Провадження № 1-в/243/434/2017
Справа № 243/5806/13-к
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и
21 грудня 2017 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретареві ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Слов`янського міськрайонного суду Донецької області клопотання

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янськ Донецької області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , засудженого

- 09 серпня 2013 року вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням положень ст. 70 КК України до покарання у виді 8 років позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна, про визнання законності підстав звільнення,
В С Т А Н О В И В :
30 жовтня 2017 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернувся ОСОБА_4 із клопотанням про визнання законності підстав звільнення, зазначивши, що вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області 09 серпня 2013 року його було визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, та із застосуванням положень ст. 70 КК України, було засуджено до покарання, у виді 8 років позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна. Зазначене покарання він відбував у Микитівській виправній колонії № 87 місцем розташування якої є м. Горлівка Донецької області. 20 жовтня 2017 року його було звільнено у зв`язку із відбуттям строку покарання. Після звільнення він прибув за місцем свого постійного проживання та реєстрації АДРЕСА_1 . У зв`язку із наведеним, просив суд визнати законність підстав його звільнення.
Засуджений ОСОБА_4 будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду клопотання, у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у його відсутності та визнати законними підстави його звільнення.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення клопотання ОСОБА_4 про визнання законності підстав його звільнення не заперечував.
Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, відповідно положень ч. 4 ст. 539 КПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, приходить до висновку про можливість задоволення клопотання засудженого з огляду на його законність та обґрунтованість.

У судовому засіданні встановлено, що вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області 09 серпня 2013 року ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, та із застосуванням положень ст. 70 КК України, було засуджено до покарання, у виді 8 років позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна. Строк покарання ОСОБА_4 присуджено рахувати з 25 квітня 2013 року. Вказаний вирок набрав законної сили 10 грудня 2013 року.

Згідно із довідкою про звільнення № 53034 виданою Микитівською виправною колонією № 87 м. Горлівка Донецької області, ОСОБА_4 засуджений вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області 09 серпня 2013 року за ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України до покарання, у виді 8 років позбавлення волі, відбував покарання у виді позбавлення волі у період з 25 квітня 2013 року по 20 жовтня 2017 року, після чого вибув за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 2).
Відповідно до Інструкції про взаємодію працівників прокуратури Донецької області, ГУМВС України в Донецькій області, УСБУ в Донецькій області, УДПтСУ в Донецькій області, ГУ ДМС України в Донецькій області, ІНФОРМАЦІЯ_2 при організації реєстрації, обліку та документування осіб, звільнених з установ виконання покарань, розташованих на територіях Донецької та Луганської областей, які тимчасово непідконтрольні українській владі, затвердженої спільним наказом № 53окв/1539/310/185/20/62 від 14 липня 2015 року, Головне управління МВС України в Донецькій області у взаємодії з Управлінням Служби Безпеки України в Донецькій області та ІНФОРМАЦІЯ_3 роз`яснюють норми діючого законодавства щодо порушення процедури звільнення від відбування покарання та пропонують особі звернутися до суду із заявою, відповідно до встановленої форми, згідно із ст. 539 КПК України щодо визнання законності такого звільнення.

За приписами ст. 537 КПК України, під час виконання вироків, суд має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку суду.

Згідно із ч. 1 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі Закон), цей Закон визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.
Статтею 1 цього Закону передбачено, що період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.
Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.
Розпорядженням КМУ №1275 від 02 грудня 2015 року затверджено перелік населених пунктів де здійснювалась антитерористична операція, і в цьому переліку зазначено м. Горлівка Донецької області.
Розпорядженням КМУ від 07 листопада 2014 року № 1085 затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення. До цього переліку зокрема належить і м. Горлівка Донецької області.
Згідно із розпорядженням Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 вересня 2014 року № 2710/38-14 Про визначення територіальної підсудності справ , визначено територіальну підсудність кримінальних проваджень, підсудних Калінінському районному суду міста Горлівки, Микитівському районному суду міста Горлівки, Центрально-Міському районному суду міста Горлівки, розташованим у районі проведення антитерористичної операції, для забезпечення розгляду Слов`янському міськрайонному суду Донецької області.
Отже, відсутність у засудженого ОСОБА_4 документів про звільнення у зв`язку із повним відбуттям покарання, які б були видані відповідними органами України, викликає сумніви щодо виконання вироку суду у повному обсязі.
Приймаючи до уваги довідку про звільнення, суд виходить з того, що, у тому становищі, у якому опинився заявник він був позбавлений можливості отримати офіційні документи щодо свого звільнення, а тому звертаючись до суду, надав всі можливі докази, які міг надати у цій ситуації.
Крім того, застосовуючи Рішення Європейського Суду, як джерело «живого» права, суд також зазначає, у рішенні від 8 липня 2004 року «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем «Молдавської Республіки Придністров`я». Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов`язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.
На теперішній час Україна від зобов`язань, визначених статтями 1, 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, в окремих районах Донецької та Луганської областей України відповідно до статті 15 Конвенції не відступала. 21 травня 2015 року постановою Верховної Ради України № 462-VIII схвалена Заява Верховної Ради України «Про відступ України від окремих зобов`язань, визначених Міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод» щодо відступу від окремих зобов`язань, визначених пунктом 3 статті 2, статтями 9, 12, 14 та 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та статтями 5, 6, 8 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на період до повного припинення збройної агресії Російської Федерації, а саме до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, керованих, контрольованих і фінансованих Російською Федерацією, російських окупаційних військ, їх військової техніки з території України, відновлення повного контролю України за державним кордоном України, відновлення конституційного ладу та порядку на окупованій території України.
Крім того, суд також зазначає, що у своїх Рішеннях, ЕСПЛ неодноразово зазначав, що в ситуаціях, подібним тим, що приводяться у вказаній справі, обов`язок ігнорувати, не приймати до уваги дії існуючих de facto інститутів далекий від абсолютного. Для людей, які проживають на цій території життя продовжується. І це життя потрібно зробити більш стерпним і терпимим, воно повинно бути захищено від влади de facto, включаючи і їх суди, і саме в інтересах жителів цієї території дії згаданих властей, що мають відношення до сказаного, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами в тому числі і цим. Думати інакше означало б зовсім позбавляти проживаючих на цій території людей всіх їх прав кожного разу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, це означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать.
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Виконання судових рішень це самостійна і завершальна стадія кримінального процесу, в якій реалізуються владні приписи суду, які викладені зокрема вироку, що набрав законної сили. ЇЇ зміст складає процесуальна діяльність суду за зверненням вироку до виконання і вирішення питань, що виникають у ході його реального втілення в життя. Вирішення питання про всякого роду сумніви та протиріччя, що виникають при виконанні вироку не повинно істотно впливати на вирок.

У судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_4 дійсно був засуджений вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області 09 серпня 2013 року за ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, та із застосуванням положень ст. 70 КК України, йому було призначено покарання, у виді 8 років позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна. Після набрання вироком законної сили, засуджений вибув до Микитівської ВК № 87 м. Горлівки Донецької області для подальшого відбування покарання. Суд також зазначає, що довідка установи виконання покарань про звільнення ОСОБА_4 повністю узгоджується з іншими дослідженими по справі доказами, не містить внутрішніх протиріч, і у своїй сукупності з іншими доказами дає можливість суду дійти висновку, що засуджений ОСОБА_4 відбув покарання призначене йому за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області 09 серпня 2013 року.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку що ОСОБА_4 відбув покарання за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області 09 серпня 2013 року у повному обсязі, що дозволяє суду усунути сумніви щодо виконання вироку суду.
За таких обставин, приймаючи до уваги зібрані докази по справі, виникає необхідність усунути сумніви щодо законності підстав звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання призначеного йому за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області 09 серпня 2013 року.
На підставі наведеного, керуючись, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Клопотання засудженого ОСОБА_4 про визнання законності підстав звільнення задовольнити.
Усунути сумніви, які виникли при виконанні вироку Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 09 серпня 2013 року за яким ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, та із застосуванням положень ст. 70 КК України, засуджено до покарання у виді 8 років позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна, та визнати що ОСОБА_4 відбув покарання за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 09 серпня 2013 року у період з 25 квітня 2013 року по 20 жовтня 2017 року - повністю.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Донецької області протягом семи днів з моменту її проголошення через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області.
Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили та її виконання, крім випадків встановлених КПК України.
Ухвалу складено у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.
Суддя Слов`янського
міськрайонного суду ОСОБА_1