Справа № 554/7394/17
Справа № 554/7394/17
Провадження №1кп/554/430/2017
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Дата документу 07.11.2017

07.11.2017 року Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Полтава кримінальне провадження № 0000239 від 22.06.2017 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дубина Новосанжарського району Полтавської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, старшого сержанта, командира відділення управління начальника ППО - начальника радіостанції військової частини-польова пошта НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою:

АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.407 КК України,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, проходячи військову службу в умовах особливого періоду, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, достовірно знаючи, що він являється військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині-польова пошта НОМЕР_1 , без дозволу командування вказаної військової частини та поважних причин, 20 червня 2015 року самовільно залишив розташування військової частини-польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) в умовах особливого періоду та в подальшому проводив час за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , нікуди не відлучався та займався домашніми справами і лише 20 червня 2017 року добровільно з`явився до військової прокуратури Полтавського гарнізону.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та пояснив, що на службу до ЗСУ був призваний за мобілізацією, однак 20 червня 2015 року безпричинно, самовільно припинив виконувати військовий обов`язок та самовільно залишив розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 , поїхавши за місцем свого проживання. Причини такої поведінки пояснив небажанням проходити військову службу.

Оцінивши показання обвинуваченого, суд вважає, що вони відповідають фактичним обставинам справи, ним та іншими учасниками судового розгляду не оспорюються, тому відповідно до ст. 349 КПК України дослідження доказів вирішує за недоцільне, а вину обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України доведеною, а саме у самовільному залишенні військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду.

При призначенні покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, яке відноситься до кримінальних правопорушень середньої тяжкості, конкретні обставини справи, зокрема те, що обвинувачений за місцем служби характеризується позитивно, на обліках в наркологічному та психіатричному диспансерах не перебуває, обмежень щодо застосування акту амністії не має.

Згідно з висновком органу пробації, виправлення обвинуваченого можливе без обмеження або позбавлення волі, особа не становить високої небезпеки для суспільства.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, а також осособи, визнані винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частинами другою, третьою і четвертою статті 408, статтею 410, частинами другою, третьою і четвертою статті 411 Кримінального кодексу України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у частині четвертій статті 86 Кримінального кодексу України, статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та статті 9 цього Закону).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства, а тому вважає за необхідне і достатнє призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції інкримінованої статті на рівні мінімальної межі зі звільненням від покарання у зв`язку з амністією, оскільки судом не встановлено обмежень для застосування даного Закону.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_4 від відбування вказаного вище покарання.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд протягом 30 днів із дня його проголошення.

СуддяОСОБА_1