Справа № 629/4486/17
Номер провадження 1-кс/629/1012/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 листопада 2017 року слідчий суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Лозівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0002401, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.11.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 307 ч. 2 КК України
установив:
Слідчий Лозівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилученого під час його затримання в порядку ст. 208 КПК України, а саме: мобільний телефон марки «Microsoft» моделі «Lumia 535», IMEI: НОМЕР_1 , в якому встановлені дві сім карти з номерами: НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , телефон знаходиться в чорному гумовому чохлі. Просить дозволити зберігання вказаних речових доказів в камері зберігання речових доказів при Лозівському ВП ГУ НП в Харківській області.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на наступне.

Досудовим розслідуванням встановлено, ОСОБА_5 в невстановлений досудовим слідством час, за невстановлених досудовим слідством обставин, незаконно придбав у невстановленої досудовим слідством особи особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований та незаконно зберігав його, з метою подальшого незаконного збуту іншим особам. 11.11.2017 року, в період часу з 13:56 год. до 13:57 год., ОСОБА_5 знаходився у квартирі за місцем мешкання, АДРЕСА_1 , де незаконно зберігав вказану наркотичну речовину, маючи прямий умисел на її незаконний збут. Цього ж дня, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , о 13:57 год., діючи з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу опію ацетильованого, зустрівся за місцем свого мешкання, за вказаною адресою із ОСОБА_7 , яка здійснювала оперативну закупку вказаного наркотичного засобу.Після цього, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливого мотиву та з метою наживи, перебуваючи за вище вказаною адресою, отримав від ОСОБА_7 200 гривень за наркотичний засіб опій ацетильований та передав їй медичний шприц з опієм ацетильованим об`ємом 2,2 мл. Таким чином, ОСОБА_5 за 200 гривень продав ОСОБА_7 , тобто незаконно збув особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, маса якого (у перерахунку на суху речовину) становить 0,0966 грам.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
За даним фактом внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002401 від 02.11.2017 року за ч.2 ст. 307 КК України.
25.11.2017 року о 08 год. 23 хв. (фактичний час затримання о 06 год. 57 хв.) ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України, протокол затримання № 122/86 від 25.11.2017 року.
Під час затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_5 добровільно видав свій мобільний телефон марки «Microsoft» моделі «Lumia 535», IMEI: НОМЕР_1 , в якому встановлені дві сім карти з номерами: НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , телефон знаходиться в чорному гумовому чохлі, який вилучено у нього у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 здійснював телефонні дзвінки (розмови) з приводу збуту особливо-небезпечних наркотичних засобів.

25.11.2017 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 307 ч. 2 КК України.
У судовому засіданні прокурор на задоволенні клопотання наполягав, підозрюваний та його захисник не заперечували проти арешту зазначеного майна.

Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.

Вислухавши думку прокурора, захисника та підозрюваного, дослідивши надані докази, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Пунктом 1 ч.2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Постановою від 25.11.2017р. вищезазначені вилучені речі визнано речовими доказами.
В даному випадку завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення. Метою арешту майна є забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
В ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України.
У відповідності до п.1 та п.2 ч.2 ст.167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення.
Оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вищезазначені тимчасово вилучені речі можуть бути доказом злочину, вважаю за необхідне вжити заходів забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на тимчасово вилучене майно.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 107,170,172,173,175 КПК України, слідчий суддя, -
ухвалив:
Клопотання слідчого Лозівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на мобільний телефон марки «Microsoft» моделі «Lumia 535», IMEI: НОМЕР_1 , в якому встановлені дві сім карти з номерами: НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , який знаходиться в чорному гумовому чохлі, належить ОСОБА_5 .

Дозволити зберігання вказаних речових доказів в камері зберігання речових доказів при Лозівському ВП ГУ НП в Харківській області

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку в 5-денний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Харківської області.
Слідчий суддя ОСОБА_1