АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 210/5350/17 Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/133/К/18 Суддя-доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 лютого 2018 року м. Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 січня 2018 року, постановлену щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,
учасники провадження:
прокурор ОСОБА_7
у режимі відеоконференції засуджений ОСОБА_6
представник ДУ «Криворізька ВК №80» - ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ:
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 , не погоджуючись з ухвалою суду та посилаючись на її необґрунтованість, просить судове рішення скасувати, застосувавши положення ст.81 КК України, оскільки він на теперішній час відбув 2/3 частини призначеного покарання, має два заохочення, стягнень не має.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 січня 2018 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Суд, відмовляючи в задоволенні клопотання ОСОБА_6 послався на те, що на час звернення до суду, засуджений відбув 2/3 частини призначеного покарання. Разом з цим, за весь період відбування покарання, характеризується негативно, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, перебуває на профілактичному обліку установи, як схильний до злісного порушення вимог режиму відбування покарання, та своєю поведінкою не довів виправлення, у зв`язку з чим не заслуговує на умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі на невідбутий термін.
У судовому засіданні суду апеляційної інстанції засуджений, доводи апеляційної скарги підтримав та наполягав на їх задоволенні, просив застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу залишити без змін, як законну та обґрунтовану.
Представник ДУ «Криворізька ВК №80» просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги засудженого, оскільки він не став на шлях виправлення.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши доводи скарги та матеріали провадження, суд дійшов до таких висновків.
Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги засудженого щодо безпідставної відмови суду у застосуванні до нього умовно-достроково звільнення від відбування покарання, суд вважає їх такими, що не заслуговують на увагу виходячи з такого.
Згідно ст.ст.50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироку суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В силу ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Отже, зі змісту наведених положень законодавства вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково від відбування покарання є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення особи засудженого та умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Апеляційним переглядом встановлено, що суд першої інстанції при розгляді заяви ОСОБА_6 повно, всебічно і об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження, та дійшов обґрунтованих висновків, що засуджений не довів своє виправлення, тому не може бути звільнений від відбування покарання умовно-достроково.

Так, судом враховано, що вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 січня 2015 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст.186 КК України та, із застосуванням положень ч.4 ст.70, ч.1 ст.71 КК України, призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки 7 місяців (а.о.с.28).
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 лютого 2016 року засудженому ОСОБА_6 зараховано, на підставі ст.72 КК України, в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 19 серпня 2014 року по 26 лютого 2015 року (а.о.с.46).
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 листопада 2017 року засудженому ОСОБА_6 відмовлено у задоволенні клопотання про застосування щодо нього положень Закону України «Про амністію у 2016 році» (а.о.с.48).
З 08 липня 2015 року ОСОБА_6 відбуває покарання у ДУ «Криворізька ВК №80», та на час звернення до суду, відбув 2/3 частини призначеного покарання.

Судом також взято до уваги, що у взаємовідносинах з персоналом установи виконання покарань та іншими засудженими ОСОБА_6 не конфліктний, на критику реагує адекватно, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин, дбайливо ставиться до майна установи, до виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою, не допускає порушень вимог пожежної безпеки та безпеки праці (а.п.16).

Разом з цим, за період відбуття покарання в зазначеній установі ОСОБА_6 характеризується негативно, має одне заохочення та п`ять стягнень, у тому числі два рази був поміщений до ДІЗО, за порушення Правил внутрішнього розпорядку та вживання спиртних напоїв. Відповідно до витягу з протоколу №9 від 02 березня 2017 року засідання комісії при ДУ «Криворізька ВК №80» по розгляду матеріалів на умовно-дострокове звільнення, ОСОБА_6 відмовлено в умовно-достроковому звільненні згідно ст.81 КК України, як таке, що є передчасним за наявності діючого стягнення (а.о.с.107, а.п. 16,17).
Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_6 з приводу того, що він на теперішній час має заохочення, стягнень не має, оскільки вони погашені, суд вважає їх такими, що самі по собі не впливають на ступінь виправлення засудженого, а враховуються у сукупності з іншими обставинами при вирішенні питання про можливість звільнення особи умовно-достроково від відбування призначеного покарання, тому не є підставою для застосування до нього положень ст.81 КК України.

Беручи до уваги, що за вироком суду ОСОБА_6 відбув 2/3 частини строку призначеного покарання; водночас, вивчивши відомості про особу засудженого, та з огляду на суспільну небезпеку вчиненого злочину, його поведінку протягом всього строку відбування покарання, й наголошуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально з урахуванням усіх відомостей у провадженні в сукупності, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що для досягнення цілей покарання, умовно-дострокове звільнення на цьому етапі відбування покарання засудженим, є недоцільним, з чим погоджується суд апеляційної інстанції.
Враховуючи наведене, суд вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою й належним чином вмотивованою та підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом, для її зміни або скасування в ході апеляційного перегляду не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 537, 539КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 січня 2018 року залишити без задоволення.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 січня 2018 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:

___________________ _____________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3