Ухвала
Іменем України
29 січня 2018 р.

м. Київ
Справа № 755/7817/16
провадження № 51-92ск18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду (перша палата):

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, наухвалу Апеляційного суду м. Києва від 02 жовтня 2017 року, якою вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 20 вересня 2016 року щодо ОСОБА_5 залишено без змін,
установив:
У касаційній скарзі прокурор порушує питання про перегляд указаного судового рішення в касаційному порядку .
Перевіривши матеріали провадження за скаргою, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, з огляду на таке.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду від 09 січня 2018 року касаційну скаргу прокурора через її невідповідність вимогам ст.427 КПК України залишено без руху і встановлено строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги п`ять днів із дня її отримання. Також було роз`яснено, що у разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк касаційна скарга повертається особі, яка її подала.
У межах наданого строку прокурор повторно звернувся до суду касаційної інстанції. Проте приписів ст. 427 КПК України не дотримано, допущених недоліків в повному обсязі не усунуто. Так, прокурор у скарзі, поданій на виконання вимог ухвали суду касаційної інстанції, не навів обґрунтування допущення апеляційним судом таких порушень норм процесуального права, які тягнуть за собою обов`язкове скасування ухвали на підставі, передбаченій п. 1 ч.1 ст. 438 КПК України, з огляду на положення частин 2, 4 ст. 17, статей 91, 94, 412, 419 цього Кодексу у їх взаємозв`язку.
Також не міститься у скарзі обґрунтування незаконності згаданого рішення та необхідності його скасування на підставі, передбаченій п. 2 ч. 1 ст. 438 КПК України, з огляду на положення ст. 413 цього Кодексу.
Крім того, скарга містить суперечності, оскільки, зазначивши, що її подано на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 20 вересня 2016 року (у мотивувальній частині скарги наводячи відповідні мотиви незаконності вироку) та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 02 жовтня 2017 року, у вимогах до суду касаційної інстанції прокурор просить скасувати лише ухвалу суду апеляційної інстанції. Наведені протиріччя породжують сумніви щодо того, яке саме судове рішення є предметом оскарження.
Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту та відповідно до ст. 433 КПК України перевіряє правильність застосування судами саме норм права і переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування й недотримання ст. 427 цього Кодексу перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
За таких обставин Суд вважає, що касаційну скаргу слід повернути прокурору на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 вказаного Кодексу.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 02 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_5 разом із усіма доданими до неї матеріалами повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3