Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
Справа № 541/444/18
№ провадження 1-кп/541/96/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2018 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

адвоката - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Миргороді кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Ромодан Миргородського району, Полтавської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, маючого на утримання 2-х неповнолітніх дітей, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 309 КК України,
в с т а н о в и в :
За обвинувальним актом, ОСОБА_5 на початку серпня 2017 року, в денний час (точної дати та часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим) знаходячись поблизу смітника, що розташований в смт. Ромодан Миргородського району, виявив дикоростучу рослину коноплі та достовірно знаючи, що вона являється нарковмісною, під дією раптово виниклого умислу, з метою незаконного одержання наркотичного засобу та подальшого незаконного використання для власних потреб, відділив верхівки та листя з вказаної рослин коноплі, таким чином незаконно придбав наркотичний засіб без мети збуту.

Після цього, ОСОБА_5 , верхівки та листя рослин коноплі переніс до місця, де на той час проживав разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_6 , а саме на територію домоволодіння, що розташоване в АДРЕСА_2 , де не допускаючи щоб вони втратили свої властивості, з метою перетворення рослин на готову до використання форму наркотичного засобу, висушив їх та в подальшому перетер за допомогою господарського сита, для власного вживання шляхом куріння, таким чином незаконно виготовив наркотичний засіб без мети збуту.

Після цього, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наркотичну речовину помістив до коробки з-під сірників та залишив зберігати наркотичний засіб в приміщенні літньої кухні вищевказаного домоволодіння, тим самим незаконно зберігав наркотичний засіб без мети збуту.

15.02.2018 року ОСОБА_6 добровільно видала працівникам Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області коробку з-під сірників в якій містилась речовина рослинного походження зеленого кольору, у висушеному та подрібненому стані, яку зберігав ОСОБА_5 і яка згідно висновку експертизи являється особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, маса якого у висушеному стані становить 5,574 г.

Органом досудового розслідування протиправні дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.

21 лютого 2018 року у кримінальному провадженні №0000124 між прокурором Миргородської місцевої прокуратури, якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_5 в порядку передбаченому ст.ст. 468, 469 та 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно даної угоди прокурор та обвинувачений ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст. 309 КК України, істотних для кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення. Також угодою визначено покарання, яке обвинувачений ОСОБА_5 повинен понести, а саме у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що еквівалентне 850 грн.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор під час судового розгляду справи, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатен реально виконати зазначене в угоді покарання. Також просив суд звільнити його від відбування призначеного на підставі угоди покарання застосувавши до нього Закону України «Про амністію у 2016 році».

Захисник ОСОБА_4 просив суд угоду затвердити, як таку, що не суперечить вимогам закону та просив звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного судом на підставі угоди покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році».

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_5 визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, від якого потерпілих немає.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст. 474 ч.4 п.1 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 ч.2 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 , оскільки умови угоди відповідають вимогам КПК та КК України.

За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_5 вчинив незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, а тому його дії кваліфікує за ч.1 ст. 309 КК України, за якою і належить призначити обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання.

З приводу клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_4 про застосування відносно обвинуваченого Закону України «Про амністію у 2016 році» та звільнення його від відбування покарання призначеного судом на підставі угоди суд приходить до наступного переконання.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів злочини, передбачені статтями 307, 309 або 311 КК , визнаються закінченими з моменту вчинення однієї із зазначених у диспозиціях цих статей альтернативних дій. Оскільки наркотичний засіб ОСОБА_5 придбав у серпні 2017 року, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, стосовно яких батьківських прав не позбавлений, то на нього поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році».

Керуючись ст. 314; 373; 374; 475 КПК України, суд,

з а с у д и в :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 21 лютого 2018 року між прокурором Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000124.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 309 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу на користь держави в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень).
ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання призначеного даним вироком суду на підставі ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році».

Речовий доказ по справі, який перебуває на зберіганні в камері зберігання речових доказів Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області : особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс вагою 5,547 г., що знаходиться в коробці з-під сірників знищити.

Процесуальні витрати по справі в сумі 858 грн. (вісімсот п`ятдесят вісім гривень), які пов`язані із залученням експерта стягнути із ОСОБА_5 на користь держави.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області через Миргородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_7