Провадження № 1-кс/331/2441/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 квітня 2018 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна та передачу вилученого майна на відповідальне зберігання по кримінальному провадженню № 0003621 від 13.12.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України,
ВСТАНОВИВ:
20 квітня 2018 року ОСОБА_3 звернулася до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з клопотанням про скасування арешту майна та передачу вилученого майна на відповідальне зберігання по кримінальному провадженню № 0003621 від 13.12.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.
В обґрунтування клопотання зазначено, що ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2017 року клопотання слідчого задоволено та накладено арешт на автомобіль «ЗАЗ 110206», свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «ЗАЗ 110206», реєстраційний номер НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 , ключі від транспортного засобу, які були вилучені 13 грудня 2017 року в ході проведення огляду місця події по вул. Фортечній у м. Запоріжжі.
Підставою для накладення арешту було проведення судово-криміналістичної експертизи щодо автомобіля та реєстраційного документа та недопущення знищення або руйнування вказаного автомобіля.
Станом на теперішній час, відповідні експертизи проведено (і автомобіля, і свідоцтва про реєстрацію), за наслідком яких, ознак підробки не виявлено. Номери на кузові та інших вузлах автомобіля відповідають реєстраційним даним. Автомобіль «ЗАЗ 110206», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зберігається на відкритому майданчику Олександрівського відділення поліції Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області.
Приймаючи до уваги, що вона володіє автомобілем «ЗАЗ 110206», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на законних підставах, у зазначеному кримінальному провадженні не має процесуального статусу, судово-криміналістичні експертизи вже проведені, тому на теперішній час відпала необхідність наявності арешту цього автомобіля. Тобто, застереження щодо необхідності його збереження з метою проведення експертизи, що визначено ухвалою слідчого судді від 18 грудня 2017 року, на сьогодні виконані.
Посилаючись на вищенаведені обставини, ОСОБА_3 просить суд скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2017 року на тимчасово вилучене майно, а саме: автомобіль «ЗАЗ 110206», свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «ЗАЗ 110206», реєстраційний номер НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 , ключі від транспортного засобу, вилучені в ході проведення огляду місця події 13 грудня 2017 року.
Заявник ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином про дату та час судового засідання, про причину неявки суду не повідомили, будь-яких заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи від них не надходило.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що розгляд справи за відсутності слідчого та заявника не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.
Слідчий суддя, вивчивши доводи клопотання та долучені до нього копії документів, дійшов наступного висновку.
Слідчий суддя накладає арешт на грошові кошти чи інше майно, якщо є підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій ст. 167 КПК України, а саме: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування, матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Матеріалами, доданими до клопотання встановлено, що в провадженні СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області знаходиться кримінальне провадження № 0003621 від 13.12.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2017 року накладено арешт на автомобіль «ЗАЗ 110206», свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «ЗАЗ 110206», реєстраційний номер НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 , ключі від транспортного засобу.
Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Аналізуючи доводи клопотання про скасування арешту на майно, слідчий суддя приходить до висновку, що зазначені доводи не вказують на необґрунтованість накладення арешту на майно та не доводять, що в подальшому в застосуванні арешту відпала потреба.
При постановленні ухвали про накладення арешту слідчим суддею встановлено, що арешт необхідний з метою забезпечення речових доказів, та вилучене майно підпадає під визначення ст. 98 Кримінального процесуального кодексу України.
Згідно ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою ст. 7 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: 1) верховенство права; 2) законність; 3) рівність перед законом і судом; 4) повага до людської гідності; 5) забезпечення права на свободу та особисту недоторканність; 6) недоторканність житла чи іншого володіння особи; 7) таємниця спілкування; 8) невтручання у приватне життя; 9) недоторканність права власності; 10) презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; 11) свобода від самовикриття та право не свідчити проти близьких родичів та членів сім`ї; 12) заборона двічі притягувати до кримінальної відповідальності за одне і те саме правопорушення; 13) забезпечення права на захист; 14) доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; 15) змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; 16) безпосередність дослідження показань, речей і документів; 17) забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності; 18) публічність; 19) диспозитивність; 20) гласність і відкритість судового провадження та його повне фіксування технічними засобами; 21) розумність строків; 22) мова, якою здійснюється кримінальне провадження.
Коментована стаття закріплює загальні засади кримінального провадження, які у своїй основі співзвучні з нормами Конституції України, що визначають сутність взаємин людини і громадянина з державою (її органами), закріплюють права, свободи і обов`язки людини і громадянина у таких взаєминах, встановлюють основи організації і діяльності правоохоронних, правозахисних органів і суду та визначають основні засади судочинства, зокрема в кримінальному провадженні.
Засади кримінального провадження - це закріплені у Конституції України, загальновизнаних міжнародних актах та у кримінальному процесуальному законодавстві фундаментальні (базові) керівні для учасників провадження положення, що виражають і визначають найістотніші властивості провадження, вимоги до правил і способу діяльності, насамперед, органів і службових осіб, які ведуть кримінальне провадження, та є гарантіями забезпечення дотримання прав, свобод, законних інтересів тих учасників провадження, які залучаються до нього, а в підсумку виконання завдань кримінального провадження.
Відповідно до ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є: 1) виклик слідчим, прокурором, судовий виклик і привід; 2) накладення грошового стягнення; 3) тимчасове обмеження у користуванні спеціальним правом; 4) відсторонення від посади; 5) тимчасовий доступ до речей і документів; 6) тимчасове вилучення майна; 7) арешт майна; 8) затримання особи; 9) запобіжні заходи.
Під заходами забезпечення кримінального провадження прийнято розуміти передбачені КПК заходи примусового характеру, які застосовуються за наявності підстав та в порядку, встановленому законом, з метою запобігання і подолання негативних обставин, що перешкоджають або можуть перешкоджати вирішенню завдань кримінального провадження, забезпеченню його дієвості.
Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).
Таким чином, слідчий суддя вважає, що заявником на даній стадії кримінального провадження, в силу принципу змагальності сторін не доведено необґрунтованість накладення арешту на майно та не доведено відсутність потреби в застосуванні такого заходу та вважає, що втручання держави у право заявника на володіння майном, забезпечує «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи, а відтак слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання в цій частині.
Одночасно, слідчий суддя приходить до висновку, що в іншій частині клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно п. 1 ч. 6 ст. 100 КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.
Матеріалами справи встановлено, що автомобіль «ЗАЗ 110206» реєстраційний номер НОМЕР_1 був придбаний ОСОБА_3 у ОСОБА_5 для власних потреб. З метою фіксації продажу автомобіля, ОСОБА_5 надав ОСОБА_3 довіреність від 17.12.2017 року згідно з якою надав останній повноваження експлуатувати та розпоряджатися (продати, здати в найм (оренду) та у безоплатне користування) транспортний засіб «ЗАЗ 110206».
Таким чином, ОСОБА_3 є добросовісним набувачем автомобіля марки «ЗАЗ 110206», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а тому має відповідні права, визначені КПК України, у зв`язку з чим їй може бути передано вказаний автомобіль на відповідальне зберігання.
Одночасно, слідчий суддя вважає за необхідне попередити ОСОБА_3 про кримінальну відповідальність за розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення майна - автомобіля марки «ЗАЗ 110206», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , свідоцтва про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_2 , ключів від транспортного засобу «ЗАЗ 110206», або вчинення інших незаконних дій із зазначеним майном, на яке накладено арешт за ст. 388 КК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 9, 170-174 КПК України, слідчий суддя,
УХВАЛИВ:
Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна та передачу вилученого майна на відповідальне зберігання по кримінальному провадженню № 0003621 від 13.12.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України - задовольнити частково.
В частині скасування арешту транспортного засобу «ЗАЗ 110206», реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «ЗАЗ 110206», реєстраційний номер НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 та ключів від транспортного засобу «ЗАЗ 110206», реєстраційний номер НОМЕР_1 , які були вилучені 13.12.2017 року відмовити.
Передати транспортний засіб «ЗАЗ 110206», реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «ЗАЗ 110206», реєстраційний номер НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 та ключі від транспортного засобу «ЗАЗ 110206», реєстраційний номер НОМЕР_1 , які були вилучені 13.12.2017 року в ході проведення огляду місця події по вул. Фортечній, 2-В в місті Запоріжжі, на відповідальне зберігання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , попередивши її про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України, а саме, за розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення майна, або вчинення інших незаконних дії із зазначеним майном, на який накладено арешт ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2017 року.
Доручити виконання ухвали в цій частині слідчому СВ Олександрівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження № 0003621 від 13.12.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1