Придніпровський районний суд м.Черкаси
УХВАЛА
Номер провадження 1-в/711/694/17

Справа № 711/7309/16-к

27 жовтня 2017 року

23 жовтня 2017 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 , особи, відносно якої застосовано примусові заходи медичного характеру ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси заяву захисника про припинення застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Зволен Среднєсловацької області, Чехословакія, мешканця АДРЕСА_1 , суд

в с т а н о в и в :

До Придніпровського районного суду м. Черкаси звернувся адвокат ОСОБА_5 із заявою про припинення застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_4 .

Заява мотивована тим, що рішенням вказаного суду до його підзахисного ОСОБА_4 застосовано примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, але ОСОБА_4 добровільно пройшов стаціонарне медичне обстеження і за своїм психічним станом на теперішній час реальних намірів вчинити дії, що являють безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, не виявляє, а потребує постійного диспансерного нагляду психіатра за місцем проживання та постійного підтримуючого лікування.

В судовому засіданні ОСОБА_4 та його захисник підтримали заяву і просили її задовольнити, вказуючи, що потреба в застосуванні примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_4 відпала, оскільки він добровільно пройшов курс відповідного лікування.

Прокурор просив відмовити в задоволенні заяви з тих підстав, що із заявою про припинення застосування примусових заходів медичного характеру може звернутись тільки представник психіатричного закладу, а ОСОБА_4 не проходив примусового лікування згідно з рішенням суду.

Суд при вирішенні заяви захисника, що розглядається, виходить із наступного.

Згідно з приписами, які містяться в частині другій статті 21 КПК України, вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14.02.2017 року до ОСОБА_4 , який скоїв суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.3 ст. 296 КК України, застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом. Рішення суду набрало законної сили і звернене до виконання, але не виконане.

Як встановлено із пояснень ОСОБА_4 , епікризу, відповіді головного лікаря закладу охорони здоров`я на адвокатський запит ОСОБА_4 в червні-липні та у вересні 2017 року за самостійним зверненням проходив курс стаціонарного лікування та обстеження в Комунальному закладі «Черкаська обласна психіатрична лікарня» і за своїм психічним станом на теперішній час реальних намірів вчинити дії, що являють безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, не виявляє, а потребує постійного диспансерного нагляду психіатра за місцем проживання та постійного підтримуючого лікування.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 514 КПК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування.
В даному випадку в заяві йдеться про припинення застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_4 і заява подана до Придніпровського районного суду м. Черкаси. З урахуванням того, що примусове лікування ОСОБА_4 фактично не здійснювалось, а рішення про застосування такого заходу приймалось саме Придніпровським районним судом м. Черкаси, то цей суд вправі й розглянути заяву про припинення застосування примусових заходів медичного характеру.
Частиною першою статті 95 КК України передбачено, що продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
Також частиною третьої статті 514 КПК передбачено,що розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за письмовою заявою представника медичного закладу (лікаря-психіатра), де тримається дана особа, у передбаченому статтею 95 Кримінального кодексу України та статтею 512 цього Кодексу порядку. До письмової заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Законодавцем однозначно і без розширеного толкування визначено особу, яка вправі звернутись до суду із такою заявою представник медичного закладу (лікар-психіатр), але з такою заявою ця особа до суду не зверталась. Відповідь головного лікаря закладу охорони здоров`я на адвокатський запит не замінює собою висновку комісії лікарів-психіатрів, про який йдеться вище і у частині другій статті 95 КК України.

Тобто в даному випадку заявником не дотримано вимог до суб`єкта звернення до суду із заявою про припинення застосування примусових заходів медичного характеру.

Посилання заявника на п.7 ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу» як на обґрунтування можливості звернення до суду із такою заявою особи, до якої застосовано примусові заходи медичного характеру, у зв`язку із зміною стану її психічного здоров`я, є помилковим з огляду на таке.

У вказаній статті цього Закону йдеться про амбулаторну психіатричну допомогу, але рішенням суду до ОСОБА_4 застосовано такий вид примусових заходів медичного характеру як госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом (п.2 ч.1 ст. 94 КК).

Частиною третьою статті 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» також визначено, що продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюються судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів.
Як зазначено вище, рішення суду про застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом не виконувалось; заява представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра) про припинення застосування примусових заходів медичного характеру до суду не надходила; висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження застосування примусового заходу медичного характеру, не складався, тому що ОСОБА_4 не оглядався комісією лікарів-психіатрів у порядку, передбаченому частиною четвертою вказаного Закону.
Підсумовуючи викладене, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви.
На підставі ст. 95 КК України, керуючись ст. 514 КПК України, суд

у х в а л и в :

Відмовити в задоволенні заяви про припинення застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області на протязі семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено і проголошено о 08 год. 10 хв. 27 жовтня 2017 року.

Суддя: ОСОБА_1