№ провадження 11-сс/781/546/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 286 (215) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.11.2017 року. м.Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17.11.2017 року, якою

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Розсохуватець, Новоархангельського району, Кіровоградської області, українцю, громадянину України, офіційно не працюючому, не одруженому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 та
проживаючому за адресою: АДРЕСА_2
обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме з 18 год. 00 хв. 17.11.2017 року до 18 год. 00 хв. 15.01.12018 року, без визначення розміру застави
В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді районного суду та постановити нову, якою обрати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, за місцем реєстрації, а у разі якщо суд дійде до висновку про неможливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, просить визначити заставу в розмірі, передбаченому п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, враховуючи принцип помірності та можливості забезпечення її внесення. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в матеріалах, доданих до клопотання, не міститься будь-якого обґрунтовування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які посилається слідчий. Також матеріали клопотання та текст оскаржуваної ухвали не містять обґрунтування неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Важливим є те, що суб`єктивна сторона злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , характеризується необережною формою вини, що ще раз свідчить про те, що не є обгрунтованим твердження про схильність підозрюваного до вчинення кримінальних правопорушень. Матеріали розгляду клопотання не містять також будь-яких доказів існування ризику незаконного впливу ОСОБА_8 на потерпілого, свідків, експерта, чи спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні. За час, який пройшов після ДТП (2 з половиною місяці) ОСОБА_8 жодний дій, спрямованих на незаконний вплив на зазначене коло осіб не вчиняв, взагалі з ними не спілкувався. Крім того, Застосувавши до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя не визначив розмір застави, взагалі не обґрунтувавши таке рішення. Також зазначає, що підозрюваний ОСОБА_8 має на праві власності житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , у якому він може відбувати домашній арешт, про що свідчить інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Органом досудового розслідування ОСОБА_8 повідомлено про підозру у тому, що він близько 02.09.2017 року 00 години 30 хвилин, порушуючи вимог п.п. 2.9 (а), Правил дорожнього руху України перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем ВАЗ 2103, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в темну пору доби по вулиці Лесі України в м. Новоархангельськ в напрямку вул. Чкалова, ігноруючи вимоги п.п. 1.5, 2.3 (б, д) ПДР України через наявний стан алкогольного сп`яніння позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати транспортним засобом, щоб мати можливість постійно контролювати напрямок його руху та не створювати небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, проявив особисту неуважність і безпечність до забезпечення елементарних вимог безпеки, порушуючи вимоги п.п. 12.1 ПДР України, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати можливість постійно контролювати рух транспортного засобу.
Під час руху по рівній ділянці проїзної частини дороги, внаслідок недотримання безпечної швидкості руху в даних дорожніх умовах, не впорався з керуванням автомобіля та допустив виїзд транспортного засобу за межі проїзної частини, а саме на ліве узбіччя по ходу його руху, після чого допустив наїзд на перешкоду у вигляді каменю з подальшим перекиданням керованого ним транспортного засобу на дах.
У результаті дорожньо-транспортної пригоди: пасажир автомобіля ВАЗ 2103, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді: садна нижче правого надколінника, яке має ознаки легких тілесних ушкоджень, а також закритої черепно-мозкової травми: рани на лобній ділянці справа, рани в ділянці правої брови, осаднення шкіри над бровою справа, рани на стінці носа справа, садна у правій скуловій ділянці на фоні якого рана, саден на правій щоці, верхній губі та підборідді справа, крововиливу під м`ягкі мозкові оболонки, набряку головного мозку, які мають ознаки тяжких як небезпечних для життя, і знаходяться у причинному зв`язку з настанням смерті.
В діях ОСОБА_8 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.2 ст.286 КК України.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17.11.2017 року підозрюваному ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 18 год. 00 хв. 17.11.2017 року до 18 год. 00 хв. 15.01.2018 року, без визначення розміру застави.
Рішення слідчого судді мотивовано тим, що причетність ОСОБА_8 до оголошеної йому підозри підтверджується матеріалами клопотання. Санкція інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України передбачає позбавлення волі на строк до 8 років. Таким чином, застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за вказаних обставин справи та серйозністю висунутої проти нього підозри, з урахуванням встановлених ризиків, на думку слідчого судді, не є надмірним та такими, що принижують його гідність.
Заслухавши доповідача, в дебатах підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили задовольнити її, думку прокурора, який просив ухвалу слідчого судді залишити без зміни, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Колегією суддів встановлено, що слідчий суддя допустив таку неповноту судового розгляду, що призвело до постановлення незаконної ухвали, що відповідно до ст. ст. 409, 410 КПК України, є підставою для скасування судового рішення.
Згідно ст. 183 КПК України при застосуванні запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою необхідно визначити розмір застави з врахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути непомірним для нього.
При цьому, згідно ч.4 ст.183 КК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
Разом з тим, розглядаючи клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу, слідчим суддею не були враховані вказані вимоги та не мотивовано.
Задовольняючи клопотання слідчого про обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою на строк до 15 січня 2018 року включно, суд взагалі не обґрунтував прийняте рішення щодо ризиків.
У ч.1 ст.194 КІІК України зазначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього кодексу, і на них вказує слідчий, прокурор.
Таких доказів прокурором суду подано не було, проте цю обставину суд залишив поза увагою.
Так, приймаючи рішення про задоволення клопотання слідчого та обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість цього клопотання.

З таким висновком, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується, оскільки він не відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 вчинено 02.09.2017 року. Під час досудового розслідування останньому запобіжний захід обрався лише через 2 місяці, тобто в кінці, коли воно вже фактично було завершено. При цьому останній, самостійно прибував за викликом як до слідчого так і до суду. Така поведінка ОСОБА_8 свідчить про те, що у підозрюваного немає намірів ухилятися від органів досудового розслідування.

Крім того, час, який пройшов після вчинення ДТП, ОСОБА_8 жодних дій, спрямованих на незаконний вплив на потерпілого чи свідків не вчиняв, а навпаки допомагав батькові загиблого під час поховання останнього.

Також при розгляді клопотання слідчим суддею не враховано те, що ОСОБА_8 проживає у АДРЕСА_2 , на праві власності має будинок, офіційно не працевлаштований, однак, займається веденням домашнього господарства, має земельну ділянку сільськогосподарського призначення.

Крім цього відповідно до п.3 ч.2 ст.183 КПК України застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до особи, яка раніше хоч і судима, однак судимість погашена, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років можливе виключно у випадку, якщо слідчим чи прокурором, крім наявності підстав, визначених ст.177 КПК України буде доведено, що перебуваючи на волі ця особа переховувалась від органів досудового розслідування або суду, перешкоджала кримінальному провадженню, або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.
Як встановлено судом першої інстанції та апеляційним судом, зазначені обставини відсутні.
Таким чином, розглядаючи клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу тримання під вартою, слідчий суддя дійшов неправильного висновку про наявність ризиків, які б свідчили про намагання ОСОБА_8 ухилятись від слідства, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків, оскільки такі дані в клопотанні не наведені взагалі, а зазначено лише припущення слідчого про те, що перебуваючи на волі він може вчинити вищенаведені дії.
Тому висновки суду суперечать положенням Європейської конвенції з прав людини. Зокрема, у справі «Бойченко проти Молдови» (Boicenco v Moldova), 41088/05 від 11 липня 2006 року щодо обов`язковості наведення конкретних мотивів Європейський Суд констатував порушення п.3 статті 5 Конвенції вказавши, що суди, ухвалюючи рішення про тримання заявника під вартою, посилалися на відповідну норму закону, не вказуючи підстав, з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, ніби заявник може перешкоджати провадженню у справі, переховуватись від правосуддя або скоювати нові злочини.
Крім цього не наведені жодні доводи, які давали підстави вважати, що внаслідок обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, ОСОБА_8 буде продовжувати вчиняти злочини.
Колегія суддів враховує, що ризиків передбачених п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України на час розгляду слідчим суддею клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає.
Більш того, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є запобіжний захід.

Згідно ч.4 ст.176 КК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Розглядаючи саме клопотання слідчого, колегією суддів встановлено, що згідно супровідного листа прокурора у кримінальному провадженні прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_10 №04/2/4-754-17 від 21.11.2017 року, обвинувальний акт кримінального провадження №0000 стосовно підозрюваного ОСОБА_8 направлено до Новоархангельського районного суду Кіровоградської області для розгляду по суті.

Під час апеляційного розгляду як прокурор так і підозрюваний ОСОБА_8 разом з захисником ОСОБА_7 також підтвердили, що досудове розслідування у кримінальному провадженні завершено і прокурором вручено учасникам провадження обвинувальний акт.

Таким чином, колегія суддів, врахувавши вищенаведене, вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання слідчого СВ розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Кіровоградській області щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , оскільки досудове розслідування у кримінальному провадженні на момент апеляційного розгляду завершено, а тому згідно ч.4 ст.176 КПК України клопотання слідчого за межами досудового розслідування не може бути предметом розгляду в апеляційній інстанції, так як 21.11.2017 року обвинувальний акт стосовно ОСОБА_8 направлено до суду першої інстанції для розгляду по суті, під час якого тільки прокурор має право звернутися з клопотанням про застосування запобіжного заходу.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 184, 193, 194, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17.11.2017 року, якою обрано щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме з 18 год. 00 хв. 17.11.2017 року до 18 год. 00 хв. 15.01.2017 року, без визначення застави скасувати.

В задоволенні клопотанні слідчого СВ розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Кіровоградській області відмовити.
Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: (підписи)
Згідно з оригіналом:
Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2