печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

17 листопада 2017 року Печерський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ,
перекладача ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні питання щодо можливості зміни міри запобіжного заходу у кримінальному проваджені відносно вчинення
ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 перебуває на розгляді суду.
У відповідності з вимогами ст.331 КПК України судом в судовому засіданні на обговорення поставлено питання про можливість зміни міри запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою.
Прокурор просила продовжити строки тримання під вартою стосовно обвинуваченого.
Захисник обвинуваченого заперечувала проти продовження строків тримання під вартою, просила змінити на більш м`який, оскільки на утриманні перебуває вагітна дружина, обвинувачений визнає вину, кається.
Обвинувачений підтримав думку свого захисника.
Суд, заслухавши думку вказаних осіб, приходить до наступних висновків.
Так, згідно ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. .
На даний час у кримінальному провадженні виникли та стали достатніми підстави для висновку про можливість зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , що тримається під вартою на більш м`який.
Згідно п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен має право на доступ до правосуддя та на справедливий і відкритий розгляд його справи впродовж розумного строку.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини в кримінальних справах розумний строк, про який йдеться у п. 1 ст. 6 Конвенції, починається з моменту обвинувачення особи, тобто з часу, коли компетентні органи офіційно її повідомили, що вона вчинила злочин. Стосовно закінчення цього строку у кримінальних справах період, про який йдеться у п.1 ст. 6 Конвенції, охоплює все провадження, включаючи оскарження (Рішення Європейського суду з прав людини «Меріт проти України»).
Згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою (Рішення Європейського суду з прав людини «Яблонський проти Польщі»).
Незважаючи на тяжкість санкції статті кримінального закону згідно обвинувачення, суд безпосередньо керується нормою прямої дії ст. 62 Конституції України щодо презумпції невинуватості підсудного.
Суд вважає, що подальше перебування обвинувачених під вартою буде суперечити п.п. «c» п. 1 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод людини та принципу правової держави, оскільки час, який особа знаходиться під вартою, вже не є співмірним з тяжкістю обвинувачення, яке на даний час не є доведеним.
Такий висновок суду сприятиме гуманізації та підвищенню гарантій захисту прав особи, згідно з якими тримання особи під вартою має бути винятковим запобіжним заходом.
У відповідності до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Таким чином, враховуючи стадію розгляду кримінального провадження, тривалість знаходження обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, особу обвинуваченого, стан його здоров`я, наявність на утриманні вагітної дружини, постійного місця проживання, суд вважає недоцільним збереження застосованого запобіжного заходу та вважає за необхідне змінити міру запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, заборонивши обвинуваченому ОСОБА_6 залишати місце свого проживання з 21 години до 07 години.
На підставі викладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст. 5, 6 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ст. 331 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
Змінити відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , міру запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 21 години до 07 години, строком на два місяці, а саме до 15.01.2018 року.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти в залі суду.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.
Строк дії обов`язків, покладених судом, визначити до 15 січня 2018 року включно.

Роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Контроль за виконанням обвинуваченим обов`язків покласти на прокурора.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1