Справа № 303/6455/16-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

19.02.2018 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/777/204/2018 щодо ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Японії, уродженця м. Хокайдо (Японія), мешканця АДРЕСА_1 , що тимчасово мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , за апеляційною скаргою прокурора Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 28.12.2017, якою обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні повернуто прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
Органом досудового розслідування ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що у період з 15.05.2016 по 14.07.2016 за попередньою змовою з невстановленими особами здійснив незаконне переправлення через державний кордон України шістьох громадян Китаю «шляхом керівництва такими діями, сприянням їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, шляхом оренди житла та транспортних засобів, придбанням продуктів харчування та усунення перешкод». Такі діяння органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.2 ст. 332 КК України.
Підставами для повернення обвинувального акта прокуророві в ухвалі суду зазначено порушення вимог ч.3 ст. 29, ч.ч. 4 та 5 ст. 68 КПК України та ст. 9 Конституції України, які полягають у тому, що: 1) у матеріалах кримінального провадження немає належних даних, які підтверджували б компетентність залученого на стадії досудового розслідування перекладача ОСОБА_10 , який здійснював і переклад обвинувального акту; 2) згідно з дорученням Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги захисником ОСОБА_9 призначено адвоката ОСОБА_11 у той час, як слідчий, за клопотанням підозрюваного, залучив до участі у кримінальному провадженні адвоката ОСОБА_6 , якому і вручив обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування. У цьому суд вбачає порушення вимог закону щодо забезпечення сторонам рівних умов для виконання професійних функцій і здійснення процесуальних прав.
Прокурор в апеляційній скарзі порушує питання про скасування ухвали та направлення обвинувального акта до суду першої інстанції на новий розгляд зі стадії підготовчого провадження. Запевняє, що перевірив компетентність перекладача, що обвинувачений і захисник розуміють суть обвинувачення і самі це підтвердили і що наявності у перекладача філологічної освіти законом не вимагається. Зауважує, що суд сам не пересвідчився в компетентності перекладача, оскільки його в судовому засіданні не було, що цей перекладач залучався до процесуальних дій не тільки слідчим, але і слідчим суддею, і, крім того, він, у відповідності до ч.5 ст. 68 КПК України, повідомляється про кримінальну відповідальність за завідомо неправильний переклад. Вважає ухвалу незаконною і безпідставною, оскільки суд не навів у ній підстав вважати обвинувальний акт таким, що не відповідає вимогам КПК України.
Захисник адвокат ОСОБА_6 подав на апеляційну скаргу заперечення, в яких зазначив, що громадянин ОСОБА_10 , який залучався до проведення процесуальних дій на попередніх стадіях кримінального провадження, не є громадянином України, розмовляє російською мовою, ні українською ні англійською мовами не володіє, і про сумніви в його компетентності, як перекладача у кримінальному провадженні, вказано у попередніх судових рішеннях, які набули законної сили. До того ж ОСОБА_9 заявляв клопотання про заміну перекладача, однак воно залишено слідчим без задоволення. Внаслідок цього підозрюваний одержав обвинувальний акт тільки на українській мові, якою не володіє, та ще й після закінчення строку досудового розслідування.
Апеляційний суд заслухав доповідь судді про зміст ухвали, доводи апеляційної скарги і заперечень захисника, промову прокурора на підтримання апеляційної скарги, пояснення захисника на підтримання своїх заперечень, провів судові дебати, перевірив обвинувальний акт і додані до нього матеріали, обговорив доводи сторін та вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
До числа завдань кримінального провадження стаття 2 КПК України відносить, серед інших, охорону прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам, до яких, зокрема, відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів, мова, якою здійснюється кримінальне провадження та інші, передбачені ч.1 ст. 7 КПК України.
Обвинувальний акт, як зазначено у ч. 4 ст. 110 КПК України, є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Він повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу, у тому числі - містити відомості, перелік яких наведено в частині другій цієї статті.
Згідно з ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність, або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.
Згідно з ч.1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, в кримінальному провадженні у формі публічного обвинувачення покладається на слідчого, прокурора. Виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, формулювання обвинувачення, обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання, розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, відповідно до ч.2 ст. 291 КПК України, мають міститися в обвинувальному акті.
Частиною третьою статті 42 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, окрім іншого, має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують.
На суд, відповідно до приписів ст. ст. 314 і 374 КПК України, покладається перевірка відповідності обвинувального акту вимогам цього Кодексу, а у разі ухвалення вироку - формулювання обвинувачення, визнаного доведеним, або пред`явленого особі і визнаного недоведеним, зазначення мотивів прийнятих рішень, доказів на підтвердження встановлених судом обставин, мотиви неврахування окремих доказів тощо.
Відповідно до ст. 314 КПК України перевірка відповідності обвинувального акта вимогам цього Кодексу і прийняття, в залежності від встановленого, відповідного рішення віднесено до компетенції суду першої інстанції на стадії підготовчого провадження. В разі, якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, суд в підготовчому засіданні має прийняти рішення про повернення його прокурору.
Згідно з пунктом п`ятим частини другої ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Суд першої інстанції, як видно з оскарженої ухвали, визнав обвинувальний акт щодо ОСОБА_12 невідповідним вимогам КПК України через порушення органом досудового розслідування низки засад, яким повинні відповідати зміст і форма кримінального провадження, а саме: мови, якою здійснюється кримінальне провадження, забезпечення підозрюваному права на захист, змагальності сторін,забезпечення стороні захисту належних умов для здійснення процесуальних прав.
Цим засадам досудове розслідування кримінального провадження щодо ОСОБА_12 , в тому числі обвинувальний акт від 24.10.2016, як його завершальне процесуальне рішення (т.1-2 а.п.2-13), не відповідають.
Кримінальне провадження, згідно зі ст. 29 КПК України, здійснюється державною мовою. Особа повідомляється про підозру у вчиненні кримінального правопорушення державною мовою або будь-якою іншою мовою, якою вона достатньо володіє для розуміння суті підозри у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя, суд, прокурор, слідчий забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Перекладач, у разі необхідності у кримінальному провадженні перекладу пояснень, показань або документів, залучається сторонами кримінального провадження або слідчим суддею чи судом на підставі ч.1 ст. 68 КПК України. Частиною четвертою цієї статті визначено, що перед початком процесуальної дії сторона кримінального провадження, яка залучила перекладача, чи слідчий суддя або суд пересвідчуються в особі і компетентності перекладача, з`ясовують його стосунки з підозрюваним, обвинуваченим, потерпілим, свідком і роз`яснюють його права і обов`язки.
Хасан Ахмед Пака, як убачається з постанови слідчого від 14.07.2016 (т.1 а.с.81), до кримінального провадження було залучено органом досудового розслідування і саме він брав участь у проведенні слідчих та інших процесуальних дій за участі підозрюваного, здійснював переклад деяких процесуальних документів. Вже у протоколі про роз`яснення йому прав та обов`язків, складеному того ж дня, перекладач зазначений, як ОСОБА_13 ад Пак (т.1 а.с.82), в інших, як ОСОБА_14 (т.1-2 а.п.15), у тексті присяги перекладача - як ОСОБА_15 (т.1-2 а.п.21). Такі розбіжності в даних про особу перекладача наявні і в інших процесуальних документах. Хто здійснював переклад обвинувального акту та додатків до нього, ні в оригіналах, ні в перекладі цих документів не зазначено (т.1-2 а.п.2-6,7-9,10-11,12-13).
Будь-якого документа, яким встановлено компетентність перекладача, слідчий до кримінального провадження не долучив, а у постанові від 14.07.2016 про його залучення обмежився твердженням на власний розсуд про те, що той вільно володіє англійською та українською мовами. Натомість захисник стверджує, що перекладач, про якого йдеться в постанові слідчого, володіє російською, а не українською мовою.
На аркуші 22 тому 1-2 даного кримінального провадження міститься ксерокопія посвідки на постійне проживання в Україні під № НОМЕР_1 , виданої особі, яку через неякісний відбиток фотографії ідентифікувати неможливо, з написами у графах: «прізвище» - ХАССАН/HASSAN, «Ім`я» - АХМАД/АНМАD, «Громадянство» - ПАК/РАК, «Дата народження» - 04 ТРА/МАY 1980, «Місце народження» - ПАК/РАК. Отже «ПАК/РАК», згідно з цим документом - початкові літери найменування країни, де народився і громадянином якої є його пред`явник. Підпис пред`явника на цьому документі геть не збігається з підписами перекладача на процесуальних документах.
Отже, ні особа, ні компетентність перекладача, який залучався до кримінального провадження органом досудового розслідування, не встановлені. Посилання прокурора на ч.5 ст. 68 КПК України в даному випадку є доводом неприйнятним, оскільки шляхом повідомлення про кримінальну відповідальність за завідомо неправильний переклад ні особу перекладача, ні його компетентність, з усім зрозумілих причин, встановити неможливо.
Згідно з паспортними даними ОСОБА_12 за національністю є японцем (т.2 а.с.1). Відомостей про те, чи володіє він і в якій мірі англійською мовою, в матеріалах кримінального провадження немає. 17.10.2016 ним слідчому за допомогою захисника подано клопотання про відмову від перекладача ОСОБА_10 і забезпечення йому перекладача японської мови. Того ж дня слідчий відмовив у задоволенні цього клопотання на тій підставі, що раніше ОСОБА_12 погоджувався на участь у слідчих діях цього перекладача та переклад на англійську мову (т.2 а.п.125,126-127). Відмова в задоволенні зазначеного клопотання з такої підстави є порушенням приписів ст. 29 КПК України, а отже неприпустимою.
Подальша участь у кримінальному провадженні залученого судом перекладача англійської мови ОСОБА_16 вказаних істотних порушень кримінального-процесуального закону не усуває і не приводить обвинувальний акт від 24.10.2016 у відповідність до його вимог.
З огляду на це Апеляційний суд погоджується з судженнями, викладеними в оскарженій ухвалі, а доводи прокурора відкидає, як такі, що не ґрунтуються на приписах кримінального процесуального закону, порушення якого з боку органу досудового розслідування унеможливлювали прийняття судом першої інстанції у підготовчому судовому засіданні будь-якого іншого рішення з числа передбачених частиною 3 ст. 314 КПК України.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, Апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу прокурора Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення, ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 28.12.2017, якою обвинувальний акт щодо ОСОБА_12 , підозрюваного в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 332 КК України, повернуто прокуророві, залишити без змін.
Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню касаційним порядком не підлягає.
Судді: