Справа № 156/735/15-к Провадження №11-кп/773/292/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.3 ст.185, ч.3 ст.15, ч. 3 ст.185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 жовтня 2017 року м. Луцьк

Апеляційний суд Волинської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 11 вересня 2015 року,
В С Т А Н О В И В:
Даним вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с. Велика Лопатиха Херсонської області, зареєстрований у АДРЕСА_1 , одружений, не працює, не судимий,
визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, із призначенням покарання:
- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці;
- за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_8 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці.
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин Російської Федерації, уродженець с. Рождєствєно Лискінського району Воронежської області Російської Федерації, зареєстрований у АДРЕСА_2 , одружений, не працює, не судимий,
визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, із призначенням покарання:
- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці;
- за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_10 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці.
Строк відбуття покарання ОСОБА_8 та ОСОБА_10 визначено обчислювати з 10 червня 2015 року.
До вступу вироку у законну силу обвинуваченим залишено попередній запобіжний захід тримання під вартою.
Стягнуто з ОСОБА_8 та ОСОБА_10 солідарно на користь потерпілої ОСОБА_11 1122 гривні та на користь потерпілої ОСОБА_12 662 гривень на відшкодування майнової шкоди, завданої злочином.
В порядку ст. 100 КПК України вироком вирішено долю речових доказів.

ОСОБА_8 та ОСОБА_10 визнані винними та засуджені за те, що вони за попередньою змовою між собою в ніч з 08.06.2015 року на 09.06.2015 року проникли у будинок АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_11 , звідки таємно викрали вісім пухових подушок, вартістю 102 гривень кожна, та три перини, вартістю 102 гривень кожна, чим спричинили потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 1122 гривень.
Крім цього, у ніч з 08.06.2015 року на 09.06.2015 року ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_10 , повторно, проникли у будинок АДРЕСА_4 , належний ОСОБА_12 , звідки таємно викрали шість пухових подушок, вартістю 102 гривень кожна, миску з нержавіючої сталі, місткістю 5л., вартістю 50грн., миску алюмінієву, місткістю 10 л., вартістю 80грн., касетну магнітолу марки «Вега 335», вартістю 150 грн., та наволочку на дорослу подушку, вартістю 50 грн., чим спричинили потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 942 гривень.
Також ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_10 в ніч з 08.06.2015 року на 09.06.2015 року, повторно, проникли у будинок АДРЕСА_5 , який належить ОСОБА_13 , звідки таємно викрали два рулони сталевої сітки огорожі, загальною довжиною в 16 м., вартістю 20 грн. за метр, чим спричинили потерпілому матеріальну шкоду на суму 320 гривень.
Вони ж у ніч з 08.06.2015 року на 09.06.2015 року, повторно, проникли у будинок АДРЕСА_6 , який належить ОСОБА_14 , звідки таємно викрали побутову електротехніку, на суму 6535 гривень; продукти харчування, на суму 971 гривень; господарчі товари, одяг, постільну білизну та предмети гігієни, на суму 1273 гривень, чим спричинили потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 8779 гривень.
У ніч з 09.06.2015 року на 10.06.2015 року ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_10 , повторно, проникли до будинку, що на АДРЕСА_7 , належний ОСОБА_15 , звідки таємно викрали чотири пухові подушки, вартістю 102 гривень кожна, пухову ковдру, вартістю 240 гривень, пухову перину, вартістю 102 гривень, наволочку на ковдру, вартістю 60 гривень, та простирадло, вартістю 40 гривень, чим спричинили потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 850 гривень.
Крім цього, ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_10 10.06.2015 року близько 01 год. 40 хв., діючи повторно, проникли до будинку, що на АДРЕСА_7 , належний ОСОБА_16 , звідки намагалися викрасти три пухових подушки, вартістю 102 гривень кожна, пухову перину, вартістю 102 гривень, велосипед марки «Мінськ», вартістю 300 гривень, та візок для перевезення багажу, вартістю 70 гривень, тобто товарів на загальну суму 778 гривень, однак з причин, що не залежали від їх волі, не вчинили усіх дій, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки були помічені жителями та затримані.
Не погоджуючись з рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, у якій вважає призначене йому покарання надто суворим. Посилається на неврахування судом таких пом`якшуючих обставин, як активне сприяння ним розкриттю злочинів та щире каяття. Вказує, що він раніше несудимий, позитивно характеризується за місцем проживання, одружений та є інвалідом ІІ групи.
У поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_9 , не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, вважає вирок суду незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального і кримінального процесуального закону та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину і особі обвинуваченого. Стверджує, що судом не в повній мірі враховано особу обвинуваченого, оскільки він повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочинів, здійснює догляд за хворою дружиною, позитивно характеризується, одружений. Зазначає, що збитки потерпілій ОСОБА_12 відшкодовано, та не враховано думку потерпілих, які просили не позбавляти його волі. Вказує, що ОСОБА_10 не був ініціатором вчинення злочинів. З огляду на наведене просить вирок суду першої інстанції змінити та застосувати до ОСОБА_10 ст. 75 КК України.
Оскаржуючи рішення суду, захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , вважає вирок суду незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального і кримінального процесуального закону та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину і особі обвинуваченого. Вважає, що судом порушено вимоги ст. 65 КК України, оскільки не в повній мірі враховано особу обвинуваченого. Вказує, що його підзахисний повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочинів, позитивно характеризується за місцем проживання, одружений, вперше притягується до кримінальної відповідальності. Просить вирок суду першої інстанції змінити, звільнивши ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.
Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та доводи апеляційних скарг, обвинувачених та їх захисників, які підтримали подані ними апеляції у повному обсязі, прокурора та потерпілих, які заперечили проти їх задоволення, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.
В силу ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 та ОСОБА_10 у таємному викраденні чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло, і незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло, та кваліфікація їх дій за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України є правильними і ґрунтуються на зібраних у встановленому законом порядку та перевірених судом доказах, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються.

У відповідності до вимог ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Посилання, наведені в апеляційних скаргах про невідповідність призначеного покарання особам обвинувачених та ступеню тяжкості вчинених ними злочинів, на думку апеляційного суду, не заслуговують на увагу.
При призначенні покарання судом першої інстанції враховано, що ОСОБА_8 та ОСОБА_10 вчинили тяжкі злочини.
До обставин, які пом`якшують покарання, суд відніс щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З достатньою повнотою судом взято до уваги характеризуючі дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який раніше несудимий, одружений, має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем проживання, та особу обвинуваченого ОСОБА_10 , який раніше несудимий, одружений, має дружину інваліда 2-ї групи, позитивно характеризується за місцем проживання.

Однак судом першої інстанції враховано, що обвинувачені повторно вчиняли корисливі злочини проти власності, поєднані з проникненням у житло, за попередньою змовою групою осіб.

Місцевим судом призначено обвинуваченим майже мінімальне за розміром покарання, з урахуванням позиції потерпілих.

Тому підстав для звільнення ОСОБА_8 та ОСОБА_10 від відбування призначеного їм покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України апеляційний суд не вбачає.

З огляду на вищенаведене суд апеляційної інстанції доходить висновку, що наявність вищевказаних даних про особи обвинувачених та ступінь тяжкості вчинених ними злочинів, кількість епізодів злочинної діяльності перших стали підставою для призначення їм покарання у виді реального позбавлення волі, яке є необхідним і достатнім для виправлення перших та попередження вчинення ними нових злочинів і таким, що не можна визнати надто суворим, як про це зазначено в апеляційних скаргах.
Порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Законних підстав для скасування вироку та задоволення апеляцій з наведених у них мотивів, апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 11 вересня 2015 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_10 без змін.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_8 та ОСОБА_10 в строк відбування покарання термін перебування під вартою в період з моменту затримання - 10 червня 2015 року по 23 грудня 2015 року включно із розрахунку один день перебування під вартою за два дні позбавлення волі.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий
Судді