Справа № 583/1270/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" квітня 2018 р. м. Охтирка Сумської області

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді слідчого ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

слідчого СВ Охтирського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

з фіксацією розгляду справи технічним комплексом «Акорд», розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Охтирка справу за клопотанням слідчого Охтирського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 , погодженим з прокурором Охтирської місцевої прокуратури Сумської області ОСОБА_3 , за матеріалами досудового розслідування, внесеними до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000045 від 11.04.2018 року за правовою кваліфікацією ч. 3 ст. 369 КК України, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженеця і мешканця АДРЕСА_1 , українця,

громадянина України, розлученого, не працюючого, раніше не судимий:

про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту
встановив:
20.03.2018 року на розгляд Охтирського міськрайонного суду Сумської області за погодженням із прокурором слідчим внесене клопотання відносно ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_8 , своїми неправомірними, протиправними діями, що виразилися у наданні неправомірної вигоди начальнику Охтирського ВП ОСОБА_9 в сумі 2500.00 грн. та 100 доларів США, в якості неправомірної вигоди, за вчинення ним, як посадовою особою, яка займає відповідне становище в інтересах ОСОБА_6 дій, спрямованих на не притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 369 КК України, тобто, надання неправомірної вигоди за вчинення службовою особою, яка займає відповідальне становище в інтересах того, хто надає таку вигоду, дії з використанням наданого їй службового становища.

13.04.2018 року ОСОБА_10 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

Посилаючись на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, з метою забезпечення виконання покладених на підозрюваного обовязків, слідчий просив застосувати щодо ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту (без застосування електронних засобів контролю); покласти на підозрюваного обов`язки: 1) не залишати місце мешкання з 21.00 год. до 06.00 год.; 2)прибувати до слідчого за викликом; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;

В судовому засіданні слідчий підтримав вимоги за клопотанням, пославшись на те, що у разі визнання ОСОБА_6 винуватим, йому загрожує покарання від 4 до 8 років позбавлення волі, він не має постійного місця роботи, сім`ї та неповнолітніх дітей, тощо.

Прокурор в судовому засіданні підтримала вимоги за клопотанням слідчого, пославшись на те, що підозрюваний не прибув за викликом 17.04.2018 року о 10.00 год. та 20.04.2018 року о 10.00 год., зволікав з укладенням угоди із адвокатом, допустив перебування поза телефонним зв`язком.

Захисник, з думкою якого погодився підозрюваний, в судовому засіданні заперечив проти задоволення вимог за клопотанням слідчого, пославшись на те, що слідчим не наведено жодних ризиків, які б давали достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 може вчинити дії передбачені ст. 177 КПК України. Крім того, захисник зазначив, що під час допиту в якості підозрюваного ОСОБА_10 не було роз`яснено ст.. 63 Конституції України, яка передбачає право особи мовчати та не свідчити проти себе, а натомість попереджено про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показань, внаслідок чого ОСОБА_8 дав показання проти себе.

Суд, врахувавши думку осіб, що беруть участь у розгляді справи, вирішуючи вимоги за клопотанням, виходив з того, що згідно ст. 5 п. 1 підпункт «с» Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи інакше, ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, суд враховує вимоги п.п.3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Згідно ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість.

Згідно ст. 176 ч. 4 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора.

Відповідно до ст. 177 ч. 1, 2 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суддя слідчий зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Судом встановлено, що 11.04.2018 року об 11.06 год. за правовою кваліфікацією ч. 3 ст. 369 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000045 внесено повідомлення про те, що ОСОБА_8 пропонує неправомірну вигоду в розмірі 5000 грн. молодшому лейтенанту поліції ОСОБА_11 та керівництву Охтирського ВП ГУНП в Сумській області за уникнення покарання, передбаченого ст.130 Кодексом України про адміністративне правопорушення.

13.04.2018 року ОСОБА_10 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, а саме: надання неправомірної вигоди за вчинення службовою особою, яка займає відповідальне становище, роз`яснено право на кваліфіковану допомогу адвоката та він був допитаний в якості підозрюваного із застосуванням засобу відео фіксації відеокамерою Panasonik HC-V160.

Виходячи з правових позицій Європейського суду з прав людини, викладених у справах «О`Хара проти Сполученого королівства» від 16.10.2001 р., «Фокс, Кемпбел і Харлей проти Сполученого королівства» від 30.08.1990 р., де зазначено, що доведеність наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу має відповідати стандарту «розумна підозра», мають бути наявні факти або інформація, які б переконали б об`єктивного спостерігача в тому, що саме ця особа могла вчинити злочин.

В той же час в судовому засіданні знайшло підтвердження переглядом відеозапису фіксування допиту ОСОБА_6 в якості підозрюваного, що слідчим і прокурором не було дотримано всіх вимог кримінального процесуального закону щодо роз`яснення йому належним чином прав, передбачених ст. 42 КПК України, зокрема, приписів п. 4 ч. 3 ст. 42 КПК України не говорити нічого з приводу підозри проти нього, або у будь який момент відмовитися відповідати на запитання.

Твердження прокурора і слідчого про те, що ОСОБА_10 була вручена пам`ятка про права і він мав можливість на протязі 13 хвилин ознайомитися з нею, не спростовують висновків суду, оскільки вказана пам`ятка викладена на 4 сторінках, потребувала б більшого часу для вивчення, аби особа мала можливість усвідомлено стверджувати про свою згоду давати показання, в тому числі, здійснювати захист своїх інтересів самостійно.

Судом враховано твердження прокурора і слідчого про те, що ОСОБА_8 зволікав з вирішенням питання про укладення угоди із захисником, але вказана обставина свідчить про бажання особи скористатися правом на отримання кваліфікованої допомоги від професійного адвоката. Однак, доказів про вирішення питання про забезпечення ОСОБА_10 права на захист за рахунок держави суду надано не було.

Суд погоджується з думкою захисника про те, що слідчий неправомірно повідомив ОСОБА_6 про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показань, що вплинуло на усвідомлення особи щодо обов`язку давати показання проти себе.

Викладена обставина свідчить про безумовне порушення права особи на захист, яке гарантується ст.. 63 Конституції України.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на необхідності чіткого роз`яснення права особи «на мовчання та права не свідчити проти самого себе» і не перешкоджати здійсненню цього права (справи «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року, «Ван Вондел проти Нідерландів» від 25.10.2007 року, «Яременко проти України» від 12.06.2008 року).

Твердження прокурора про те, що в процесуальних документах слідчого мається підпис ОСОБА_6 , не спростовує встановлених судом фактичних обставин та висновків суду щодо порушення права особи на захист.

Крім наведеного, судом встановлено, що слідчим та прокурором не надано доказів про обставини, передбачені ст.ст. 177, 178, 194 КПК України, які враховуються слідчим суддею при обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а також про існування підстав, за наявності яких є правомірним застосування такого запобіжного заходу.

Зокрема, слідчим і прокурором не надано до клопотання та в судовому засіданні жодних відомостей про особу підозрюваного, в тому числі: майновий та родинний стан, про стан здоров`я, соціальні зв`язки, тощо.

За висновком суду процесуальні порушення, допущені слідчим під час вручення підозри ОСОБА_10 , виключають існування законних підстав для застосування особі будь-якого запобіжного заходу.

Доказів, які б спростовували висновки суду, надано не було.

На підставі викладеного, керуючись ст. 5 пункту «с» Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод, ст.ст. 176, 177, 178, 182, 181, 193, 194, 196, 197 КПК України, суд
ухвалив :
В задоволенні вимог за клопотанням слідчого Охтирського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором Охтирської місцевої прокуратури Сумської області ОСОБА_3 , за матеріалами досудового розслідування, внесеними до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000045 від 11.04.2018 року за правовою кваліфікацією ч. 3 ст. 369 КК України, щодо ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним - протягом п`яти днів з дня отримання ним копії ухвали.

Суддя слідчий Охтирського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_12