Справа № 130/2900/17
В И Р О К
іменем України
19 грудня 2017 року Колегія суддів Шаргородського районного суду
Вінницької області
в складі: головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового
засідання ОСОБА_4 ,
прокурора Жмеринської
місцевої прокуратури ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Шаргороді Вінницької області в залі суду кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, жителя АДРЕСА_1 , особи без громадянства, рома, не працюючого, не одруженого, без освіти, раніше судимого: 07.02.2012 року Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області за ч.1 ст.186 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 240 годин; 17.07.2012 року Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області за ч.2 ст.190 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1700 грн.; 17.10.2013 року Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області за ч.1 ст.122 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на два роки дев`ять місяців з випробуванням та іспитовим строком в силу вимог ст.75 КК України на два роки дев`ять місяців; 24.06.2014 року Жмеринським міськрайонним судом за ч.1 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки вісім місяців; 02.08.2016 року Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області за ч.2 ст.190 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.,

Обвинувачений ОСОБА_7 17.10.2017 року приблизно о 23 годині, будучи в стані алкогольного сп`яніння та перебуваючи на вул. І. Франка в м. Жмеринка Вінницької області, маючи мету на таємне заволодіння чужим майном, умисно, з корисливих мотивів шляхом вільного доступу через незамкнені двері проник у житловий будинок АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_6 , де з приміщення веранди мав намір викрасти майно останнього. Перебуваючи у веранді будинку обвинувачений ОСОБА_7 був застигнутий власником будинку ОСОБА_6 , котрий почав вимагати від обвинуваченого вийти з будинку. Під час цього обвинувачений ОСОБА_7 , продовжуючи перебувати у веранді будинку, з метою заволодіння чужим майном, почав застосовувати до ОСОБА_6 насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, що виразилося у нанесенні чотирьох ударів кулаками в область голови потерпілого. Після нанесення ударів між обвинуваченим та потерпілим виникла боротьба, в результаті якої обоє впали на східці будинку і обвинувачений ОСОБА_7 продовжив наносити удари потерпілому, зокрема, наніс один удар в груди ОСОБА_6 та після цього із внутрішньої кишені куртки, у яку був одягнутий потерпілий, відкрито заволодів мобільним телефоном марки «Нокіа 1200», вартість якого, відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи №6066/17-21 від 24.10.2017 року, становить 66,50 грн. Заволодівши мобільним телефоном потерпілого, обвинувачений ОСОБА_7 наніс ще два удари кулаком та один удар ногою в область голови ОСОБА_6 , влучивши по долонях, якими потерпілий прикривав голову, та з місця злочину зник. При цьому, обвинувачений ОСОБА_7 заподіяв збитку ОСОБА_6 на загальну суму 66,50 грн.
Також, внаслідок нанесених обвинуваченим ОСОБА_7 ударів потерпілий ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у виді внутрішньо-суглобового перелому з відривом кісткового фрагменту від основи нігтьової фаланги п`ятого пальця правої кисті з підвивихом, який, відповідно до висновку експерта №106 від 27.11.2017 року, потягнув за собою тривалий розлад здоров`я понад 21 добу та належить до тілесних ушкоджень середньої тяжкості; та у виді закритої черепно-мозкової травми (струс головного мозку, забій м`яких тканин обличчя з гематомою лівої щоки, що нагноїлася), яка, відповідно до цього ж висновку експерта, належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Виходячи з аналізу норм частини 1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання, в тому числі: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення; чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення; чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме; яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому і чи повинен він її відбувати.
Згідно із ч.2 ст.368 КПК України, якщо особа обвинувачується у вчиненні декількох злочинів або декількох кримінальних проступків, суд вирішує питання, зазначені у пунктах 1-8 частини першої цієї статті, окремо за кожним кримінальним правопорушенням.
Статтею 124 Конституції України встановлено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди.
Згідно із ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч.1 ст.8 КПК України).
Статтею 2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Виходячи з аналізу частини 2 статті 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч.6 ст.22 КПК України).
Суд створив необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Так, обвинувачений ОСОБА_7 в повному обсязі визнав свою провину в інкримінованому йому злочині, який передбачений ч.3 ст.187 КК України і викладений в обвинувальному акті від 30.11.2017 року.
Будучи допитаним під час судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_7 щиро покаявся, просив його суворо не карати. Суду показав, що 17.10.2017 року приблизно о 22 годині 40 хвилин він знаходився біля світлофора в м. Жмеринка, поряд із магазином «Грош». На протилежній стороні вулиці проходив чоловік, у якого він вирішив попросити цигарку. Підійшовши, він попросив у чоловіка цигарку, проте останній повідомив, що не курить. Він вирішив пройти за тим чоловіком і з`ясувати, де останній проживає. Слідуючи за чоловіком позаду, він пройшов до його будинку. Підійшовши до будинку, побачив, що світиться світло, а чоловік спершу зайшов у будинок, а потім вийшов, проте, двері не закрив. Він вирішив зайти у будинок з метою, щоб щось викрасти з продуктів харчування. Він пройшов через подвір`я, зайшов через незачинені двері і потрапив у веранду будинку, посеред якої знаходився холодильник. Відкривши холодильник, він побачив, що в холодильнику продуктів немає. Почувши, що потерпілий ОСОБА_6 повертається в будинок, він заховався за холодильник, але потерпілий його побачив і запитав, що він тут робить і щоб ішов з будинку. Він відповів, що зайшов у будинок, бо хотів їсти. Після цього він пішов до дверей, маючи намір вийти з будинку, але потерпілий взяв його за куртку. Відразу після цього він почав наносити потерпілому удари кулаками по голові, приблизно 4 удари, а потім у відповідь схопив за куртку потерпілого ОСОБА_6 до себе. Потерпілий відштовхував його від себе. Під час штовханини він та потерпілий, не втримавшись, впали на сходи перед вхідними дверима. Коли він з потерпілим штовхався, то відчув, що у внутрішній кишені куртки у потерпілого є мобільний телефон. Після того, як він з потерпілим впали на землю, він вирвався, засунув руку в кишеню куртки потерпілого, звідки витягнув мобільний телефон. Коли мобільний телефон вже був у нього в руках, він ще вдарив потерпілого, але скільки разів, не пам`ятає, так як був у стані сильного алкогольного спяніння, після чого почав втікати. Вибігши з подвір`я домоволодіння потерпілого, він побіг у напрямку привокзальної площі, де зустрів свою молодшу сестру, котрій передав мобільний телефон, яким відкрито заволодів у ОСОБА_6 , попросивши зберігати телефон та не пояснивши, звідки його взяв.
Прокурор Жмеринської місцевої прокуратури ОСОБА_5 вважає за можливе не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і здійснювати судовий розгляд на підставі ч.3 ст.349 КПК України.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_7 в повному обсязі визнав свою провину в інкримінованому йому злочині, який передбачений ч.3 ст.187 КК України і викладений в обвинувальному акті від 30.11.2017 року, та беручи до уваги думки прокурора ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , за згодою учасників судового розгляду, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому суд з`ясував, чи правильно обвинувачений ОСОБА_7 та потерпілий ОСОБА_6 розуміють зміст цих обставин, які не оспорюються.
Потерпілий ОСОБА_6 під час судового розгляду зазначив, що розуміє зміст фактичних обставин, які викладені в обвинувальному акті від 30.11.2017 року, не оспорює їх, його позиція добровільна.
Обвинувачений ОСОБА_7 зазначив, що розуміє зміст фактичних обставин, які викладені в обвинувальному акті від 30.11.2017 року, не оспорює їх, його позиція добровільна.
Отже, у суду немає сумнівів щодо добровільності та істинності їх позиції.
Суд також роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_7 та потерпілому ОСОБА_6 , що при таких обставинах вони позбавляються права оскаржити ці обставини справи у апеляційному порядку.
Переконавшись у добровільності позиції учасників судового розгляду, а також в тому, що вони усвідомлюють неможливість оскаржити обставини, встановлені під час досудового розслідування, в апеляційному порядку, суд прийшов до висновку про судовий розгляд кримінальної справи за правилами ч.3 ст.349 КПК України.
За таких обставин, виходячи з аналізу обвинувального акту, допитавши обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, що характеризують його особу, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_7 у вчинені інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті від 30.11.2017 року, доведена повністю.
Таким чином, суд вважає доведеним, що ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.187 КК України, тобто розбій (напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу), поєднаний із проникненням у житло, а саме: 17.10.2017 року приблизно о 23 годині, будучи в стані алкогольного сп`яніння та перебуваючи на вул. І. Франка в м. Жмеринка Вінницької області, маючи мету на таємне заволодіння чужим майном, обвинувачений ОСОБА_7 умисно, з корисливих мотивів шляхом вільного доступу через незамкнені двері проник у житловий будинок АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_6 , де з приміщення веранди мав намір викрасти майно останнього. Перебуваючи у веранді будинку обвинувачений ОСОБА_7 був застигнутий власником будинку ОСОБА_6 , котрий почав вимагати від обвинуваченого вийти з будинку. Під час цього обвинувачений ОСОБА_7 , продовжуючи перебувати у веранді будинку, з метою заволодіння чужим майном, почав застосовувати до ОСОБА_6 насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, що виразилося у нанесенні чотирьох ударів кулаками в область голови потерпілого. Після нанесення ударів між обвинуваченим та потерпілим виникла боротьба, в результаті якої обоє впали на східці будинку і обвинувачений ОСОБА_7 продовжив наносити удари потерпілому, зокрема, наніс один удар в груди ОСОБА_6 та після цього із внутрішньої кишені куртки, у яку був одягнутий потерпілий, відкрито заволодів мобільним телефоном марки «Нокіа 1200», вартість якого, відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи №6066/17-21 від 24.10.2017 року, становить 66,50 грн. Заволодівши мобільним телефоном потерпілого, обвинувачений ОСОБА_7 наніс ще два удари кулаком та один удар ногою в область голови ОСОБА_6 , влучивши по долонях, якими потерпілий прикривав голову, та з місця злочину зник. При цьому, обвинувачений ОСОБА_7 заподіяв збитку ОСОБА_6 на загальну суму 66,50 грн.
Також, внаслідок нанесених обвинуваченим ОСОБА_7 ударів потерпілий ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у виді внутрішньо-суглобового перелому з відривом кісткового фрагменту від основи нігтьової фаланги п`ятого пальця правої кисті з підвивихом, який, відповідно до висновку експерта №106 від 27.11.2017 року, потягнув за собою тривалий розлад здоров`я понад 21 добу та належить до тілесних ушкоджень середньої тяжкості; та у виді закритої черепно-мозкової травми (струс головного мозку, забій м`яких тканин обличчя з гематомою лівої щоки, що нагноїлася), яка, відповідно до цього ж висновку експерта, належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Суд вважає доведеним, що злочин був спрямований на заволодіння майном потерпілого ОСОБА_6 , шкоди життю та здоров`ю якого і майну якого заподіяно злочинними діями обвинуваченого ОСОБА_7 .
Такий висновок суду ґрунтується на нормах ст.187 КК України та роз`ясненнях, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року за №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», з яких вбачається, що під нападом за статтею 187 КК України слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті.
Важливим у даному випадку, на переконання суду, є визначення моменту, з якого слід вважати розбій закінченим. За конструкцією складу злочину, передбаченого ст.187 КК України, розбій відноситься до злочинів із усіченим складом і є різновидом злочину із формальним складом, тому є закінченим з моменту вчинення самого діяння, тобто, розбій є закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, або з погрозою застосування такого насильства, незалежно від того, заволоділа винна особа майном потерпілого чи ні. Настання чи ненастання злочинних наслідків при вчиненні розбою не впливає на його правову кваліфікацію.
З роз`яснень, що містяться в п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року за №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» вбачається, що розбій, поєднаний з незаконним проникненням до житла, іншого приміщення чи сховища, кваліфікується за ч.3 ст.187 КК України.
Крім того, з роз`яснень, що містяться в п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року за №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» вбачається, що небезпечне для життя чи здоров`я насильство це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення…
До того ж, відповідно до роз`яснень, що містяться в п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року за №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» вбачається, що під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище слід розуміти незаконне вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; шляхом обману; з використанням підроблених документів тощо або за допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла, іншого приміщення. Вирішуючи питання про наявність у діях винної особи названої кваліфікуючої ознаки суди повинні з`ясовувати, з якою метою особа опинилася в житлі, іншому приміщенні чи сховищі та коли саме в неї виник умисел на заволодіння майном… Якщо дії, розпочаті як крадіжка, поєднана з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище, переросли в … розбій, вчинене слід кваліфікувати … за частиною третьою статті 187 КК. Під житлом потрібно розуміти приміщення, призначене для постійного або тимчасового проживання людей (будинок, квартира, дача, номер у готелі тощо). До житла прирівнюються також ті його частини, в яких може зберігатися майно (балкон, веранда, комора тощо)…
Відтак, суд вважає, що дії обвинуваченого вірно кваліфіковано за ч.3 ст.187 КК України.
Отже, обвинувачений ОСОБА_7 повинен нести кримінальну відповідальність за вчинений злочин за ч.3 ст.187 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , згідно з вимогами ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, відповідно до ст.12 КК України, є особливо тяжким злочином, особу винного.
Також, при призначенні покарання ОСОБА_7 , відповідно до ст.ст.66-67 КК України, суд враховує обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , згідно з вимогами ч.1 ст.66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Так, суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 враховує як пом`якшуючу покарання обставину щире каяття, оскільки упродовж досудового розслідування та судового розгляду обвинувачений визнав вину у інкримінованому йому злочині, надав показання, які відповідають обставинам, встановленим під час досудового розслідування і викладеним у обвинувальному акті від 30.11.2017 року, що свідчить про наявність належної критичної оцінки своєї протиправної поведінки та про готовність нести кримінальну відповідальність.
Обставиною, обтяжуючою покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , є вчинення злочину, будучи в стані алкогольного сп`яніння.
Враховуючи усі вказані вище обставини у їх сукупності, особу винного, ступінь тяжкості вчиненого злочину, думку потерпілого ОСОБА_6 , який повідомив суду, що вибачив обвинуваченому і не має до нього матеріальних претензій, суд вважає можливим призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нового злочину.
Крім того, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_7 , відповідно до вироку Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 07.11.2016 року, був засуджений за ч.2 ст.190 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн. (а.с.78-79), який обвинуваченим не сплачено (а.с.80), тому, відповідно до вимог ч.1 ст.71 КК України, покарання слід призначати за сукупністю вироків, при цьому, в силу вимог ч.3 ст.72 КК України, покарання у виді штрафу слід виконувати самостійно, оскільки покарання у виді штрафу за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає і виконується окремо.
Відповідно до п.13 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити: на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.
З матеріалів кримінальної справи вбачається, що по справі понесені процесуальні витрати за проведення експертизи у зв`язку із залученням стороною обвинувачення експертів спеціалізованої державної установи.
Зокрема, експертом Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮ України проведено 24.10.2017 року товарознавчу експертизу і надано висновок за №6066/17-21 (а.с.74-76).
Вартість проведення товарознавчої експертизи становить 198 грн. (а.с.77).
Відтак, ці процесуальні витрати в сумі 198 грн. на залучення експерта з ініціативи сторони обвинувачення, відповідно до ч.2 ст.122 та ч.2 ст.124 КПК України, слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 .
Також, відповідно до п.п.12, 14 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт та як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.
Так, ухвалою слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду від 19.10.2017 року (а.с.71-72) застосовано заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна мобільного телефона «Нокія 1200», який слід повернути потерпілому ОСОБА_6 , відтак, арешт на вказане майно слід скасувати, а мобільний телефон, визнаний речовим доказом, повернути потерпілому.
Керуючись ст.ст. 368, ч.1 ст.369, ст.ст.373-376, 395 КПК України, на підставі ч.3 ст.187 КК України, колегія судів
засудила:
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, і засудити його до покарання у виді позбавлення волі строком на сім років з конфіскацією всього його майна.
На підставі ч.1 ст.71 КК України, приєднати повністю до покарання, призначеного за цим вироком, покарання за вироком Жмеринського міськрайонного суду від 07.11.2016 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.190 КК України у виді штрафу в розмірі 850 гривень та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на сім років з конфіскацією всього його майна та штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Відповідно до ч.3 ст.72 КК України, покарання у виді штрафу розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень виконувати самостійно.
Обраний обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою ухвалою слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду та продовжений ухвалою Шаргородського районного суду від 15.12.2017 року, залишити незмінним до набрання цим вироком законної сили.
Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 вираховувати з моменту затримання з 18.10.2017 року.
Арешт, накладений ухвалою слідчого суді Жмеринського міськрайонного суду від 19.10.2017 року на майно: мобільний телефон «Нокія 1200», сірого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 із сім картою оператора «Київстар» за номером НОМЕР_2 , зняти.
Речовий доказ: мобільний телефон «Нокія 1200», сірого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 із сім картою оператора «Київстар» за номером НОМЕР_2 повернути власнику потерпілому ОСОБА_6 .
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави на відшкодування судових витрат за проведення експертизи залученим стороною обвинувачення експертом спеціалізованої державної установи Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮ України: 198 (сто дев`яносто вісім) гривень за проведення товарознавчої експертизи.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Для особи, яка перебуває під вартою ОСОБА_7 , строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії судового рішення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3