Дата документу Справа № 310/3153/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/303/18
Єдиний унікальний № 310/3153/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.366 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 січня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001119, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 вересня 2017 року, якою
клопотання захисника ОСОБА_8 задоволено та обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001119 від 08.11.2013 року за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України повернуто прокурору Бердянської місцевої прокуратури.
Згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення, до суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України, за наслідками перевірки якого у підготовчому судовому засіданні суд встановив наступне.

На думку суду обвинувальний акт не містить викладення фактичних обставин, що утворюють склад злочину, а також самого обвинувачення, а лише вказівку про зміну раніше повідомленої 26.10.2016 року підозри ОСОБА_7 та ОСОБА_10 про скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, тобто органом досудового розслідування складено не обвинувачення, а нова зміна раніше повідомленої підозри, яка не містить сформульованого обвинувачення відповідно до КПК України, що порушує право обох обвинувачених на захист, та є істотним порушенням вимог КПК України.
Також суд вказав, на ту обставину, що в тексті обвинувального акту, не вказано редакцію норми ч.1 ст.366 КК України, яка застосована у даній справі, оскільки редакція даної статті декілька разів змінювалась.
Обвинувальний акт містить суперечності, викладаючи певні дії обвинувачених щодо спричинення шкоди потерпілим, вказує цю шкоду та одночасно зазначає, що потерпілих немає, шкода не спричинена, тобто містить неточності та протиріччя.
Крім того, в обвинувальному акті при викладенні нібито фактичних обставин провадження, не відображено час вчинення правопорушення, а також суб`єктивну сторону правопорушення.
Також судом встановлено, що Реєстр матеріалів досудового розслідування не містить відомостей про прийняття рішення про продовження строку досудового розслідування, тому обвинувальний акт складено і направлено до суду поза межами строків досудового розслідування.
Виявлені недоліки, на думку суду першої інстанції, унеможливлюють призначення судового розгляду, а тому вважав за необхідне повернути обвинувальний акт прокурору.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні, посилаючись на незаконність та невмотивованість судового рішення через істотне порушення судом кримінального процесуального закону, зазначає, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Апелянт вважає, що під час складання обвинувального акту істотних порушень кримінального процесуального закону не допущено, відсутні і порушення, які можуть перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

На підставі викладеного, прокурор просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та призначити новий розгляд обвинувального акту в суді першої інстанції.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, просив ухвалу суду скасувати, призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги і просили ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_9 задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
Згідно до вимог ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Виходячи з норм закону, викладених в ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд зобов`язаний перевірити матеріали кримінального провадження, з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття судових рішень, передбачених ч. 3 цієї статті, вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду. При цьому у підготовчому провадженні не вирішується питання про доведеність вини обвинуваченого, оскільки це прерогатива суду під час судового розгляду, завдання цього провадження є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду.
Згідно тексту обвинувального акту, орган досудового розслідування не виклав всі необхідні обставини, які необхідні для прийняття судового рішення. Зокрема, в тексті обвинувального акту відсутній опис обов`язкових ознак злочину, передбаченого ст.366 ч.1 КК України, в діях обвинувачених. В той же час, формулювання висунутого ОСОБА_7 та ОСОБА_10 обвинувачення містить посилання на обставини, які не стосуються ознак інкримінованого злочину, а таким чином захаращують зміст обвинувачення та вихолощують його сутність.
На думку суду апеляційної інстанції, причиною зазначених недоліків є те, що слідчий таким чином побудував структуру обвинувального акту, що виклад фактичних обставин провадження та формулювання обвинувачення наведені разом, без розподілу на відповідні частини, щодо кожного з обвинувачених. Такий спосіб викладення обвинувачення не відповідає вимогам ст.291 КПК України і тягне за собою визнання такого обвинувачення неконкретним, не зрозумілим за своїм змістом. Неконкретність обвинувачення пов`язана з тим, що виклад фактичних обставин провадження має посилання на ознаки інших злочинів, у скоєнні яких обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_10 не висунуто, а розподіл обвинувального акту на викладення фактичних обставин і на формулювання висунутого обвинувачення відсутній. Зазначений недолік обвинувального акту щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_10 може бути усунутий шляхом розподілу його тексту на викладення фактичних обставин провадження щодо обох обвинувачених та формулювання обвинувачення щодо кожного з них. При цьому виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, має бути чітким та відповідати правовій кваліфікації кримінального правопорушення, в даному випадку в обвинувальному акті не вказано, яке саме підроблення було вчинено ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , які неправдиві відомості були внесені до протоколу.
Постановою судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24.11.2016 року визначено, що важливим в обвинувальному акті є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.
Колегія суддів вважає, що зазначені недоліки свідчать про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України та перешкоджають розгляду обвинувачення щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_10 в судовому засіданні.

Однак, колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, що суд першої інстанції послався на деякі обставини, які не можуть вважатися підставами для повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків. Так, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_10 обвинувачення фактично не висунуто, а є лише зміна раніше повідомленої підозри, а також угледів недоліки у відсутності вказівок на витрати на проведення експертиз та у відсутності вказівок про наявність потерпілих від дій обвинувачених. Суд апеляційної інстанції вважає, що такі підстави не відповідають змісту ст.291 КПК України. Так, Постановою судової палати у кримінальних справах від 24.11.2016 року сформульована правова позиція Верховного Суду України, згідно якої поняття «підозра» і «обвинувачення» є нетотожними поняттями, які попри наявність спільних рис, є різними етапами досудового розслідування з притаманним лише їм специфічним комплексом гарантій прав та обов`язків і порядку здійснення процесуальних дій, з огляду на що, незважаючи на подібність стилістичного викладу фактичних даних, неприпустимо використання в процесуальних документах зазначених понять як синонімів. Колегія суддів також вважає, що міркування суду щодо відсутності вказівок про наявність потерпілих і судових витрат не належить до компетенції суду на цій стадії судового провадження.
Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не відповідають матеріалам провадження, зокрема змісту обвинувального акту, оскільки підстави, на які посилається апелянт, не підтверджені в судовому засіданні суду апеляційної інстанції. Твердження прокурора про відповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України суперечить змісту цього процесуального документу, а також і мотивам, наведеним в ухвалі суду апеляційної інстанції. Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції загалом відповідає вимогам закону, істотних порушень, які тягнуть скасування ухвали, не допущено, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
З огляду на зазначене та керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 вересня 2017 року, якою клопотання захисника ОСОБА_8 задоволено та обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001119 від 08.11.2013 року за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення(злочину), передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 366 КК України повернуто прокурору Бердянської місцевої прокуратури, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4