Справа № 357/1/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/228/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 20 01.03.2018

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2018 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8
обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 листопада 2017 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , раніше судимого: 30.04.2008 року Білоцерківським міжрайонним судом Київської області за ч.1 ст.309, ст.75 КК України до 1 року позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком 1 рік; 05.12.2008 року Білоцерківським міжрайонним судом Київської області за ч.1 ст.190 КК України до штрафу; 24.09.2009 року Алуштинським міським судом АР Крим за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі, звільненого 06.04.2010 року умовно-достроково на не відбутий термін 2 місяці 27 дні; 15.07.2011 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.3 ст.186, ч.2 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі. звільненого 12.04.2015 року по відбуттю покарання, -

визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, і призначено покарання 8 (вісім) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, належного йому на праві особистої власності.

Строк відбування покарання ОСОБА_10 ухвалено рахувати з 06.11.2017 року, зарахувавши строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 09.11.2015 року по 14.06.2016 року включно, та з 26.07.2016 року по 20.06.2017 року включно. Також зараховано строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з 21.06.2017 року по 05.11.2017 року включно.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Іванівка Ставищанського району Київської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, розлученого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , у силу ст.89 КК України раніше не судимого, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ,-

визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, і призначено покарання 7 (сім) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, належного йому на праві особистої власності.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 ухвалено рахувати з 19.08.2017 року.

Запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_9 до вступу вироку в законну силу залишено попередній - тримання під вартою в ДУ «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України.

Цим же вироком вирішено питання про речові докази.

Згідно вироку суду ОСОБА_10 та ОСОБА_9 засуджено за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, вчиненого за наступних обставин.

08.11.2015 року близько 12 год. ОСОБА_10 , за попередньою змовою з ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, прийшли до кв. АДРЕСА_5 , що належить потерпілому ОСОБА_11 , де діючи умисно, із корисливих мотивів, відкрито, здійснили напад із метою заволодіння чужим майном, застосувавши насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_11 , що виразилось у нанесенні декількох ударів руками по обличчю потерпілого, та проникли до житла останнього.

Після цього, не припиняючи свої злочинні дії, ОСОБА_9 , перебуваючи у коридорі вищевказаної квартири, наніс удар по обличчю потерпілого ОСОБА_11 , унаслідок якого останній впав на підлогу спальної кімнати.

У подальшому, ОСОБА_9 , який на той час знаходився у ванній кімнаті квартири, за вказівкою ОСОБА_10 почав від`єднувати пральну машинку марки «Samsung».

У свою чергу ОСОБА_10 почав обшукувати спальну кімнату та вимагати у потерпілого повідомити місце схованки грошових коштів, однак останній будь-яку інформацію не надавав, після чого ОСОБА_10 наніс удар ногою в область тулуба потерпілого ОСОБА_11 та виніс телевізор марки «Rainford» до коридору. На вимогу потерпілого, який намагався піднятися з підлоги, припинити злочинні дії ОСОБА_10 і схопив останнього руками за ногу, ОСОБА_10 наніс удар ногою в область тулуба потерпілого ОСОБА_11 , а ОСОБА_9 , який вийшов із ванної кімнати, наніс ще декілька ударів по тілу потерпілого в область тулуба та голови, внаслідок чого потерпілий втратив свідомість.

Після цього ОСОБА_10 разом із ОСОБА_9 винесли з ванної кімнати пральну машинку марки «Samsung» на коридор квартири.

При вчиненні вищевказаних злочинних дій останні були виявлені дружиною потерпілого - ОСОБА_12 , яка прийшла до квартири, після чого з місця події втекли.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції обвинуваченими ОСОБА_10 та ОСОБА_9 подано апеляційні скарги.

У своїй апеляційній скарзі з доповненнями обвинувачений ОСОБА_10 просить вірно кваліфікувати його дії, оскаржуваний вирок скасувати, направити матеріали кримінального провадження на новий розгляд до суду першої інстанції та зобов`язати органи досудового розслідування перевірити наявність у діях ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ознак кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.383, 384 КК України. Разом із цим, просить зарахувати йому в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі із моменту затримання і до набрання вироком законної сили.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що не вчиняв інкриміноване йому правопорушення, пред`явлене обвинувачення є надуманим, а досудове розслідування проведено поверхово та формально. При цьому, судом першої інстанції не усунуто суперечності, наявні у матеріалах кримінального провадження, взято до уваги показання потерпілого ОСОБА_15 , його дружини ОСОБА_12 , зятя ОСОБА_14 , знайомого ОСОБА_13 , котрі є необ`єктивними, результати огляду місця події та пред`явлення для впізнання, які проведені з порушенням вимог КПК України.

Апелянт визнає факт заподіяння потерпілому ОСОБА_11 легких тілесних ушкоджень на грунті раптово виниклих неприязних відносин після спільного розпиття алкогольних напоїв, відповідальність за яке, передбачена ст.125 КК України.

На думку апелянта, його попередні судимості не можуть бути підставою для обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину, побудованого на сумнівних доказах.

Також зазначає, що відшкодував завдану потерпілому шкоду, у зв`язку із чим останній не має до нього претензій ні майнового, ні матеріального характеру.

Обвинувачений ОСОБА_9 у поданій апеляційній скарзі просить вірно кваліфікувати його дії, виправдати за ч.3 ст.187 КК України та зобов`язати органи досудового розслідування перевірити наявність у діях ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ознак кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.383, 384 КК України.

Мотивуючи свої вимоги зазначає, що не вчиняв інкриміноване йому правопорушення, пред`явлене обвинувачення є надуманим, а досудове розслідування проведено поверхово та формально. При цьому, судом першої інстанції не усунуто суперечності, наявні у матеріалах кримінального провадження, взято до уваги показання потерпілого ОСОБА_15 , його дружини ОСОБА_12 , зятя ОСОБА_14 , знайомого ОСОБА_13 , котрі є необ`єктивними, результати огляду місця події та пред`явлення для впізнання, які проведені з порушенням вимог КПК України.

Натомість, місцевим судом не враховано його показань, які були правдивими, послідовними, незмінними протягом досудового розслідування та судового розгляду та підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_16 .

Апелянт визнає факт заподіяння потерпілому ОСОБА_11 легких тілесних ушкоджень на грунті раптово виниклих неприязних відносин після спільного розпиття алкогольних напоїв, відповідальність за яке, передбачена ст.125 КК України.

Також зазначає, що відшкодував завдану потерпілому шкоду, у зв`язку із чим останній не має до нього претензій ні майнового, ні матеріального характеру.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , їхніх захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на підтримку поданих апеляційних скарг, думку прокурора, який заперечував проти апеляційних скарг та вважав вирок суду першої інстанції правильним, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають із наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з ч.2 ст.370 КПК України, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини кримінального провадження, прийшов до правильного висновку щодо обсягу та доведеності вини обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , правильно кваліфікувавши їхні дії за ч.3 ст.187 КК України.

В оскаржуваному вироку суд першої інстанції навів всі встановлені обставини, які, відповідно до ст.91 КПК України, підлягають доказуванню, а також виклав оцінку та аналіз досліджених в судовому засіданні доказів із зазначенням підстав, із яких приймає одні докази та відкидає інші.

Так, вина ОСОБА_10 та ОСОБА_9 у скоєнні інкримінованого правопорушення підтверджується доказами, які були безпосередньо досліджені в суді першої інстанції.

Допитані обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_9 свою винуватість за ч.3 ст.187 КК України не визнали.

При цьому, ОСОБА_10 пояснив у суді першої та апеляційної інстанції, що звільнившись із місць позбавлення волі в квітні 2015 року, разом з дружиною ОСОБА_16 проживали у кв. АДРЕСА_6 , або за місцем реєстрації по АДРЕСА_7 .

07.11.2015 року разом із дружиною приїхали до знайомої ОСОБА_17 на прізвисько « ОСОБА_18 », яка проживає у приватному будинку неподалік від потерпілого, де протягом 07-08.11.2015 року розпивали самогон, який купували неподалік у приватних осіб. Періодично до «Багіри» заходили інші особи, зокрема сусідка на ім`я ОСОБА_19 , ОСОБА_12 із чоловіком, ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , із якими також разом розпивали спиртні напої.

На запрошення ОСОБА_20 він із дружиною ОСОБА_16 та ОСОБА_17 ходили в гості в квартиру АДРЕСА_5 , у котрій проживає потерпілий ОСОБА_11 . Там також розпивали спиртні напої, слухали музику. Він із дозволу господарів виправ свій одяг та прийняв душ. У подальшому, оскільки потерпілий попросив їх піти, адже хотів відпочити, він із дружиною та ОСОБА_17 повернулися до помешкання останньої.

ОСОБА_16 пішла за черговою пляшкою «самогону» та повернулася з раніше незнайомим чоловіком, яким виявився ОСОБА_9 , котрий приєднався до їхньої компанії. Вони разом продовжили розпивання самогону та спілкувалися.

Вранці 08.11.2015 року ОСОБА_9 поїхав на роботу. ОСОБА_10 дав йому 20 грн. на проїзд та цигарки.

Близько 9-ї год. до «Багіри» прийшли ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а через 20 хв. він, ОСОБА_16 та «Багіра». На запрошення ОСОБА_20 пішли в гості вже до них. Там спілкувалися, курили та випивали.

Близько 11 год. ОСОБА_11 залишився в квартирі, а вони повернулися до «Багіри», куди знову прийшов і ОСОБА_9 , а через деякий час - ОСОБА_12 та раніше незнайомий ОСОБА_13 . Останній попросив їх не допомагати ОСОБА_12 , яка ніби-то хотіла закласти побутову техніку до ломбарду.

Після цього ОСОБА_12 та ОСОБА_13 пішли до лісопосадки, а ОСОБА_9 попросив ОСОБА_10 сходити разом до ОСОБА_11 , щоб дізнатися, чому той не виходив на роботу.

Разом із ОСОБА_9 прийшли до квартири потерпілого. При цьому він йшов позаду, оскільки курив цигарку і затримався біля ліфта. Дійшовши до квартири побачив, що двері вже відчинені і ОСОБА_9 у коридорі квартири сперечається з господарем - ОСОБА_11 . Останній був п`яний, висловлювався нецензурною лайкою і почав виштовхувати ОСОБА_9 , який при цьому вдарив потерпілого долонею 2-3 рази по обличчю, із квартири. Така поведінка потерпілого його обурила і він, як справжній чоловік, захищаючи свою та ОСОБА_9 честь, також декілька разів вдарив потерпілого долонею по обличчю, після чого вони пішли з квартири потерпілого до « ОСОБА_18 », де продовжували відпочивати. У квартирі були протягом 5-7 хвилин.

До події і внаслідок його та ОСОБА_21 ляпасів у потерпілого ніяких видимих тілесних ушкоджень не було, однак бачив на його обличчі кров. Пральна машина вже стояла в коридорі квартири. У кімнату він та ОСОБА_9 не заходили.

Біля входу в під`їзд зустріли дружину потерпілого ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , до них також підійшла його дружина ОСОБА_16 .

Наступного дня, 09.11.2015 року ОСОБА_9 вранці поїхав на роботу, а до них прийшла дружина потерпілого ОСОБА_12 , яка запитувала про події минулого дня, оскільки нічого не пам`ятала. При цьому, вона попросила допомогти навести порядок у квартирі. Він пішов із нею до квартири потерпілого, де дійсно був безлад, однак ніяких слідів крові не бачив. Він допоміг їй поставити на місце пральну машину. Після того, як повернувся до «Багіри», близько12 год. 30 хв. був затриманий працівниками поліції.

При цьому, зазначив, що раніше займався боксом, визнає вину в умисному спричиненні потерпілому ОСОБА_11 двох ляпасів по обличчю за вказаних вище обставин, відшкодував потерпілому завдані матеріальні збитки та моральну шкоду і просив за пред`явленим обвинуваченням виправдати. Вважає, що потерпілий його оговорює.

У свою чергу обвинувачений ОСОБА_9 пояснив у суді першої та апеляційної інстанції, що 07.11.2015 року в денний час доби неподалік будинку АДРЕСА_8 , де проживає, познайомився з жінкою на ім`я ОСОБА_22 , з якою разом пішли до ОСОБА_17 « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». Там познайомився з ОСОБА_10 . Туди також прийшла сусідка «Багіри» ОСОБА_19 і вони всю ніч разом розпивали самогон та спілкувалися.

Вранці 08.11.2015 року він пішов у своїх справах, а близько 11 год. 20 хв. повернувся до будинку «Багіри», де знову присутні випивали та палили цигарки. Через деякий час до будинку прийшли ОСОБА_12 та раніше незнайомий йому ОСОБА_13 . Останній попросив їх не допомагати здавати побутову техніку до ломбарду, потім вони пішли.

Він запропонував ОСОБА_10 сходити до ОСОБА_11 , який декілька днів працював разом із ним у бригаді вантажників і проживав в одному з ним будинку, що він знав зі слів потерпілого, щоб запитати, чого ОСОБА_11 не вийшов на роботу.

Підійшовши до квартири потерпілого, він постукав у двері, взявся за ручку і вони відчинилися. Потерпілий ОСОБА_11 стояв біля входу і вони привіталися. Потім ОСОБА_11 став ображати його нецензурними словами та виштовхувати з квартири, а він намагався його заспокоїти. Переступивши поріг, дійсно наніс потерпілому декілька ляпасів долонею по лівій стороні обличчя, від чого на обличчі потерпілого була кров. Потім до квартири зайшов ОСОБА_10 і сказав «Пішли звідси». Вони пішли з квартири.

При цьому обвинувачений ОСОБА_9 зазначив, що одягнений був в сині джинси, зелені кросівки, червону кофту з коміром під горло, чорну шкіряну куртку.

Із потерпілим до події був знайомий декілька днів, у квартирі ОСОБА_11 був вперше, потерпілий його до себе не запрошував. Чому його останній оговорює не знає.

Зазначив, що бив потерпілого без наміру заволодіння майном останнього, визнає, що відшкодував потерпілому завдані збитки та моральну шкоду. Просив виправдати за пред`явленим обвинуваченням.

Потерпілий ОСОБА_11 у суді першої інстанції зазначив, що дійсно неподалік будинку, де він проживав з дружиною ОСОБА_12 , є приватний будинок, де проживає ОСОБА_23 на прізвисько « ОСОБА_18 », із якою ОСОБА_12 спілкувалася.

Незадовго до події він працевлаштувався вантажником і відпрацював 06-07.11.2015 року в бригаді вантажників. Саме на роботі бачив ОСОБА_9 , однак будь-яких стосунків між ними не було. ОСОБА_10 знав наглядно, оскільки бачив декілька разів в їхньому районі.

У неділю 08.11.2015 року у нього був вихідний, вранці дружина пішла до «Багіри» по цигарки та через незначний час повернулася з « ОСОБА_18 », ОСОБА_10 та раніше незнайомою дружиною останнього ОСОБА_16 . Усі випили близько 0,7 л самогону та розійшлися. Дружина також пішла з квартири.

Близько 11 год. у двері квартири хтось постукав. Він відчинив двері і, оскільки в коридорі було темно, не зрозумів зразу хто прийшов, але побачив ОСОБА_10 та ще якогось чоловіка. Його несподівано заштовхнули в квартиру і він, включивши світло, побачив дійсно ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , який вперше прийшов до його квартири.

Він протягнув руку ОСОБА_9 щоб привітатися. ОСОБА_9 узяв його руку в свою та різким рухом смикнув на себе, внаслідок чого він опинився в коридорі під`їзду, а ОСОБА_10 за його спиною зайшов у квартиру. При цьому ОСОБА_9 несподівано наніс йому удар кулаком в область носа та ще декілька ударів рукою по обличчю, від чого він опинився в квартирі біля ванної кімнати, де на той час був ОСОБА_10 . Після чергового удару ОСОБА_9 , він упав на підлогу в кімнаті.

У цей час ОСОБА_10 покликав ОСОБА_9 до ванної кімнати та сказав «Відкручуй». Він намагався піднятися і побачив, що з ванної кімнати витягують пральну машину. При цьому, ОСОБА_9 знову підійшов до нього та вдарив ногою в область грудей, від чого він знову упав на підлогу та перекинув вазон із квітами. ОСОБА_9 пішов у ванну кімнату, а ОСОБА_10 зайшов до кімнати та став відкривати дверцята меблевої стінки, при цьому запитував його чи є гроші. Він відповів, що грошей немає і намагався піднятися. Однак ОСОБА_10 наніс йому удар ногою в область грудей, внаслідок чого він вже впав біля дивана-ліжка.

Телевізор стояв у ніші меблевої стінки. ОСОБА_10 витягнувши шнури, став нести телевізор до виходу. Він схопив його за ногу та намагався перешкодити, однак ОСОБА_10 вдарив його ногою в живіт та покликав ОСОБА_9 : «Серьога, іди сюди».

Він говорив нападникам: «Що ви робите? Я ж знаю тебе», після чого ОСОБА_9 наніс йому удар ногою в обличчя, та почав бити разом з ОСОБА_10 по різних частинах тулубу. Він, лежачи на підлозі, закривався руками і після чергового удару ногою по голові втратив свідомість.

Прийшовши через якийсь час до свідомості, виявив, що лежить на підлозі в калюжі крові. Пральна машина стояла вже біля виходу з квартири, ОСОБА_9 стояв біля неї, а ОСОБА_10 брав речі із шафи та кидав їх в коридор в сторону пральної машини, де їх ловив ОСОБА_9 . Там вже були куртка та інший одяг. Телевізор також стояв на пральній машині.

У цей час до квартири зайшла дружина і побачивши це, стала кричати. ОСОБА_10 вдарив її рукою в обличчя та вибіг із квартири. Де подівся ОСОБА_9 не бачив, але в квартирі його також вже не було.

Рідні викликали міліцію та швидку медичну допомогу. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень: розбитої брови, перелому носа, перелому ребра та струсу головного мозку, він перебував на стаціонарному лікуванні. Більше його бив ОСОБА_9 .

Під час розгляду справи в суді йому рідні обвинувачених відшкодували 6000 грн.

При цьому потерпілий категорично зазначив, що підстав оговорювати обвинувачених у нього немає, він дав правдиві покази щодо обставин події.

У суді першої інстанції свідок ОСОБА_12 ствердила, що 08.11.2015 року вранці близько 08 год. пішла до знайомої ОСОБА_17 на прізвисько « ОСОБА_18 », щоб попросити цигарки. Там познайомилася з ОСОБА_10 та його дружиною ОСОБА_16 . Поспілкувавшись з ОСОБА_17 , запросила їх до себе поснідати. Прийшовши до квартири, всі разом розпили 0,7 л самогону та через деякий час, близько 10 год. всі, крім чоловіка ОСОБА_11 , знову пішли до «Багіри». Там продовжили розпивати спиртні напої та спілкуватися.

Через деякий час ОСОБА_10 кудись пішов, а вона, ОСОБА_16 та ОСОБА_17 залишилися в будинку.

В обідню пору вона вирішила йти додому і неподалік будинку зустріла знайомого ОСОБА_13 , із яким незначний час поспілкувалася неподалік під`їзду. Підійшовши до своєї квартири, відчинила вхідні двері і несподівано побачила в коридорі пральну машину, яка стояла зразу ж біля дверей та телевізор на ній. На тумбочці лежав одяг чоловіка, який до цього був в шафі. У кімнаті побачила ОСОБА_10 , який рився в шафі та свого чоловіка, який лежав на підлозі в калюжі крові.

Вона стала кричати. ОСОБА_10 підбіг до неї та, вдаривши кулаком в область лівого ока, втік із квартири.

Вона вибігла слідом на вулицю і побачила ОСОБА_13 , який ще не відійшов від будинку. Підбігла до нього та попросила про допомогу. Вони вдвох повернулися до квартири, вона зателефонувала дочці, яка через незначний час приїхала зі своїм чоловіком, потім викликали поліцію та швидку допомогу.

Телевізор переставила на гладильну дошку в кімнаті, щоб він не впав із пральної машини. Саме там його і зафіксували працівники поліції, які приїхали за викликом.

Оскільки від удару ОСОБА_10 у неї ушкодження були незначні, лише синець, до поліції з заявою не зверталася.

ОСОБА_10 раніше декілька разів бачила у «Багіри», але ніколи з ним до дня події не спілкувалася. ОСОБА_9 раніше не бачила і не знає.

Свідок вказала, що оскільки її увага була спрямована на чоловіка та ОСОБА_10 , який несподівано вдарив її в обличчя, вона була шокована подією, могла в коридорі не помітити ОСОБА_9 , який втік разом з ОСОБА_10 .

У ОСОБА_11 була розсічена брова, побите обличчя, він лежав у калюжі крові, сліди якої були повсюди. Вказане свідчило про те, що били його не в одному місці.

Свідок категорично зазначила, що підстав оговорювати ОСОБА_10 у неї немає і наполягає на своїх показах.

Із показань свідка ОСОБА_13 у місцевому суді вбачається, що 08.11.2015 року в обідню пору неподалік буд. 61 по вул. Раскової в м. Біла Церква біля стоянки маршруток зустрів знайому ОСОБА_12 , яка була в нормальному стані, одягнена в білу куртку. Вони випили каву біля ларька і ОСОБА_12 пішла додому по цигарки, а він залишився неподалік під`їзду її чекати. Через 5-10 хв. ОСОБА_12 повернулася, була розгублена і повідомила, що чоловік у квартирі побитий і їй потрібна допомога. Вони пішли до квартири, по дорозі біля ліфту бачив чоловіка в червоному светрі з коміром під горло, який підкурював цигарку. В подальшому по фото впізнав його, як ОСОБА_9 , який є обвинуваченим у даному провадженні.

Пояснив, що ОСОБА_11 дійсно був побитий, у крові, із розсіченою бровою, і квартирі був безлад, речі розкидані, кров була на меблях та на підлозі, пральна машина стояла в коридорі біля вхідних дверей, на гладильній дошці біля входу в кімнату стояв телевізор.

ОСОБА_11 був під дією алкогольного сп`яніння, побитий і погано орієнтувався. Він запропонував негайно подзвонити в поліцію або дочці ОСОБА_12 . Остання зателефонувала дочці, яка досить швидко приїхала зі своїм чоловіком, після чого він пішов.

Свідок ОСОБА_13 ствердив, що алкогольні напої не вживає, покази давав добровільно, без будь-якого тиску. Підстав оговорювати ОСОБА_9 немає, він його дійсно бачив біля ліфта в під`їзді, ОСОБА_12 на нього увагу не звернула.

Як видно із показань свідка ОСОБА_14 у міськрайонному суді, 08.11.2015 року в денний час доби зателефонувала теща ОСОБА_12 , яка повідомила про побиття тестя. Він разом із дружиною відразу приїхали до них і, зайшовши до квартири, побачили, що пральна машина стояла біля вхідних дверей, всюди був безлад, кров. Тесть сидів на кухні, був дуже побитий, у крові. Відразу викликали швидку допомогу та поліцію, нічого до їхнього приїзду не чіпали.

Тесть розповів, що відкривши на стук двері, відразу отримав удар, від якого впав. У подальшому його сильно били, а пральну машину, мабуть, хотіли винести. Речі в квартирі були розкидані, був безлад, на меблях та стінах - кров. Тесть повідомив, що одного з нападників знає наглядно по роботі і що бити його почали відразу, причину таких дій не зрозумів. У потерпілого була розсічена брова, запухле обличчя, жалівся на біль в районі ребер, важко пересувався.

Свідок вказав, що ОСОБА_10 до події не знав і не бачив.

Доводи апеляційних скарг обвинувачених про те, що показання потерпілого ОСОБА_11 та свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 є завідомо неправдивими, на думку колегії суддів, необґрунтовані, адже вони послідовні та повністю узгоджуються із матеріалами кримінального провадження. Підстав для введення вказаними особами в оману органів досудового розслідування та суду апеляційний суд не вбачає та розцінює подібні звинувачення ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , як обрану лінію захисту.

Разом із цим, у матеріалах кримінально провадження відсутні відомості про звернення обвинувачених із даного приводу до уповноваженого органу.

Водночас, показання потерпілого ОСОБА_11 підтверджуються висновком судово-медичної експертизи №459/Д від 27.11.2015 року, згідно якого при вивченні медичної документації на ім`я ОСОБА_11 знайдені наступні ушкодження: рана в правій надбрівній області, перелом кісток носа, струс головного мозку. Описані ушкодження заподіяні тупими предметами. Дані ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (т.3 а.п.11-12).

Під час проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_11 , що стверджено відповідним протоколом від 26.11.2015 року, з відеозаписом слідчої дії до протоколу (т.3 а.п.14-18), потерпілий підтвердив свої показання та за допомогою статистів вказав на обставини події, які підтвердив і в суді, відтворив фактичні обставини нападу на нього з метою заволодінням його майном та показав характер та механізм нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_10 та ОСОБА_9 . Вказані свідчення логічні, послідовні та узгоджуються між собою.

Даний протокол обґрунтовано визнаний місцевим судом, як допустимий доказ, оскільки він відповідає вимогам КПК України та затверджений підписами усіх учасників слідчої дії без зауважень.

Також, у відповідності до висновку судово-медичної експертизи №474/Д від 16.12.2015 року, локалізація та характер ушкоджень у ОСОБА_11 , виявлених при вивченні медичних документів, дають змогу вважати, що вони могли виникнути при обставинах вказаних ним у протоколі проведення слідчого експерименту від 26.11.2015 року (т.3 а.п.13).

Покази обвинувачених щодо їхніх дій у квартирі потерпілого, про нанесення кожним декількох ляпасів ОСОБА_11 , спростовуються вищевказаними висновками судово-медичних експертиз, які узгоджуються з показами потерпілого щодо обставин та механізму отримання вказаних тілесних ушкоджень.

При цьому, обвинувачені зазначили, що до події у потерпілого не було будь-яких видимих тілесних ушкоджень, крім них ніхто потерпілого не бив.

Із огляду на те, що обвинувачені фізично добре розвинені, мають перевагу у силі, і у вказаній обстановці, причини та необхідності наносити потерпілому значної кількості ударів ногами в обличчя та голову не було, зазначені дії обвинувачених були направлені на подолання опору потерпілого, були небезпечними для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_12 ствердила суду, що виявила в квартирі ОСОБА_10 , який з шафи викидав речі в той час, як ОСОБА_11 лежав побитий на підлозі кімнати. Пральна машина та телевізор вже стояли біля вхідних дверей, що свідчить про намір обвинувачених на заволодіння чужим майном.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про встановленість факту нападу ОСОБА_10 та ОСОБА_9 на потерпілого ОСОБА_11 із метою заволодіння його майном, який був поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням в житло потерпілого.

Доводи обвинувачених про те, що вони не мали наміру заволодіти майном ОСОБА_11 , а прийшли до нього щоб поговорити та запитати, чому він не вийшов на роботу, спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_11 , які під час досудового розслідування, судового розгляду були логічні, послідовні та узгоджуються матеріалами кримінального провадження.

Враховуючи зазначене, підстав для перекваліфікації протиправних дій ОСОБА_10 та ОСОБА_9 за ст.125 КК України не вбачається.

Разом із цим, апеляційним судом не встановлено факту надання свідками завідомо неправдивих показання та введення на їх основі органів досудового розслідування і суду в оману, адже показання допитаний у суді першої інстанції свідків є логічними, послідовними, узгоджуються між собою, з показаннями потерпілого та дослідженими матеріалами провадження.

Зокрема, із протоколу огляду місця події (квартири АДРЕСА_5 ), проведеного слідчим 08.11.2015 року в період часу з 14 год. до 15 год. в присутності понятих, та фототаблиці до нього (т.3 а.п.19-25), вбачається, що обстановка в квартирі потерпілого була порушена, речі розкидані, пральна машина знаходилася в коридорі біля вхідних дверей, телевізор на гладильній дошці, куди його перемістила ОСОБА_12 . Пральна машина та телевізор були від`єднані від живлення.

Вилучені на місці події телевізор марки «Rainford», с.н.658, та пральна машина марки «Samsung», були визнані речовими доказами, оглянуті та повернуті на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_24 (т.3 а.п.27-28).

У місцевому суді також була допитана в якості свідка ОСОБА_16 , яка пояснила, що з 07 по 09.11.2015 року вона разом з чоловіком ОСОБА_10 перебували у ОСОБА_23 на прізвисько « ОСОБА_18 », де розпивали спиртні напої та спілкувалися зі знайомими, у тому числі і з ОСОБА_12 та її чоловіком ОСОБА_11 . Також ходили в гості до квартири ОСОБА_20 , де розпивали спиртні напої. Самогон купували за її грошові кошти та чоловіка. У подальшому, 08.11.2015 року чоловік телефонував начальнику та просив привезти йому грошей, які лишилися від зарплати, оскільки свої кошти вони вже витратили. У розмові ОСОБА_12 пропонувала ОСОБА_10 здати пральну машинку до ломбарду, щоб були кошти на застілля, однак той відмовився.

Також, свідок зазначила, що ОСОБА_10 та ОСОБА_9 пішли до ОСОБА_11 за пропозицією ОСОБА_9 , були відсутні близько 5-10 хвилин. Потім вона пішла щоб повідомити про дзвінок керівника ОСОБА_10 , який привіз гроші. Бачила біля під`їзду будинку ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , які розмовляли між собою і потім пішли до «Багіри», де вчотирьох (вона, ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та «Багіра») продовжили вживати спиртні напої.

Вказані показання свідка ОСОБА_16 , яка є дружиною обвинуваченого ОСОБА_10 , і протягом двох днів разом з останнім вживала спиртні напої, суперечливі та нелогічні, вони судом розцінюються критично, як намір допомогти ОСОБА_10 уникнути кримінальної відповідальності, оскільки спростовуються вищенаведеними доказами, зазначені покази не узгоджуються з іншими беззаперечно встановленими обставинами, а тому суд їх до уваги не приймає.

У відповідності до протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.11.2015 року та 11.12.2015 року, здійснених слідчим за участі потерпілого ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_13 , останні впізнали на фото ОСОБА_9 (т.3 а.п.31-34). Однак зазначені протоколи суд першої інстанції обґрунтовано визнав неналежним доказом, оскільки вони оформлені з процесуальними порушеннями: нечіткі зображення, ксерокопії фото, відсутні підписи та не зазначено хто на них зображений.

Однак, у суді першої інстанції потерпілий ОСОБА_11 та свідок ОСОБА_13 чітко вказали на ОСОБА_9 , як того, хто був на місці події 08.11.2017 року. Вказане не заперечував і сам ОСОБА_9 .

Оцінюючи всі вищенаведені обставини, суд апеляційної інстанції приходить до переконання про необґрунтованість апеляційних вимог обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , адже вони не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду.

При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст.65-67 КК України в повній мірі врахував ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, наслідки, які настали, дані, що характеризують особу обвинувачених, ставлення винних до вчиненого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, призначаючи покарання ОСОБА_10 місцевий суд взяв до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, мотиви вчиненого, спрямованість умислу, особу обвинуваченого, який не одноразово судимий, в тому числі й за злочини проти власності, за місцем проживання характеризується посередньо, офіційно не працевлаштований, під наглядом у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, на утриманні малолітніх дітей не має.

Згідно ст.67 КК України, обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_10 міськрайонним судом визнано вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.

Водночас, призначаючи покарання ОСОБА_9 суд першої інстанції врахував характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, мотиви вчиненого, спрямованість умислу, особу обвинуваченого, який у силу ст.89 КК України судимості не має, за місцем проживання характеризується посередньо, офіційно не працевлаштований, під наглядом у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, на утриманні малолітніх дітей не має.

У відповідності до ст.67 КК України обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_9 місцевий суд визнав вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно з ст.66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_10 та ОСОБА_9 міськрайонний суд визнав добровільне відшкодування завданої шкоди потерпілому.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції мотивовано прийшов до висновку, що ОСОБА_10 та ОСОБА_9 вчинили умисний, особливо тяжкий злочин проти власності, відтак їхнє виправлення можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, та призначив їм, покарання в межах санкції ч.3 ст.187 КК України.

Визначене покарання обвинуваченим, на думку колегії суддів, відповідає вимогам ст.ст.50,65 КК України, є необхідним та достатнім для їхнього виправлення і попередження нових злочинів та домірним скоєному.

Водночас, апеляційний суд не знаходить правових підстав для зарахування обвинуваченому ОСОБА_10 згідно ст.72 КК України в строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі із моменту затримання й до набрання вироком законної сили із огляду на наступне.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №838-VIII від 26 листопада 2015 року зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Законом України від 18 травня 2017 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» внесені зміни в ч.5 ст.72 КК України, якими попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Таким чином, суд першої інстанції вірно зазначив, що строк відбування покарання ОСОБА_10 необхідно рахувати з 06.11.2017 року, зарахувавши строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 09.11.2015 року по 14.06.2016 року включно, та з 26.07.2016 року по 20.06.2017 року включно. Також обвинуваченому було зараховано строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з 21.06.2017 року по 05.11.2017 року включно.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість доводів і вимог апеляційних скарг обвинувачених та не знаходить підстав для скасування або зміни вироку, а тому залишає апеляційні скарги без задоволення, а вирок суду першої інстанції без зміни.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 листопада 2017 року щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_9 без змін.
Головуючий:
Судді: