Справа № 456/3389/17
Провадження № 1-кп/456/464/2017
УХВАЛА
про продовження строку запобіжного заходу
14 листопада 2017 року

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

провівши підготовче судове засідання у кримінальному провадженні відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 311КК України,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Стрийського міськрайонного суду Львівської області знаходиться кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 311КК України.
23 серпня 2017 року ухвалою слідчого судді ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 20.10.2017 року.

Ухвалою слідчого судді від 19.10.2017 року ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 22.11.2017 року.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про необхідність продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 . В обґрунтування клопотання покликається на те, що ОСОБА_4 можепереховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачений непрацевлаштований, не має постійного джерела доходів, раніше судимий, вчинив інкримінований йому злочин під час випробувального терміну, що свідчить про небажання останнього стати на шлях виправлення, відтак ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися та продовжують існувати. Запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, неможливо.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 при вирішенні клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою покладаються на думку суду.

Суд, заслухавши думку прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , приходить до висновку, що обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_4 необхідне для виконання завдання кримінального провадження, яким відповідно до ст. 2 КПК України є захист осіб, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування та судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Крім того, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, до затримання не працював, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше судимий вироком Стрийського міськрайонного суду від 09.11.2016 року за ч. 1 ст. 313, ч. 1 ст. 311 КК України до покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі, відповідно до ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, судимість якого не погашена та не знята, повторно вчинив кримінальне правопорушення під час іспитового строку, що свідчить про його схильність до вчинення кримінальних правопорушень, а отже, залишаючись на волі, може продовжувати займатися злочинною діяльністю і вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу. Враховуючи правову позицію, викладену в п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд розглядає можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
За змістом ст. 199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
Прокурор довів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, тобто запобігти спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Такими ризиками є те, що обвинувачений раніше засуджений за вчинення злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, що свідчить про його схильність до вчинення злочинів даної категорії; останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років, тобто у вчиненні злочину, який згідно ст. 12 КК України є тяжким; не має близьких родичів чи інших осіб, які б взяли його на поруки та заслуговують на довіру чи особливу довіру та які б змогли забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків; не має тісних соціальних зв`язків, тому застосування інших, менш суворих запобіжних заходів не забезпечить запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні чи вчинити інше кримінальне правопорушення.
Суд вважає, що обставини, які стали підставою для обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не змінилися, як і не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.
Згідно із ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Відповідно до Постанови Пленуму ВССУ №14 від 19.12.2014 року «Про узагальнення судової практики застосування судами першої та апеляційної інстанцій процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою» у ч. 1 ст. 197 КПК визначено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Судам під час визначення строку закінчення дії ухвали про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати, що в разі продовження тримання під вартою попередня ухвала втрачає свою силу. Такий підхід відповідає загальній засаді законності кримінального провадження і унеможливлює випадки визначення в ухвалі строку тримання під вартою понад 60 днів.

Таким чином, виходячи з положень ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, ст.ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оцінюючи в сукупності тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, повторно вчинив кримінальне правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів під час іспитового строку, що свідчить про його схильність до вчинення кримінальних правопорушень, та враховуючи, що тримання обвинуваченого під вартою викликано об`єктивною необхідністю і виправдовує такий ступінь втручання у права та свободи ОСОБА_4 , суд, враховуючи, що строк тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою спливає 21 листопада 2017 року, вважає за необхідне продовжити тримання обвинуваченого під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто до 12 січня 2018 року включно.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 315, 372 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 311КК України,ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк тримання під вартою на шістдесят днів - з 14 листопада 2017 року до 12 січня 2018 року.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому ОСОБА_4 та скерувати начальнику Державної установи «Львівська установа виконання покарань (№ 19)», для відома.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1