В И Р О К
Іменем України
25.10.2017 р.
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області
у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
із участю: - прокурора ОСОБА_3 ,
- обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000801 від 07.09.2016 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Чорнобиль Київської області, мешканця АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, працівника дитячого оздоровчого комплексу "Славутич", неодруженого, раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Васильківського районного суду Київської області від 14.03.2014 року за ч.3 ст.185, ч.2 ст.309 КК України до позбавлення волі строком на три роки шість місяців, звільненого 20.07.2016 року на підставі ухвали Березанського міського суду Київської області від 12.07.2016 року умовно-достроково на невідбутий строк вісім місяців 27 днів,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
УСТАНОВИВ :
Близько 12 години 00 хвилин 07.09.2016 року ОСОБА_4 , перебуваючи в м.Жмеринка Вінницької області та переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, таємно, умисно, шляхом відкриття пластикового вікна, що знаходилось на провітрювані, проник до будинку за адресою: АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_5 , звідки вчинив крадіжку грошей в сумі 690 грн. та золотого хрестика вагою 6 грам, вартістю 3970,98 грн., чим заподіяв останній матеріальну шкоду на загальну суму 4660,98 грн. та з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившисьзгодом ним на власний розсуд.
Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, з проникненням в житло.
Також близько 12 годин 00 хвилин 25.10.2016 року ОСОБА_4 , перебуваючи в м.Жмеринка та переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, таємно, умисно, шляхом відкриття пластикового вікна, що знаходилось на провітрюванні, проник до будинку за адресою: АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_5 , звідки вчинив крадіжку жіночих кросівок, чоловічих кросівок, матерчатої чоловічої куртки, чоловічої дублянки та фотоапарату "Sony Cybershot DSC-H200", вартістю останнього 2775 грн., чим завдав потерпілій ОСОБА_5 майнової шкоди на вказану суму та з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник.
Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, з проникненням в житло.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 винуватим себе у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень визнав повністю, вказавши, вчинив за обставин, викладених вище.
Пояснив, що 07.09.2016 року він приїхав на ст.Жмеринка, дорогою від залізничного вокзалу за відсутності грошей збирав яблука для їжі. Приблизно опівдні проходячи по пров. Веселий побачив приватний житловий будинок, вікна якого були відчинені на провітрювання. Вирішив вчинити крадіжку з цього будинку. Постукав та переконався, що господарів немає, після чого просунув руку та вінчинив раму вікна та заліз всередину. У одній шафі знайшов гроші в сумі 660 грн. та золотий хрестик. Після цього поїхав до себе додому у м.Переяслав-Хмельницький, де викрадені гроші витратив на власні потреби, золотий хрестик продав в м.Києві незнайомій особі. У жовтні 2016 року він знову приїхав до м.Жмеринки та пішов до того самого будинку у АДРЕСА_2 . Переконавшись у відсутності господарів, відрите на провітрювання металопластикове вікно рукою відчинив навстіж та через віконний отвір заліз до будинку. В будинку знайшов фотоапарат, дві пари жіночих та чоловічих кросівок, дві чоловічі куртки. Усі ці речі склав у пакет, якого також відшукав на місці, виліз у вікно та пішов звідти, після чого поїхав додому. Викрадені чоловічі кросівки він надалі носив сам, а решту речей продав. Зазначив, що з січня 2017 року він працевлаштувався кухонним працівником до дитячого комплексу "Славутич". Маючи постійне місце роботи та отримуючи заробітну плату, він позбувся підстав вчиняти крадіжки. З найменуванням та вартістю викрадених речей погодився. У вчиненому щиро розкаявся, зауважвши про відшкодування потерпілим завданої шкоди його матір`ю, з якою він проживає та якій потребує надавати особисту допомогу через її незадовільний стан здоров`я. Просив його сувро не карати, звільнивши від відбування покарання з випробуванням.
Потерпіла ОСОБА_5 за її належним викликом в судове засідання не з`явилася, попередньо подавши до суду письмову заяву щодо розгляду справи у її відсутність, одночасно вказавши про відсутність у неї будь-яких претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого, якому просила призначити міру покарання не пов`язану з позбавленням волі.
Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.
Обвинуваченим заявлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин; його позиція є істинною та добровільною.
Судом роз`яснено учасникам судового провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, за наслідком чого не отримано їх заперечень проти вказаного порядку та обсягу дослідження доказів.
При цьому суд виходить з того, що кримінальні правопорушення, вчинені обвинуваченим, належать до тяжких злочинів, разом з тим вони не є складними та є одноепізодними; обвинувачений не має будь-яких фізичних чи психічних вад, належність та допустимість зібраних під час провадження досудового слідства доказів ніким не заперечується.
Таким чином, суд дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 умисно, повторно вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), а тому він повинен нести кримінальну відповідальність за ч.3 ст.185 КК України за кваліфікуючою ознакою вчинення вказаних протиправних дій, поєднаних з проникненням в житло
При призначенні міри покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також враховує думку потерпілої, яка не вимагала суворого покарання.
Так, обвинувачений ОСОБА_4 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, маючи непогашену судимість (а.с.49-50) та кримінальні правопорушення вчинив в межах строку його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі; за місцем роботи та постійного проживання він характеризується позитивно (а.37,38), згідно власних пояснень існує за рахунок випадкових заробітків та не має статусу безробітної особи; на обліку у лікарів-психіатрів та лікарів-наркологів не перебував і не перебуває (а.с.53,54), є інвалідом третьої групи загального захорювання (а.с.51), має на утриманні непрацездатну матір (а.с.35).
Ті обставини, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочину, а також добровільне відшкодування завданої шкоди слід віднести до таких, що пом`якшують покарання.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.
З урахуванням наведеного суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових правопорушень потребує призначення йому покарання у виді позбавлення волі, не вбачаючи в даному конкретному випадку можливості застосування до нього вимог 75 КК України.
Приймаючи до уваги, що завдану обвинуваченим шкоду наразі добровільно відшкодовно потерпілій, а також з урахуванням решти обставин, які пом`якшуть відповідальність і у наведеній кількості та сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд приходить до висновку про можливість відповідно до положень ч.1 ст.69 КК України призначити ОСОБА_4 покарання нижче, від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.3 ст.185 КК України із його визначенням у виді позбавлення волі меншого строку тривалості.
Цивільного позову наразі не заявлено.
Речові докази відсутні.
Процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 802,68 грн. (351,84 грн. + 99 грн. + 351,84 грн.) слід стягнути з обвинуваченого на користь держави (а.с.39,46,61) .
Також з наведених обставин обраний під час досудового розслідування стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою підлягає залишенню без змін до набрання вироком суду законної сили із врахуванням строку його попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження.
Керуючись ст.349, 368-371, 373, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ :
ОСОБА_4 визнати винуватим та призначити йому покарання за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді позбавлення волі строком на один рік.
Згідно ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Васильківського районного суду Київської області від 14.03.2014 року остаточне покарання ОСОБА_4 визначити у виді одного року двох місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 обраховувати з часу його затримання, тобто з 16.06.2017 року, зарахувавши йому у строк покарання відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України термін попереднього ув`язнення за період з 16.06.2017 року по день набрання вироком законної сили включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 залишити без змін утримання під вартою, але не більше, ніж до 25.12.2017 року.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 802 гривні 68 копійок.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку його оскарження.
На вирок суду може бути подана апеляція протягом тридцяти днів з дня його проголошення, Апеляційному суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області.
Копія вироку після його проголошення підлягає негайному врученню прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1