справа № 208/1160/18
№ провадження 1-кс/208/362/18
УХВАЛА
Іменем України

02 березня 2018 р. м. Кам`янське
встановив:
Прокурор звернувся до слідчого судді із клопотанням про надання дозволу на реалізацію речових доказів у даному кримінальному провадженні, а саме на реалізацію спиляних стовбурів дерев загальним об`ємом 5 кубічних метрів.
Слідчий суддя, вислухавши прокурора та дослідивши матеріали клопотання, вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Прокурор зазначає, що деревина об`ємом 5 м. куб., вилучена 10 березня 2017 року в ході огляду місця події,є фактично речовим доказом незаконної порубки дерев. Просить врахувати, що речові докази у вигляді спиляних стовбурів дерев загальним об`ємом 5 кубічних метра потребують значних витрат по забезпеченню спеціальних умов їх зберігання та охорони, а також піддаються швидкому псуванню, що може призвести до їх знищення, тому виникла необхідність у забезпеченні збереження речових доказів шляхом передання їх для реалізації, що можливо без шкоди для кримінального провадження.
Не зважаючи на те, що на теперішній час досудовим розслідування не встановлено особу, яка вчинила дане кримінальне правопорушення, її відсутність не перешкоджає розгляду вказаного клопотання та вирішення питання про долю речових доказів у вигляді деревини об`ємом 5 м. куб., грошові кошти від реалізації яких відповідно до п. 6 ч. 9 ст. 100 КПК України підлягають конфіскації в дохід держави.
Відповідно до вимог ст. 98 Кримінального процесуального кодексу України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Згідно з положеннями п. 2 ч. 6 ст. 100 КПК України, речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких не співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.
Відповідно до п. 28 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 року № 1104, речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, які через громіздкість або з інших причин, визначених у Кримінальному процесуальному кодексі України, не можуть зберігатися без зайвих труднощів в обладнаних приміщеннях або в інших місцях зберігання, визначених у пунктах 17-26 цього Порядку, передаються (крім випадків, коли такі речові докази повернуто власникові або передано йому на відповідальне зберігання) за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду торговельному підприємству для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження. Реалізація речових доказів здійснюється з дотриманням вимог Порядку обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1340 від 25.08.1998 року.
Відповідно до п. 6 ч. 9 ст. 100 КПК України, гроші, цінності та інше майно, що одержані фізичною або юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від нього, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено, конфіскуються.
Слідчий суддя вважає, що прокурором доведене те, що вказані речові докази потребують значних витрат по забезпеченню спеціальних умов їх зберігання та охорони, а також піддаються швидкому псуванню, що може призвести до їх знищення, тому виникла необхідність у забезпеченні збереження речових доказів шляхом передання їх для реалізації зі зверненням отриманих коштів в дохід держави, що можливо без шкоди для кримінального провадження. Керуючись викладеним та ст. 100, 170 КПК України, слідчий суддя
ухвалив:
Клопотання прокурора - задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1