Справа № 135/999/17
Провадження у справі № 1-м/135/1/17
У Х В А Л А
іменем України
18.09.2017 м. Ладижин
Ладижинський міський суд Вінницької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі
судового засідання ОСОБА_2 ,
за участі прокурора ОСОБА_3 ,
адвоката ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі судових засідань, у м. Ладижин Вінницької області, клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно засудженого:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Норільск Красноярського краю,громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, засудженого вироком Прикубанського районного суду м. Краснодара від 03.08.2016року за вчинення злочину, передбаченого частиною третьою статті 30, пунктом «г» частини четвертої статті 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений групою осіб за попередньою змовою, у великому розмірі) Кримінального кодексу Російської Федерації до покарання у виді 10 років позбавлення волі з відбуванням покарання у випраній колонії суворого режиму без позбавлення права та штрафу, -
ВСТАНОВИВ:
01 вересня 2017 року до Ладижинського міського суду Вінницької області надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації: Прикубанського районного суду м. Краснодара від 03.08.2016року, у відповідність із законодавством України відносно засудженого ОСОБА_5 .
У судове засідання представник Міністерства юстиції України не прибув. У самому клопотанні міститься прохання про розгляд клопотання без участі представника Міністерства юстиції України.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Російської Федерації у відповідність із законодавством України.
Адвокат ОСОБА_4 не заперечувала проти задоволення клопотання.
Вивчивши дане клопотання та додані до нього документи, заслухавши думку прокурора ОСОБА_3 та адвоката ОСОБА_4 , суд вважає, що клопотання обґрунтоване та підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Пунктом b) ч. 1 ст. 9 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.1983 передбачено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями ст. 11.
Згідно із п.п. а), с), d) ч. 1 ст. 11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.1983 у випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку. Замінюючи вирок, компетентний орган повинен враховувати зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку; повинен зарахувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі; не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинен вважати обов`язковими ніякі мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачити за вчинення злочину або злочинів.
Разом з цим, положеннями ч. ч. 3 та 4 ст. 610 КПК України передбачено, що суд під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.
При визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання.
Положеннями ч. 1 ст. 610 КПК України передбачено, що клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України відповідно до ч. 3 ст. 609 цього Кодексу розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України протягом одного місяця з моменту його надходження.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.1983 та ч. 2 ст. 610 КПК України Міністерством юстиції України до клопотання додано всі необхідні документи.
Дослідженням клопотання та додатків до нього, зокрема вироку Прикубанського районного суду м. Краснодара від 03.08.2016 року, встановлено, що ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений частиною третьою статті 30, пунктом «г» частини четвертої статті 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації, а саме: замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений групою осіб за попередньою змовою, у великому розмірі.
Вироком Прикубанського районного суду м. Краснодара від 03.08.2016 року ОСОБА_5 був визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 30, пунктом «г» частини четвертої статті 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації та йому призначено покарання у виді 10 років позбавлення волі з відбуванням покарання у випраній колонії суворого режиму без позбавлення права та штрафу. Строк покарання у виді позбавлення волі згідно вироку слід рахувати з моменту оголошення вироку з 03 серпня 2016 року. У відповідності до ч. 3 ст. 72 Кримінального кодексу Російської Федерації у строк відбуття покарання згідно вироку слід зарахувати час знаходження під вартою з 02.04.2016 року по 02.08.2016 року включно.
Як вбачається з клопотання та додатків до нього, ОСОБА_5 є громадянином України відповідно до копії паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 05.04.2005 року Ладижинським МВ УМВС України у Вінницькій області, останнім відомим місцем проживання засудженого є АДРЕСА_1 .
Відповідно до письмової заяви ОСОБА_5 він має бажання не відбутий строк покарання відбувати на території України.
Відповідно до положень Кримінального кодексу України дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України, як замах на незаконний збут наркотичних засобів у великих розмірах за попередньою змовою групою осіб.
Санкція частини 2 ст. 307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна.
Відповідно до п.1 ч.4 ст. 610 КПК України - при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків: якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України; якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.
Аналіз наведених вимог закону дозволяє суду зробити висновок про необхідність призначення ОСОБА_5 за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 307 КК України покарання у вигляді позбавленні волі із дотриманням тривалості покарання призначеного вироком Прикубанського районного суду м. Краснодара від 03.08.2016року, а саме: у виді 10 років позбавлення волі.
Законодавство України передбачає таке додаткове покарання, як конфіскація майна засудженого, за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.
Проте, Статтею 11 Конвенції заборонено посилювати кримінальне покарання засудженій особі державою виконання вироку. Заборонено також вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину або злочинів.
За таких підстав, враховуючи положення ст. 11 Конвенції, при приведенні вироку Прикубанського районного суду м. Краснодара від 03.08.2016 року у відповідність до законодавства України до ОСОБА_5 не може бути застосований такий вид додаткового покарання, як конфіскація майна засудженого.
На підставі викладеного та керуючись ст. 9 Конституції України, ст.ст. 9-11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.1983 р., ст. ст. 606-610 КПК України, суд-
У Х В А Л И В :
Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України - задовольнити.
Вирок Прикубанського районного суду м. Краснодара від 03.08.2016року, яким громадянина України ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за вчинення злочину, передбаченого частиною третьою статті 30, пунктом «г» частини четвертої статті 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений групою осіб за попередньою змовою, у великому розмірі) Кримінального кодексу Російської Федерації до покарання у вигляді 10 років позбавлення волі з відбуванням покарання у випраній колонії суворого режиму без позбавлення права та штрафу, привести у відповідність із законодавством України.
Визначити, що громадянин України ОСОБА_5 при продовженні відбування покарання на території України, повинен відбувати покарання за злочин, передбачений:
- ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 307 Кримінального Кодексу України у виді 10 років позбавлення волі без конфіскації майна;
Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 03 серпня 2016 року.
У відповідності до ч. 5 ст. 72 Кримінального кодексу України у строк відбуття покарання згідно вироку слід зарахувати час знаходження під вартою ОСОБА_5 з 02.04.2016 року по 02.08.2016 року включно.
Ухвала може бути оскаржена протягом 7(семи) днів з моменту її проголошення до Апеляційного суду Вінницької області через Ладижинський міський суд Вінницької області.
Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя