Ухвала
7 лютого 2018 р.

м. Київ
Справа № 161/9412/16-к
Провадження №51- 3092 ск 18
Верховний Суд колегією суддів першої палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 3 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 8 листопада 2017 року щодо нього,
в с т а н о в и в:
вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 3 березня 2017 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 187 КК України та призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 8 листопада 2017 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 залишено без змін.
Перевіривши касаційну скаргу засудженого на відповідність ст. 427 КПК України, встановлено, що її подано без додержання вимог зазначеної статті.
Так, статтею 427 КПК України встановлено вимоги, яким повинна відповідати касаційна скарга. Зокрема, у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість оскаржуваних судових рішень. При цьому відповідно до ст. 438 КПК України підставами для зміни або скасування судових рішень судом касаційної інстанції є: істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Проте наведених положень процесуального закону засудженим не дотримано, оскільки в поданій скарзі ОСОБА_4 не наводить жодних підстав для перегляду судових рішень щодо нього, обґрунтування своїх вимог та не зазначає в чому полягає незаконність чи необґрунтованість оскаржуваних рішень.

Крім того, зазначене у скарзі прохання засудженого ОСОБА_4 до суду касаційної інстанції сформульовано без урахування положень ст. 436 КПК України, якою визначено повноваження цього суду за наслідками розгляду касаційної скарги. Так, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Відповідно до ч. 3 ст. 427 КПК, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі. Однак подана касаційна скарга не містить жодних застережень щодо цієї обставини.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
При повторному зверненні до суду скаржником має бути підтверджено, що ним не пропущено цей строк.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, суд
п о с т а н о в и в:
касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 3 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 8 листопада 2017 року щодо нього, залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3