_7 обвинувачення, а в ньому викладено лише обставини, які слідчий вважає за доцільне викласти за результатами досудового розслідування та правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону України про кримінальну відповідальність; в обвинувальному акті чітко не визначена дія, яку повинен був вчинити чи не чинити з використанням службового становища обвинувачений, не вказано низки важливих для кримінального провадження обставин.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 26 червня 2017 року щодо ОСОБА_7 та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Вимоги обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, зокрема, положень Глави 27 КПК України. На думку прокурора, мотивуючи прийняте рішення про повернення обвинувального акту, суд першої інстанції вийшов за межі повноважень, визначених Главою 27 КПК України, вдаючись до оцінки повноважень ОСОБА_7 як заступника начальника Баришівського відділення поліції Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області. Апелянт зазначає, що з огляду на вимоги п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті відображаються лише фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а тому необхідність, як зазначає суд першої інстанції, відображення в обвинувальному акті конкретних обставин, які встановити не можливо, не відповідають вимогам чинного КПК України. Прокурор звертає увагу на те, що в обвинувальному акті, поряд з викладом фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурором вважаються встановленими, в обвинувальному акті міститься конкретне формулювання обвинувачення, висунутого ОСОБА_7 із зазначенням конкретної частини статті КК України .

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити; обвинуваченого та його захисника, які проти задоволення апеляційної скарги заперечували; обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України, тобто за наявності таких порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Пунктом а) частини 3 статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права як бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Так, в обвинувальному акті у кримінальному провадженні №0000410 щодо ОСОБА_7 , вказаних вимог дотримано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Так, в обвинувальному акті щодо ОСОБА_7 , враховуючи категорію злочину, у вчиненні якого він обвинувачується, повинно бути вказано всі ознаки складу злочину, визначені КК України, що зробить в подальшому, можливим вирішення питання щодо винуватості чи не винуватості обвинуваченого. Зокрема, відповідальність за одержання службовою особою неправомірної вигоди настає за умови, що службова особа одержала її за виконання чи невиконання таких дій, які вона могла або повинна була виконати з використанням наданої їй влади, покладених на неї організаційно розпорядчих чи адміністративно господарських обов`язків, або таких, які вона не уповноважена була вчиняти, але до вчинення яких іншими службовими особами могла вжити заходів завдяки своєму службовому становищу.

Однак, в обвинувальному акті не міститься чіткого формулювання висунутого ОСОБА_7 обвинувачення, а викладені лише обставини, які слідчий вважає за доцільне викласти за результатами досудового розслідування та правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону України про кримінальну відповідальність. Так, слідчим взагалі не зазначені службові повноваження ОСОБА_7 , які дають йому можливість з використанням службового становищі вчиняти чи не вчиняти дії, направлені на перешкоджання законній господарській діяльності ТОВ «УБА Агросвіт».
Аргументи прокурора стосовно того, що приходячи до таких висновків суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень в підготовчому судовому засіданні, не можуть бути взяті до уваги, оскільки, фактично, без виправлення вказаних в оскаржуваній ухвалі недоліків, призначення обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000410 не можливо.

Таким чином, рішення суду першої інстанції про повернення обвинувального акта щодо ОСОБА_7 прокурору є обґрунтованим, а обвинувальний акт таким, що складений без дотримання вимог ст. 291 КПК України.

З огляду на наведене колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора, як і для скасування ухвали суду.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 26 червня 2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000410 від 31 березня 2017 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, повернуто прокурору залишити без зміни.

С У Д Д І :

____________________ ____________________ ___________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4