Провадження № 1-кс/243/1099/2017
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 грудня 2017 року м. Слов`янськ
Слідчий суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1
за участю
секретаря судового засідання - ОСОБА_2
представника заявника - адвоката ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 17 м. Слов`янська скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Слов`янського відділу поліції ГУНП в Донецькій області майора поліції ОСОБА_5 від 16.11.2017 року про закриття кримінального провадження № 0002049 від 09.08.2017 року, за фактом кримінального правопорушення передбаченого ст. 296 ч.2 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Заявник ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із скаргою на постанову слідчого СВ Слов`янського відділу поліції ГУНП в Донецькій області майора поліції ОСОБА_5 від 16.11.2017 року про закриття кримінального провадження № № 0002049 від 09.08.2017 року, за фактом кримінального правопорушення передбаченого ст. 296 ч.2 КК України.
Свою скаргу заявник ОСОБА_4 обґрунтував тим, що 16 листопада 2017 року слідчим СВ Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області майором поліції ОСОБА_5 , була прийнята постанова про закриття кримінального провадження, відомості про яке було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002049 від 09.08.2017 року, за фактом кримінального правопорушення передбаченого ст. 296 ч.2 КК України, у зв`язку із відсутністю складу злочину.

З постановою про закриття кримінального провадження від 16.11.2017 року заявник не згоден, оскільки рішення слідчого про ніби то відсутність в діях громадян ОСОБА_6 та ОСОБА_7 складу злочину є передчасним, та не відповідає дійсним обставинам кримінального провадження.

Зазначає, що 26.07.2017 року, приблизно о 19.30 годин, ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та третя жінка на ім`я ОСОБА_8 , знаходячись у громадському місці подвір`ї багатоповерхового будинку АДРЕСА_1 , біля під`їзду № 2, на лавці вживали слабоалкогольні напої та пиво при цьому голосно спілкуючись між собою чим порушували громадський порядок. Його син ОСОБА_9 зробив з цього приводу вищезазначеним жінкам зауваження, в наслідок чого між ним та жінками виник конфлікт та бійка за наслідками якої ОСОБА_9 отримав легкі тілесні ушкодження про що були внесені відповідні дані до ЄРДР за ч.1 ст. 125 КК України.

В цей же день, 26.07.2017 року приблизно о 21.30 хвилин заявник повертався додому з роботи і проходячи біля під`їзду № 2 будинку АДРЕСА_1 побачив ОСОБА_6 та ОСОБА_7 які голосно лаялися з його сином ОСОБА_9 на що він зробив їм зауваження та запропонував припинити хуліганські дії після чого зайшов до своєї квартири.

Через деякий час, його малолітня донька що знаходилася на балконі та спостерігала за тим що коїться біля під`їзду почала кричати, після чого він вибіг на вулицю та побачив, що його син ОСОБА_9 лежить спиною на землі та біля нього знаходяться ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на що він черговий раз зажадав від жінок припинити хуліганські дії, однак у відповідь дані жінки стали висловлювати погрози як на його адресу так і на адресу його сина ОСОБА_9 та членів його родини. Після цього він намагаючись викликати наряд патрульної поліції дістав свій мобільний телефон Asus Zenfon 2, однак громадянка ОСОБА_10 своєю рукою вибила телефон з його рук, телефон впав на асфальт та розбився, чим заявнику була заподіяна матеріальна шкода.

Висновок слідчого про те, що він зі своїм сином ОСОБА_9 до 26.07.2017 року були знайомі з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також те що підставою виникнення цих неприязних стосунків стало те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зайняли лавицю яку заявник встановив біля під`їзду не відповідає матеріалам кримінального провадження та спростовується протоколом як мого допиту у якості потерпілого, так і протоколами допиту свідків ОСОБА_9 та його дружини ОСОБА_11 .

Зазначає, що до 26.07.2017 року ні він ні його син ОСОБА_9 вищезазначених осіб не знали, а конфлікт почався коли дані особи розпиваючи спиртні напої у дворі будинку АДРЕСА_1 грубо порушуючи громадський порядок голосно спілкувалися між собою та його син зробив їм зауваження на це.

Вказує, що не ґрунтується на матеріалах кримінального провадження висновок слідчого про відсутність очевидців, які могли би підтвердити або спростувати факт вибиття ОСОБА_6 рукою його мобільного телефону Asus Zenfon 2.

Зазначив, що слідчим не надано належної оцінки протоколу огляду його телефону який має механічні пошкодження.

Окрім цього, вказує, що оскаржувана Постанова про закриття кримінального провадження від 16.11.2017 року має розбіжності які не були усунені під час проведення досудового розслідування.

Так на початку Постанови слідчий зазначає, що досудовим розслідуванням було встановлено, що 26.07.2017 приблизно о 19-30 хвилин, ОСОБА_7 разом із жінкою на ім`я ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , перебуваючи у громадському місці вживали слабоалкогольні напої пиво.

При цьому наприкінці Постанови, слідчий всупереч цьому вже зазначає, що наявними у справі доказами не доводиться факт розпиття спиртних напоїв в громадському місці ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , оскільки останніх не було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення таких дій та не було проведено їх освідування у встановленому порядку.

Виходячи з наведеного вважає, що Постанова про закриття кримінального провадження від 16 листопада 2017 року підлягає скасуванню.

Просить слідчого суддю скасувати постанову слідчого СВ Слов`янського відділу поліції ГУНП в Донецькій області майора поліції ОСОБА_5 від 16.11.2017 року про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0002049 від 09.08.2017 року за ст. 296 ч.2 КК України.
Заявник ОСОБА_4 до судового засідання не з`явився, надавши слідчому судді заяву про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що надає право представляти свої інтереси своєму представнику - адвокату ОСОБА_3 .

Представник заявника, адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав скаргу в повному обсязі, навівши доводи, аналогічні викладеним в її змісті, просив її задовольнити.

Слідчий ОСОБА_5 до судового засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила.

Прокурор ОСОБА_12 до судового засідання не з`явилася, надавши слідчому судді клопотання про відмову у задоволенні вимог заявника.

Вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Як зазначив Конституційний Суд України у своєму рішенні від 14.12.2011 року №19-рп/2011 по справі про оскарження бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо заяв про злочини завданнями кримінального судочинства є охорона прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, які беруть у ньому участь, а також швидке і повне розкриття злочинів, викриття винних та забезпечення правильного застосування закону з тим, щоб кожний, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності і жоден невинний не був покараний (стаття 2 КПК України). Положення КПК України регламентують діяльність органів державної влади та їх посадових осіб, яка стосується сфери публічно-правових відносин, що виникають внаслідок злочинних посягань, відповідальність за які встановлено в нормах кримінального права.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити кримінальне провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України рішення слідчого приймається виключно у формі постанови.
Постанова слідчого, прокурора складається з обов`язкових частин, передбачених ч. 5 ст. 110 КПК України, зокрема, з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього кодексу.
Згідно п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність складу кримінального правопорушення. Про закриття кримінального провадження слідчий приймає постанову, яка може бути оскаржена в порядку КПК України.
Тобто, рішення слідчого повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.
В силу ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження у порядку, передбаченому цим кодексом.
Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
При розгляді даної скарги слідчий суддя враховує рішення Європейського суду з прав людини від 26.07.2012 року по справі «Савіцький проти України», відповідно до п. 99 якого вбачається, що положення ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод за своїм змістом вимагає проведення ефективного офіційного розслідування. Для того, щоб розслідування могло вважатися «ефективним», воно має в принципі вести до встановлення фактів у справі та встановлення і покарання винних осіб. Органи державної влади повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події. Крім того, ст. 34 вищевказаної Конвенції визначає позитивні обов`язки, що вимагають від державних органів забезпечувати всі необхідні заходи уможливлення належного та ефективного розгляду заяв.
Так дослідженими під час судового засідання матеріалами кримінального провадження встановлено, що в рамках кримінального провадження № 0002049 від 09.08.2017 року, за фактом кримінального правопорушення передбаченого ст. 296 ч.2 КК України слідчим СВ Слов`янського відділу поліції ГУНП в Донецькій області було встановлено, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_9 з одного боку і їх сусідками по будинку АДРЕСА_1 - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з іншого боку, які всі були раніше знайомі між собою і достовірно знали, що вони сусіди, але не підтримували дружніх стосунків, раптово виникли особисті неприязні стосунки. Підставою виникнення цих неприязних стосунків стало те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вирішили зайняти лавицю, яку встановив у громадському місці (на подвір`ї багатоквартирного будинку) ОСОБА_4 , а ОСОБА_9 , в свою чергу, вирішив прогнати звідти жінок, чим спровокував початок конфлікту. При цьому, до прибуття на місце конфлікту ОСОБА_4 , у його сина ОСОБА_9 вже виникли з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 особисті неприязні стосунки, які вони з`ясовували використовуючи нецензурну лексику та заподіюючи один одному тілесні ушкодження.

Відомості про вчинення ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 КК України внесені до ЄРДР, як окремі кримінальні правопорушення за №№ 0002044; 0002168; 0002169.

Крім того під час досудового розслідування було встановлено, що конфлікт виник між сусідами, які мешкають в різних під`їздах будинку АДРЕСА_1 , тобто особами, що більше 15 років мешкають у одному будинку і раніше знали один одного, як сусідів. Так, з протоколу допиту ОСОБА_7 вбачається, що за зазначеною адресою вона мешкає разом з чоловіком близько 25-ти років,

ОСОБА_13 з дитинства їй знайомий, оскільки ріс у дворі на її очах. Під час допиту у якості свідка ОСОБА_6 , в свою чергу показала, що вона мешкає за адресою: АДРЕСА_2 з народження, тобто з 1971 року разом з чоловіком та дорослою донькою - ОСОБА_14 (1991 року народження), їй знайомий ОСОБА_13 , його батько ОСОБА_15 та мати - ОСОБА_16 ; вони мешкають у другому під`їзді на другому поверсі; раніше з родиною ОСОБА_17 вони не конфліктували, інколи бачили один-одного у дворі. В той же час, з протоколів допиту потерпілого ОСОБА_4 , його сина ОСОБА_9 (1996 року народження) та дружини ОСОБА_11 також вбачається, що за адресою: АДРЕСА_3 вони мешкають приблизно 17 років. Крім того, під час допиту ОСОБА_11 показала, що від свого чоловіка ( ОСОБА_4 ) дізналась про те, що мобільний телефон розбила йому сусідка, яка мешкає у під`їзді № 3 будинку АДРЕСА_1 . Аналогічні свідчення під час допиту надав і ОСОБА_9 .

Тобто, показаннями потерпілого та свідків доводиться, що більше 15 років зазначені особи мешкають в одному триповерховому будинку на три під`їзди, а тому вважати, що вони до цього часу ніколи раніше не стикалися у дворі будинку та зовсім навіть візуально один одному не знайомі, у даному випадку підстав немає.

Крім того, з наданих під час допиту показань свідка ОСОБА_7 , вбачається, що між сином потерпілого, нею та ОСОБА_6 виник конфлікт на підгрунті раптово виниклих неприязних стосунків. При цьому, в її показаннях зазначено, що спровокував початок конфлікту саме ОСОБА_9 , ще до появи на місці конфлікту батька останнього ОСОБА_4 , причиною початку конфлікту стала саме лавиця, встановлена ОСОБА_4 на подвір`ї будинку, яку зайняли жінки. Аналогічні показання під час допиту у якості свідка надала і ОСОБА_6 . Свідок ОСОБА_18 , 1994 р.н., зазначив, що зареєстрований (мешкає) за адресою: АДРЕСА_4 показав під час допиту, що він є знайомим ОСОБА_19 , в день конфлікту - 26.07.2017 року він разом з іншими друзями та ОСОБА_20 гуляв на подвір`ї будинку АДРЕСА_1 , а тому бачив, як ОСОБА_9 підійшов до жінок, що сиділи на лавиці біля під`їзду № 2 (в якому мешкає ОСОБА_9 ) з метою зробити зауваження з приводу того, що вони смітять біля його під`їзду, розпивають спиртне та голосно розмовляють. Свідок ОСОБА_21 , що був на подвір`ї разом з друзями серед яких був і ОСОБА_9 під час допиту показав наступне, а саме 26.07.2017 року три жінки розташувавшись на лавиці біля під`їзду № 2 в якому мешкає ОСОБА_22 , почали розпивати спиртні напої пиво, тому ОСОБА_9 підійшов до них з наміром зробити зауваження з цього приводу, проте жінки відповіли нецензурною лайкою. Таким чином, з показань усіх свідків вбачається, що конфлікт виник після того, як ОСОБА_9 підійшов до жінок, що сиділи на лавиці біля під`їзду № 2 та зробив їм зауваження, тобто після вчинення дій з боку ОСОБА_9 .

Слідчим також надано правову оцінку показанням потерпілого ОСОБА_4 та свідка з боку ОСОБА_4 -підлеглого по роботі ОСОБА_23 ,

Факт умисного пошкодження громадянкою ОСОБА_6 телефону потерпілого ОСОБА_4 заперечуються, як самою ОСОБА_6 так і свідком ОСОБА_7

Під час досудового розслідування було проведено товарознавчу експертизу телефону Asus Zenfon 2 ZE 551 ML, згідно до висновку експерта № 1660 від 25.09.2017 встановлено, що розбиттям телефону його власнику спричинено матеріальну шкоду на суму 2553, 83 грн. Проте, факт пошкодження майна потерпілого внаслідок умисного грубого порушення громадського порядку ОСОБА_6 , яке вчинене останньою з мотивів явної неповаги до суспільства і супроводжувалось особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, у даному випадку не підтверджено.

Аналізуючи вищевказане слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим СВ Слов`янського відділу поліції ГУНП в Донецькій області майором поліції ОСОБА_5 під час розслідування кримінального провадження № 0002049 від 09.08.2017 року, за фактом кримінального правопорушення передбаченого ст. 296 ч.2 КК України було використано всі існуючи можливості щодо збирання та дослідження доказів по справі, допиту свідків та проведено всі необхідні слідчі дії. за результатами яких встановлено, що в даному випадку, дії ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не містять необхідних кваліфікуючих ознак, зокрема, очевидного для винних грубого порушення громадського порядку з мотиву явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та винятковим цинізмом.

Крім того, слід зазначити, що наявними у справі доказами не доводиться факт розпиття спиртних напоїв в громадському місці ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , оскільки останніх не було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення таких дій та не було проведено їх освідування у встановленому чинним законодавством порядку.

Відповідно до норм ст. 296 КК України, кримінально карним хуліганством визнається таке умисне грубе порушення громадського порядку, яке вчинене з мотивів явної неповаги до суспільства і супроводжувалось особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом. Основним безпосереднім об`єктом хуліганства є громадський порядок. Його додатковим факультативним об`єктом можуть бути: здоров`я особи, авторитет органів державної влади, громадська безпека. Громадський порядок визначається як зумовлена закономірностями соціального розвитку система правил та інститутів, що забезпечує упорядкованість суспільних відносин, надає їм певної організаційної форми. Мотивом грубого порушення громадського порядку є явна неповага до суспільства. При цьому, явною (очевидною як для винної особи, так і для потерпілих чи оточуючих) неповага до суспільства вважається прагнення показати свою зневагу до існуючих норм і правил поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі. Відсутність у діях особи прояву явної неповаги до суспільства виключає визнання злочину хуліганством.

Крім того, обов`язковою ознакою хуліганства є вчинення таких умисних дій, що супроводжуються особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом. Так, ознаками особливої зухвалості є таке порушення громадського порядку, яке супроводжується, наприклад насильством із завданням потерпілій стороні тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту, або таке, що тривалий час уперто не припинялось. В той же час, хуліганством, яке супроводжувалось винятковим цинізмом, можуть бути визнані дії, поєднані з демонстративною зневагою до загальноприйнятих норм моралі, наприклад проявом безсоромності чи грубої непристойності, знущанням над хворим, дитиною, особою похилого віку або такою, що перебуває в безпорадному стані.

В інформаційному листі ВССУ від 30.01.2013 № 223-192/0/4-13 «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм матеріального права щодо кваліфікації хуліганства», крім іншого зазначено, що при відмежуванні хуліганства від, зокрема, посягань на життя і здоров`я людини судам необхідно враховувати, що суспільно небезпечне діяння не може бути кваліфіковано, як хуліганство за наявності у сукупності таких обставин справи (провадження): 1) засуджені і потерпілі між собою були знайомі; 2) до злочинного посягання перебували в особистих неприязних стосунках; 3) поштовхом до заподіяння тілесних ушкоджень стала поведінка самих потерпілих; 4) зі змісту протиправних дій кожного із засуджених простежується бажання завдати шкоди власне здоров`ю потерпілих через особисту неприязнь до них.

Враховуючи те, що відповідно до постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 № 10 «Про судову практику у справах про хуліганство», дії, що супроводжуються погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винними щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками,

неправильними діями потерпілих, тощо, слід кваліфікувати за статтями Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за злочини проти особи, дії слідчого при закритті даного кримінального провадження за ч. 2 ст. 296 КК України, на думку слідчого судді є законними та обґрунтованими.

Зазначене вказує на обґрунтованість закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Слов`янського відділу поліції ГУНП в Донецькій області майора поліції ОСОБА_5 від 16.11.2017 року про закриття кримінального провадження № № 0002049 від 09.08.2017 року, за фактом кримінального правопорушення передбаченого ст. 296 ч.2 КК України - залишити без задоволення.
Ухвала суду може бути оскаржена сторонами безпосередньо до апеляційного суду Донецької області через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом п`яти днів з дня її винесення.

Слідчий суддя ОСОБА_1