Справа №: 671/388/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 лютого 2018 року м. Волочиськ

Волочиський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Волочиськ у приміщенні суду кримінальне провадження № 000026 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Волочиськ Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, освіта середня, одруженого, має на утриманні трьох малолітніх дітей, раніше не судимого, у вчинені злочину передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
13 січня 2017 року, близько 16:00 год., перебуваючи в будинку по АДРЕСА_1 , після спільного розпиття алкогольних напоїв, переслідуючи корисливі мотиви, з метою наживи та протиправного заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу, скориставшись станом сп`яніння ОСОБА_4 , умисно, таємно викрав із лівої внутрішньої кишені його куртки грошові кошти в сумі 4500 гривень, чим завдав матеріального збитку ОСОБА_4 на вказану суму.

Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у висунутому обвинуваченні визнав в повному обсязі, і дав показання, які за своїм змістом повністю відповідають викладеним вище обставинам вчинення ним злочину, пояснивши, що дійсно, 13.01.2017, близько 16:00 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, викрав у ОСОБА_4 гроші в сумі 4500 грн. Можливості їх повернути не має, оскільки у нього тяжко хвора дитина. У вчиненому щиро кається.

Потерпілий ОСОБА_4 також суду показав, що 13.01.2017 у нього з внутрішньої кишені куртки було викрадено 4500 грн. Саме обвинувачений допомагав йому знімати куртку, а пізніше грошей не стало. Інших осіб в той час не було поруч.

Суд, враховуючи повне визнання вини обвинуваченим, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежитись допитом обвинуваченого та потерпілого і дослідженням характеризуючих даних на ОСОБА_5 .

За таких обставин, суд вважає доведеним, що ОСОБА_5 13.01.2017, близько 16:00 год. таємно викрав у ОСОБА_4 гроші в сумі 4500 грн. та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 185 КК України.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Зокрема, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу винного, який в силу ст. 89 КК України не судимий, по місцю проживання характеризується позитивно, перебуває на обліку у лікаря психіатра через залишкові явища черепно-мозкової травми, а в нарколога у зв`язку із хронічним алкоголізмом, на утриманні має трьох неповнолітніх дітей.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд вважає щире каяття. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, те що обвинувачений не працює, суд переконаний, що саме покарання у виді громадських робіт в межах санкції частини, за якою кваліфіковано його діяння буде необхідним та достатнім і досягне мети не лише кари ОСОБА_5 за вчинене, а й буде слугувати для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, як засудженим так і іншими особами.

Проте, в ході судового розгляду судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 підпадає під дію п. «в» ст. 1 Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року №1810-VII, оскільки являється батьком трьох неповнолітніх дітей і не позбавлений відносно них батьківських прав.

Обвинувачений ОСОБА_5 просив застосувати до нього амністію, про що він письмово вказав у клопотанні від 12.02.2018.

Потерпілий у вирішенні даного клопотання поклався на думку суду.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Як встановлено в ст. 85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що встановивши на стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

07.09.2017 набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року №1810-VII. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 є батьком неповнолітніх неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 , не позбавлений батьківських прав та вчинив кримінальне правопорушення, яке не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України.

Вказане кримінальне правопорушення обвинувачений вчинив в січні 2017 року, тобто до дня набрання чинності (07 вересня 2017 року) Закону України «Про амністію у 2016 році».

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 амністії, передбачених ст. 4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього протягом останніх десяти років не застосовувалась.

За таких обставин, суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_5 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався.

Цивільний позов не заявлявся

Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком вісімдесят годин.

На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання.

Речових доказів та процесуальних витрат по справі немає.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Волочиський районний суд Хмельницької області.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому і прокурору.

Суддя :