Справа № 200/6154/18
Провадження № 1-кс/200/4134/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2018 року м. Дніпропетровськ

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду у м. Дніпрі клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту з майна, -

В С Т А Н О В И Л А:

04.04.2018 року до суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту з майна.

В обґрунтування клопотання зазначив наступне.

В провадженні Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області (старший слідчий ОСОБА_7 ) знаходяться матеріали кримінального провадження № 0000104 від 11.01.2016 року розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_8 від 17.10.2017 було накладено арешт на тимчасово вилучене майно, свідка по вищевказаному кримінальному провадженню ОСОБА_6 , а саме на автомобіль марки BMW X-6, кузов НОМЕР_1 , держ номер НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 видане Центром ДАІ 1201, який належить на праві власності гр. ОСОБА_6 , шляхом накладення заборони на користування, володіння та розпорядження вказаним транспортним засобом. Арешт на вказане майно був накладений з метою доведення вчинення кримінального правопорушення, запобігання загрозі зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна. При розгляді питання про арешт вищевказаного майна ОСОБА_6 не була присутня у судовому засіданні, з огляду на не повідомлення її в установленому законом порядку, у зв`язку із чим, свідок ОСОБА_6 не змогла надати заперечення слідчому судді та суд задовольнив клопотання слідчого про накладення арешту на вищевказане майно.

ОСОБА_6 , як власнику вказаного майна, з боку слідчого, повідомлення про підозру по теперішній час не оголошувалось. 19.08.2016 року ОСОБА_6 була допитана у якості свідка по вищевказаному кримінальному провадженню та прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_4 було визначено статус останньої у кримінальному провадженні в якості свідка. Щодо осіб, які не є підозрюваними, обвинуваченими або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.

12 жовтня 2017 року приблизно о 11 годині працівниками патрульної поліції ВВДР Управління патрульної поліції м. Дніпропетровська в районі вул. Тверська у м. Дніпро було зупинено автомобіль марки BMW X-6, кузов НОМЕР_1 , держ. номер НОМЕР_2 під керуванням гр. ОСОБА_6 . Після перевірки працівниками поліції реєстраційних документів на транспортний засіб, посвідчення водія, працівники поліції повідомили останній, що вказаний транспортний засіб перебуває в розшуку, у зв`язку із його викраденням та приказали водію ОСОБА_6 проїхати до Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області для з`ясування всіх обставин. В подальшому, того ж дня на території Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області старшим слідчим ОСОБА_7 було оглянуто автомобіль марки BMW X-6, кузов НОМЕР_1 , держ номер НОМЕР_2 та вилучено. У ході огляду інспектором-криміналістом із застосуванням фотозйомки було зафіксовано всі обставини, які мають значення по кримінальному провадженню, у зв`язку з чим в необхідності зберігання вказаного майна на території Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області немає потреби, тим самим і не має потреби в накладенні арешту на вищевказаний автомобіль, який належить на праві власності ОСОБА_6 .

Будучи допитана в якості свідка, ОСОБА_6 повідомила прокурору Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_4 всі факти стосовно придбання вищевказаного транспортного засобу зазначила, транспортний засіб для огляду надавала, від органів досудового розслідування не переховувалась, на вимогу прокурора або слідчого, з`являлась та усю необхідну інформацію надавала.

На досудовому розслідуванні, яке триває вже більше двох років, старшим слідчим ОСОБА_7 та іншими слідчими у вказаному кримінальному провадженні, не зібрано жодного належного чи допустимого доказу, який би вказував на те, що транспортний засіб автомобіль марки BMW X-6, кузов НОМЕР_1 держ. номер НОМЕР_2 є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Також, на теперішній час ані слідчим, ані прокурором не прийнято до уваги саме той факт, що вищевказаний автомобіль гр. ОСОБА_6 було придбано у гр. ОСОБА_9 і тому гр. ОСОБА_6 не мала жодних цивільно-правових відносин з заявницею у кримінальному провадженні гр. ОСОБА_10 .

Таким чином, старшим слідчим Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 та прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_4 у судовому засіданні не доведено жодних підстав для арешту майна, а саме автомобіля BMW X-6, кузов НОМЕР_1 держ. номер НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_6 , не встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчинення особою правопорушення, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, бо до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені лише дані про те, що невстановлена особа, знаходячись в невстановленому місці, підробила довідку-рахунок № 807456 від 08.11.2014 року.

Також, старший слідчий ОСОБА_7 направляючи клопотання до слідчого судді про накладення арешту на вказаний транспортний засіб, обґрунтував його лише своїм рапортом від 08.08.2017 року, тим самим не довів слідчому судді ОСОБА_8 Бабушкінського районного суду м. Дніпра про необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

Тим більше, 30.11.2017 року слідчим суддею Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_8 було задоволено в повному обсязі клопотання адвоката в інтересах ОСОБА_6 та постановлено ухвалу про встановлення строків для завершення слідчих дій та прийняття процесуального рішення по кримінальному провадженню № 0000104 в один місяць слідчим, який здійснює досудове розслідування по вказаному кримінальному провадженню, а також суддею зобов`язано слідчого, який здійснює досудове розслідування у встановлений суддею строк провести всі необхідні слідчі дії та прийняти процесуальне рішення у випадках передбачених КПК України.

Станом на 04.04.2018 року ані слідчим, ані прокурором так і не виконано вимоги ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпро ОСОБА_8 щодо встановлення строків досудового розслідування відповідно до вимог ст.ст. 113, 114 КПК України, тим самим тимчасове вилучення майна продовжується вже майже п`ять місяців, тому вже п`ять місяців ОСОБА_6 не може користуватися своїм транспортним засобом.

В судовому засіданні адвокат підтримав своє клопотання та просив його задовольнити, посилаючись на обставини, у ньому викладені.

Слідчий в судовому засіданні клопотання не визнала та заперечувала проти його задоволення. Пояснила, що слідчого ОСОБА_7 відсторонено від здійснення досудового розслідування та здійснення досудового розслідування доручено їй. Ухвалу слідчого судді про встановлення строків досудового розслідування нею отримано лише в лютому 2018 року. Серед запланованих слідчих дій залишилось проведення почеркознавчої експертизи правовстановлюючих документів на автомобіль. Підозра ОСОБА_6 в кримінальному провадженні не пред`явлена.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання про скасування арешту з майна.

Розглянувши клопотання доходжу наступного висновку.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді Бабушкінського райсуду м. Дніпропетровська від 11 травня 2016 року у справі №200/8342/16к у кримінальному провадженні №0000104 від 11.01.2016 року розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України накладено арешт на майно, а саме: автомобіль марки BMW X-6, кузов НОМЕР_1 , держ номер НОМЕР_2 .

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського райсуду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2017 року у справі №200/17917/17 у кримінальному провадженні №0000104 від 11.01.2016 року розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України накладено арешт на майно, а саме: автомобіль марки BMW X-6, кузов НОМЕР_1 , держ номер НОМЕР_2 , шляхом накладення заборони на користування, володіння та розпорядження автомобілем.

ОСОБА_6 є власником автомобіля марки BMW X-6, кузов НОМЕР_1 , держ номер НОМЕР_2 , про що свідчить свідоцтво серії НОМЕР_3 , довідка територіального сервісного центру №1241 від 18.10.2017 року №31/4-1241-16 о/п, №31/4-1241-27аз від 03.11.2017 року.

Право власності ОСОБА_6 , відповідно наданих в судовому засіданні учасниками провадження пояснень, ніким не оспорено та в судовому порядку не скасовано.

В судовому засіданні встановлено, що автомобіль марки BMW X-6, кузов НОМЕР_1 , держ номер НОМЕР_2 не містить на собі слідів злочину, був оглянутий слідчим та слідчі дії у відношенні вказаного майна не плануються.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Статтею 214 КПК України визначено, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а така процесуальна заборона як арешт майна застосовується до вичерпного кола суб`єктів указаного у ст. 170 КПК України.

Відповідно до цієї норми така заборона стосується підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру. Крім того, арешт може бути накладено за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.

Пунктом 13 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 квітня 2013 року № 223-559/0/4-13 «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження» встановлено, що розгляд питання щодо скасування заходів забезпечення кримінального провадження здійснюється у порядку, передбаченому статтями 147, 158, 174 КПК. Слідчий суддя скасовує ці заходи забезпечення лише у випадках: визнання доводів особи, яка не була присутня при прийнятті рішення про накладення грошового стягнення, щодо безпідставності застосування такого заходу обґрунтованими. Рішення за результатами розгляду клопотання про скасування ухвали про накладення грошового стягнення оскарженню не підлягає; надходження від підозрюваного/обвинуваченого, його захисника, законного представника, іншого власника чи володільця майна клопотання про скасування повністю або частково арешту майна, якщо зазначені особи: 1) не були присутні при розгляді питання про арешт майна; 2) доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба; 3) доведуть, що арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до п. 2.6 Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року при накладенні арешту на майно слід перевіряти наявність - належних підстав для арешту майна; - доказів, що вказують на вчинення особою чи особами, на майно яких слідчий просить накласти арешт, кримінального правопорушення; - встановлення розміру шкоди та питання щодо наявності цивільного позову, та співрозмірність обмеження права власності; - відповідність клопотання слідчого вимогам ст. 171 КПК; - чи накладається арешт на майно особи, яка не є підозрюваним у кримінальному провадженні.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 є власником вказаного автомобіля, яке було арештоване ухвалою слідчого судді і розглянуто клопотання було без її участі.

ОСОБА_6 не є підозрюваною у кримінальному провадженні.

Згідно із вимогами національного цивільного законодавства в Україні діє принцип презумпції правомірності правочину. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним. Презумпція правомірності правочину є важливою гарантією реалізації цивільних прав учасниками цивільних відносин. Вона полягає у припущенні, що особа, вчиняючи правочин, діє правомірно. Правочин - правомірна, тобто не заборонена законом, вольова дія субєкта цивільних правовідносин, що спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків. Правомірність є конституційною ознакою правочину як юридичного факту. Презумпція правомірності правочину закріплена у ст. 204 ЦК України та може бути спростована насамперед нормою закону, яка містить відповідну заборону. Так, наприклад, якщо правочин про заставу нерухомого майна укладений письмово, але не посвідчений нотаріусом, то його правомірність спростовується ст. 577 ЦК України. У випадках, прямо не передбачених у законодавстві, презумпція правомірності правочину може бути спростована судом. Згідно із приписами цивільного законодавства кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, у ст. 16 ЦК України міститься перелік засобів захисту цивільних прав та інтересів судом, зокрема, одним із них є визнання правочину недійсним та витребування майна. Заявнику наразі належить на підставі вчиненого правочину арештоване майно і у матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про визнання недійсним цього правочину (договору купівлі-продажу).

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

З огляду на це слід зазначити, що подальший арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав може порушити право заявника на вільне використання належного йому майна, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини (зокрема, справи «Баландіна проти України, «Батрак проти України», «Панов проти України»).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою , а з іншого боку вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

При цьому у рішеннях у справах «Фокм, Кемпбел і Гарлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук і Йонкало проти України» судом указано про те, що доцільність та вмотивованість застосування заходів забезпечення кримінального провадження передбачає існування фактів або інформації, які повинні задовольнити об`єктивного спостерігача в тому, що особа, щодо якої розглядається питання, вчинила злочин; такі факти не можуть спиратися на голе припущення, і повинні бути чимось більшим, ніж нечітка здогадка або непідтверджена підозра.

Таким чином, беручи до уваги, що ОСОБА_6 не є підозрюваною у кримінальному провадженні, її право власності не спростовано, автомобіль не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, містить ознаки об`єкта кримінально-протиправних дій, однак слідством достовірних доказів на підтвердження події злочину з часу внесення відомостей до ЄРДР не зібрано, а встановлений ухвалою слідчого судді від 30.11.2017 року строк проведення досудового розслідування давно сплив, вважаю, що подальше обмеження прав власника не є виправданим, у зв`язку з чим, клопотання підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.170, 172, 174, 309 КПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту з майна задовольнити.

Скасувати арешт у виді заборони на користування, володіння та розпорядження автомобілем марки BMW X-6, кузов НОМЕР_1 , держ номер НОМЕР_2 , який зареєстрований за ОСОБА_6 , який накладений відповідно до ухвал слідчого судді Бабушкінського райсуду м. Дніпропетровська від 11 травня 2016 року у справі №200/8342/16 та від 17 жовтня 2017 року у справі №200/17917/17 у кримінальному провадженні №0000104 від 11.01.2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1