Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/54/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 115 КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.01.2018 року, колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому матеріали клопотання засудженого ОСОБА_8 за апеляційними скаргами захисника адвоката ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 13 листопада 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, без постійного місця проживання, росіянина, громадянина України, з середньо - спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, засудженого 14.12.2011 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 115, ст. 71 КК України до 11 років позбавлення волі.
Згідно ухвали Петрівського райсуду Кіровоградської області від 27.04.2016 року, строк попереднього ув`язнення з 30.07.2011 року по 20.06.2012 року зараховано за правилами, передбаченими ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку, що один такий день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі (залік 01 рік 10 міс. 03 дні.);
про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, -

ВСТАНОВИЛА:
До Петрівського районного суду Кіровоградської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_8 про застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення, мотивоване тим, що він став на шлях виправлення і своєю поведінкою довів своє виправлення.
Ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 13.11.2017 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого Банку ОСОБА_8 про застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання. Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_8 засуджений 14.12.2011 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 115, ст. 71 КК України до 11 років позбавлення волі. Згідно ухвали Петрівського райсуду Кіровоградської області від 27.04.2016 року, строк попереднього ув`язнення з 30.07.2011 року по 20.06.2012 року зараховано за правилами, передбаченими ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку, що один такий день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі (залік 01 рік 10 міс. 03 дні.) Початок строку: 24.01.2011 року. Кінець строку: 22.03.2020 року. Засуджений ОСОБА_8 за час відбування покарання допустив чотирнадцять порушень вимог режиму відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника відділення та правами начальника установи, допущені порушення виражались у зберіганні заборонених речей, порушення розпорядку дня. Частина стягнень погашено згідно ч. 14 ст. 134 КВК України, п`ять стягнень не погашено. Після прибуття в установу не був працевлаштований на виробництві установи, у зв`язку із відсутністю обсягів виробництва. Залучався до робіт без оплати праці з благоустрою відділення згідно ч.5 ст.118 КВК України, за що і був заохочений один раз правами начальника відділення. Крім цього, засуджений раніше звільнявся умовно-достроково 17.08.2006 року від відбування покарання призначеного вироком 22.02.2005 року Московського районного суду м. Харкова за ч.2 ст.185; ч.3 ст.185; ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі з невідбутим строком на 04 місяці 17 днів, але знову вчинив злочин, що вказує про недостатнє бажання останнього ставати на шлях виправлення, а тому суд першої істанції дійшов до висновку про те, що засуджений ОСОБА_8 своєю поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення, та не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В апеляційній скарзі захисник засудженого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити ухвалу, якою задовольнити клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання. В обґрунтування вимог зазначила, що суд не звернув на те, що засуджений не працевлаштований у зв`язку з тим, що колонія не має можливості працевлаштовувати засуджених, оскільки не має робочих місць. Стягнення, які зазначені в характеристиці на засудженого є дрібними. І такі що виникли після того, як засуджений звернувся до суду, що свідчить про упереджене ставлення адміністрації колонії до засудженого. Також він має одне заохочення. Крім того, засуджений має ряд хвороб, які потребують лікування, однак колонія не може забезпечити належного лікування та належного харчування. Дане підтверджується медичною довідкою Державної установи «Петрівська виправна колонія (№ 49)» № 2301-17 від 03.11.2017 року, згідно якої вбачається, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає рядом захворювань, а саме: легка розумова відсталість; ВІЛ - інфекція III клінічна стадія; хронічний гепатит активна фаза; цистіт; змішана дисцикуляторна ентефалопатія І ступеня з астеноневротичним синдромом; судомні напади амнезії. Вказала, що на даний час засуджений ОСОБА_8 довів своє виправлення та на підставі ст. 81 КК України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просив дати оцінку діям співробітників ВК №49 та рішенню Петрівського районного суду Кіровоградської області. Зазначив про наявність у нього ряду хронічних захворювань а саме: легка розумова відсталість; ВІЛ - інфекція III клінічна стадія; хронічний гепатит активна фаза; цистіт; змішана дисцикуляторна ентефалопатія І ступеня з астеноневротичним синдромом; судомні напади амнезії у зв`язку з чим він просить дослідити його особову справу та встановити ступінь його загрози суспільству із урахуванням стану його здоров`я. Зазначив, що він нікого не ображав. Визнає, що порушував правила внутрішнього розпорядку, але це не по його волі, а із-за прогресуючої хвороби. Просить розібратися на якій підставі адміністрація колонії порушує Закони України а саме: в 2016 році він на підставі Закону України в порядку ст. 82 КК України позитивно пройшов комісію на полегшення режиму утримання, однак чекаючи на етапування був етапований до лікарні в ВК №10. Повернувшись з лікарні він на підставі пільг, визначених Законом України мав право на застосування відносно нього ст. 81 КК України. Однак, адміністрація ВК №49 склала йому порушення (технічні) не дивлячись на його хвороби, позбавивши цим його законних пільг.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника - адвоката ОСОБА_7 , які просили задовольнити подані апеляційні скарги, прокурора який просив відмовити в апеляційних скаргах, перевіривши матеріали клопотання та в нарадчій кімнаті матеріали особової справи, та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновків, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з таких підстав.

За змістом ч. 2, п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення, після фактичного відбуття не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року « Про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», при застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання суди повинні враховувати поведінку засудженого за весь період відбування покарання, а також дані про попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків.

Як вбачається з матеріалів клопотання ОСОБА_8 засуджений 14.12.2011 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 115, ст. 71 КК України до 11 років позбавлення волі.
Згідно ухвали Петрівського райсуду Кіровоградської області від 27.04.2016 року, строк попереднього ув`язнення з 30.07.2011 року по 20.06.2012 року зараховано за правилами, передбаченими ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку, що один такий день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі (залік 01 рік 10 міс. 03 дні.)
Початок строку: 24.01.2011 року. Кінець строку: 22.03.2020 року.
За час перебування в СІЗО м. Харкова допустив два порушення вимог режиму утримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника СІЗО. Допущені порушення виражались у зберіганні заборонених речей. Стягнення погашені. Заохочень не мав.
З 26.12.2012 року відбуває покарання в Петрівській виправній колонії (№ 49). За час відбування покарання допустив чотирнадцять порушень вимог режиму відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника відділення, та правами начальника установи, допущені порушення виражались у зберіганні заборонених речей, порушення розпорядку дня. Частина стягнень погашено згідно ч. 14 ст. 134 КВК України, п`ять стягнень не погашено. Після прибуття в установу не був працевлаштований на виробництві установи, у зв`язку із відсутністю обсягів виробництва. Залучався до робіт без оплати праці з благоустрою відділення згідно ч.5 ст.118 КВК України, за що і був заохочений один раз правами начальника відділення. Не завжди виконує встановлені законодавством вимоги персоналу установи. Підтримує зв`язки із засудженими різної спрямованості, не завжди адекватно реагує на критику у свою адресу. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Не завжди приділяє увагу необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням. Не завжди виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. Не завжди приймає участь у виконанні робіт із благоустрою установи. Участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі не приймає. По прибуттю до Петрівської виправної колонії (№49) виявив бажання прийняти участь в програмі диференційованого виховного впливу «Фізкультура та спорт ». Засуджений під час відбування покарання на профілактичних обліках не перебував. Прагнення до підвищення наявного загальноосвітнього рівня, та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок не має. Соціальних зв`язків не має. Згідно вироку суду позову не має. Виконавчий лист до установи не надходив. Як вбачається з довідки про стан здоров`я медичної частини Державної установи «Петрівська виправна колонія (№49)» від 03.11.2017 року, засуджений страждає на ряд захворювань, а саме: легка розумова відсталість; ВІЛ - інфекція ІІІ клінічна стадія; хронічний гепатит активна фаза; цистіт; змішана дисцикуляторна ентефалопатія 1 ступеня з астеноневротичним синдромом; судомні напади амнезії.
Проте, при застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання судами повинно враховуватись поведінка засудженого за весь період відбування покарання, а також дані про попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Разом із тим, як вбачається із матеріалів особової справи за час відбування покарання засуджений ОСОБА_8 допустив чотирнадцять порушень вимог режиму відбування покарання, у тому числі у 2016 та 2017 роках, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника відділення та правами начальника установи, допущені порушення виражались у зберіганні заборонених речей, порушення розпорядку дня. Частина стягнень погашено згідно ч. 14 ст. 134 КВК України, п`ять стягнень не погашено.
Матеріали клопотання та особової справи, не містять даних, що засуджений ОСОБА_8 сумлінною поведінкою і зразковим ставленням до праці довів своє виправлення, а тому, доводи викладені в апеляціях захисника-адвоката ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_8 з приводу протилежного є необґрунтованими та безпідставними.

При цьому, колегія також бере до уваги те, що засуджений вже звільнявся умовно - достроково 17.08.2006 року від відбування покарання призначеного вироком 22.02.2005 року Московського районного суду м. Харкова за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі з невідбутим строком на 04 місяці 17 днів. Проте належних висновків для себе не зробив.

З огляду на викладене та на особу засудженого ОСОБА_8 навіть з урахуванням наявності у нього ряду хронічних захворювань, колегія суддів дійшла до переконливого висновку, що суд першої інстанції на підставі всебічного, повного, об`єктивного і неупередженого розгляду клопотання правильно встановив, що засуджений ОСОБА_8 під час відбування покарання не довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а тому обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
За таких обставин апеляційні скарги засудженого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_7 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 537, 539, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 13 листопада 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання призначеного вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14.12.2011 року за ч. 1 ст. 115, ст. 71 КК України - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та в касаційному порядку не оскаржується.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4