Справа № 453/324/18
№ провадження 1-кп/453/72/18
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и
13 квітня 2018 року Сколівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,
його захисника адвоката ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сколе Львівської області кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Береги Берегівського району Закарпатської області, без постійного місця проживання, українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше неодноразово судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченою ч. 3 ст. 185 КК України,-

в с т а н о в и в:
Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи неодноразово судимим за вчинення злочинів проти власності, на шлях виправлення не став, а умисно повторно вчинив нове кримінальне правопорушення, зокрема 27.02.2018 року близько 10 год. 30 хв., будучи у м. Сколе Львівської області, зайшов у під`їзд багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1 . Маючи на меті реалізувати свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) грошей та ювелірних виробів з будь-якої квартири у вказаному будинку, обвинувачений ОСОБА_4 підійшов до вхідних дверей квартири АДРЕСА_2 , де, переконавшись, що поблизу нікого не має та його ніхто не бачить, через незачинені на замок вхідні двері, таємно проник у приміщення зазначеної квартири. Перебуваючи в одній з кімнат, обвинувачений ОСОБА_4 підійшов до меблевого серванту, звідки таємно викрав дві пари золотих сережок вартістю 3 500 грн. кожна, один золотий ланцюжок вартістю 4 000 грн., одну золоту обручку вартістю 9 000 грн., які належать гр. ОСОБА_6 , що там проживає. Після цього обвинувачений ОСОБА_4 потайки з викраденим почав виходити з квартири, де у коридорі його побачила потерпіла ОСОБА_6 .. На запитання останньої з приводу перебування у належній їй квартирі, обвинувачений ОСОБА_4 , з метою приховати свої злочинні дії, повідомив про намір просити допомоги на поховання родича, однак потерпіла ОСОБА_6 вигнала його з приміщення своїє квартири. Скориставшись наведеними обставинами, обвинувачений ОСОБА_4 втік з викраденим з місця події, викинувши по дорозі ланцюжок, вважаючи його не золотим, а у подальшому був затриманий працівниками поліції на залізничному вокзалі ст. Сколе, викинувши при цьому решту викрадених речей на сніг. Внаслідок вказаних вище злочинних дій, обвинувачений ОСОБА_4 заподіяв потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 20 000 грн..

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , після роз`яснення йому змісту ч. 3 ст. 349 КПК України та переконання суду у відсутності сумнівів щодо добровільності позиції обвинуваченого, вину визнав повністю та підтвердив наведені в обвинувальному акті обставини. На даний час він щиро кається у скоєному, просить його суворо не карати, зокрема не позбавляти його волі, оскільки вважає, що може виправитись без ізоляції від суспільства.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, інші учасники провадження не оспорюють фактичні обставини провадження і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції з вказано приводу, заслухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, та роз`яснивши обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення його у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.

На підставі вище наведеного, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена у судовому засіданні повністю.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у приміщення, вчинена повторно.

Обтяжуючих вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обставин, передбачених ст. 67 КК України, при обранні йому міри покарання, суд не вбачає.

Пом`якшуючою вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обставиною, передбаченою ст. 66 КК України, при обранні йому міри покарання, суд вбачає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який ніде не працює, не має постійного місця проживання та реєстрації. Суд враховує і те, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, відбував покарання у місцях позбавлення волі, а судимість не погашена у встановленому порядку. Разом з тим, потерпіла ОСОБА_6 у поданій нею на адресу суду заяві від 13.04.2018 року висловила позицію, в якій будь-яких претензій майнового чи морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_4 не має, а при обранні йому міри покарання поклалась на розсуд суду.

З урахуванням наведених обставин, суд під час вирішення питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , вважає за доцільне призначити його у межах, установлених санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, - у виді позбавлення волі на певний строк.

Підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України суд не вбачає.

Цивільного позову у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Судових витрат у даному кримінальному провадженні немає.

Також слід вирішити долю визнаних у такому кримінальному провадженні речових доказів у порядку, визначеному ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 368-371, 373-374 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня його затримання 27 лютого 2018 року.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Речові докази: золотий ланцюжок та дві пари золотих сережок, - повернути ОСОБА_6 .

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити засудженому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, або з моменту вручення копії вироку засудженому, який перебуває під вартою через Сколівський районний суд Львівської області з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1