УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 березня 2018 року

м. Київ
справа №560/914/17
провадження № 51-4044ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_4 ОСОБА_5 на вирок Дубровицького районного суду Рівненської області від 14 листопада 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 16 січня 2018 року в межах кримінального провадження № 0000417 про обвинувачення:
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Пєрвомайскоє, Дрокієвського району Республіки Молдова, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК.
Суть питання
Вироком Дубровицького районного суду Рівненської області від 14 листопада 2017 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 125 КК до покарання у виді штрафу в сумі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. На підставі п. «е» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання.
Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 500 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.
Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 16 січня 2018 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 залишено без змін.
Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, представник потерпілого ОСОБА_4 ОСОБА_5 подав до касаційного суду касаційну скаргу.
Ухвалою Верховного Суду від 19 лютого 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_5 було залишено без руху через її невідповідність вимогам ст. 427 КПК і надано строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків. Також представнику потерпілого було роз`яснено, що в разі не усунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк така скарга повертається особі, яка її подала.
На виконання ухвали Верховного Суду ОСОБА_5 повторно звернувся з касаційною скаргою, в якій просить вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 в частині цивільного позову змінити, стягнути з останнього на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.
В обґрунтування повторно поданої касаційної скарги ОСОБА_5 що суди першої та апеляційної інстанцій допустились істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, оскільки призначили розмір моральної шкоди який неповною мірою покриває моральні страждання і переживання потерпілого.
Встановлені обставини та мотиви Суду
Кримінальним процесуальним кодексом визначено, що касаційна скарга повинна відповідати вимогам, зазначеним в статті 427 КПК, і в разі недодержання суб`єктом звернення цих вимог, суд касаційної інстанції відповідно до ч. 1 ст. 429 КПК постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначає недоліки та встановлює строк, необхідний для їх усунення.
Залишаючи касаційну скаргу ОСОБА_5 без руху, Верховний Суд в ухвалі від 19 лютого 2018 року зазначив, що його скарга подана без додержання п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК, згідно якого в касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
При цьому Верховний Суд звернув увагу представника потерпілого на те, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, відсутність у ній обґрунтування й недотримання положень ст. 427 цього Кодексу, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження, а тому, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування судових рішень, і які, на її думку, допущені судами при винесенні цих рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Перевіривши повторно подану скаргу ОСОБА_5 , Верховний Суд дійшов висновку, що засуджений указані в ухвалі касаційного суду від 19 лютого 2018 року недоліки не усунув, вимог ст. 427 КПК знову не дотримався.
Так, усупереч вказаним положенням процесуального закону, наведені в повторній скарзі доводи ОСОБА_5 зводяться до його тверджень про те, що судами першої та апеляційної інстанцій призначено розмір моральної шкоди, який неповною мірою покриває моральні страждання і переживання потерпілого.
При цьому зі змісту касаційної скарги представника ОСОБА_5 не можливо зрозуміти, які саме аргументи він наводив на обґрунтування заявленого цивільного позову в частині стягнення розміру моральної шкоди.
Верховний Суд звертає увагу на те, що згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Однак, у повторно поданій касаційній скарзі ОСОБА_5 так і не зазначив, які саме норми процесуального законодавства були порушені судами нижчих інстанцій при вирішені цивільного позову, які відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК і з огляду на положення статей 404, 412, 419 цього Кодексу були б безумною підставою зміни касаційним судом постановлених цими судами судових рішень.
Верховний Суд повторно зазначає, що відсутність у касаційній скарзі обґрунтування й недотримання положень ст. 427 цього Кодексу перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Крім того, однією з підстав залишення касаційної скарги представника потерпілого без руху, була невідповідність викладених у скарзі вимог до суду касаційної інстанції положенням ст. 436 КПК.
Стаття 436 КПК визначає, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Однак, не дивлячись на вказівки касаційного суду та чіткий зміст положень ст. 436 КПК, у повторно поданій касаційній скарзі ОСОБА_5 знову виклав вимоги, які не узгоджуються з положеннями зазначеної норми процесуального закону.
Суд касаційної інстанції відповідно до ст. 433 КПК переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній чітко викладених вимог, які б узгоджувались з положеннями ст. 436 КПК, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху.
Враховуючи викладене, оскільки ОСОБА_5 не усунув недоліки касаційної скарги, залишеної без руху, Верховний Суд на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК вважає за необхідне повернути касаційну скаргу засудженого з усіма доданими до неї матеріалами.
З цих підстав Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_4 ОСОБА_5 з усіма доданими до неї матеріалами повернути останньому.
Ухвала касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3