Справа № 214/5836/14-к
1-кс/214/1300/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2017 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю представника власника майна ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Кривому Розі справу за клопотанням представника власника майна ОСОБА_4 про скасування арешту майна, суд, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання ОСОБА_4 , в якому він просить: скасувати арешт, накладений на транспортний засіб моделі „SUBARU LEGAСY 2,0 АТ, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 (далі за текстом «автомобіль «Субару») та заборону на проведення будь-яких операцій по відчуженню, реєстрації, перереєстрації, постановки на облік, видачі номерних знаків, постановою від 28.02.2011 р. по кримінальній справі № 18-497, яка перебуває в провадженні Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві.

В обґрунтування клопотання зазначає наступне. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ( НОМЕР_3 ) власником автомобілю «Субару» є ОСОБА_5 .

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу по цивільній справі за №214/3920/15-ц від 15 лютого 2016 року визнано за ОСОБА_4 право власності на вказаний автомобіль з наступних підстав: довіреністю від 15.12.2011 р., яка посвідчена приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_6 , власник легкового автомобілю «Субару» уповноважив ОСОБА_7 бути його представником в усіх державних та інших установах будь-якої форми власності та підпорядкування з питань розпорядження (продаж, міна, здавання в оренду, давання у позичку), користування та керування вищевказаним автомобілем і який фактично передав останній ( ОСОБА_7 ); довіреністю від 14.03.2012 р., яка посвідчена приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , діюча від імені ОСОБА_5 , фактичного власника легкового автомобілю «Субару» на вказану дату (14.03.12 р.) уповноважила ОСОБА_4 бути її представником в усіх державних та інших установах будь-якої форми власності та підпорядкування з питань розпорядження (продаж, міна, здавання в оренду, давання у позичку), користування та керування вищевказаним автомобілем і який фактично передала останньому ( ОСОБА_4 ); відповідно до розписки, наданої ОСОБА_7 , діючої від імені ОСОБА_5 на підставі довіреності, було отримано грошові кошти в розмірі 17500 доларів США від ОСОБА_4 за придбання автомобіля «Субару». Таким чином, ОСОБА_4 отримав у користування на праві власності, легковий автомобіль «Субару», що зареєстрований відповідно до свідоцтва про реєстрацію вищевказаного транспортного засобу на ОСОБА_5 . ОСОБА_4 мав на праві довіреності, у законному володінні та користуванні з правом розпоряджання, автомобіль «Субару», що зареєстрований відповідно до свідоцтва про реєстрацію вищевказаного транспортного засобу на ОСОБА_5

2 листопада 2013 р. ОСОБА_4 звернувся до відділу центру з надання послуг пов`язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Кривий Ріг та Криворізького району Дніпропетровської області, що розташований у Саксаганському районі м. Кривого Рогу по вул. Волгоградській, 11 з метою зняття з обліку легкового автомобілю «Субару».

У цей же день, 2 листопада 2013 року, слідчим СВ Саксаганського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області (далі за текстом «РВ») ОСОБА_8 , відповідно до вимог ст. 223, 237 КПК України (в редакції 2012 року) протоколом автомобіля від 02.11.2013 р. у присутності понятих, на стоянці затриманого транспорту РВ по вул. Балакіна, 2-а м. Кривого Рогу, автомобіль «Субару» був вилучений автомобіль та залишений на вищевказаній стоянці.

Згідно висновку за перевіркою матеріалу зареєстрованого в ЖЕО №11987 від 02.11.2013 року РВ, проведеною перевіркою встановлено, що на автомобіль накладено арешт, який був доставлений до РВ для подальшого розгляду матеріалу по кримінальній справі, а також те, що ознак кримінального правопорушення в діях ОСОБА_4 виявлено не було.

Накладення арешту на транспортний засіб, оголошення транспортного засобу в розшук від 28 лютого 2011 року здійснювалось по кримінальній справі № 18-497, та вчинялось на підставі ст.ст. 78, 79 КПК України (в редакції 1960 року), хоча з 20.11.2012 р. КПК України в редакції 1960 р. не діє.

Згідно описової та резолютивної частини зазначеної постанови старшим слідчим в особливо важливих справах СУ ГУМВС України в м. Києві підполковником міліції ОСОБА_9 вказано, що в провадженні слідчого відділу СУ ГУМВС України в місті Києві знаходиться кримінальна справа № 18-497, яка порушена за ознаками злочинів, передбачених ст. 190 ч.3, 358 ч. 1, 3 КК України по заяві ОСОБА_10 по заволодінню шляхом обману транспортним засобом моделі „Тойота. Також зазначено, що в ході досудового слідства у кримінальній справі встановлено, що невстановлена слідством особа, шляхом обману заволоділа транспортним засобом моделі «Субару», який належав ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 придбаний останнім в кредит в АТ „УкрСиббанку. В подальшому, невстановлені слідством особи, на підставі завідомо підроблених документів, які підтверджували погашення отриманого ОСОБА_11 кредиту, зняли зазначений вище транспортний засіб із державного реєстраційного обліку та розпорядились ним на власний розсуд, реалізуючи стороннім особам. Такж зазначено, що на даний час (28.02.2011 р.) місцезнаходження транспортного засобу „Субару, не встановлено.

З урахуванням вимог кримінального процесуального кодексу України накладення арешту, вилучення 02.11.2013 р. легкового автомобілю «Субару» та затримання особи, яка управляла вказаним автомобілем ( ОСОБА_4 ) є безпідставним, необґрунтованим та таким, що грубо порушує вимоги чинного законодавства України.

На виконання ухвали Саксаганського районного суду міста Кривий Ріг Дніпропетровської області від 16.07.2015 року МВС України Головне управління в місті Києві Слідче управління повідомило, що 25.10.2012 року за результатами розслідування досудове слідство у справі завершено, в порядку ст. 225 КПК України (в редакції 1960 року) її направлено до прокуратури міста Києва, якою, після затвердження обвинувального висновку, спрямовано за підсудністю до Подільського районного суду міста Києва.

15.11.2012 року прокуратурою міста Києва визначено підслідність кримінальної справи № 18-595 та скеровано до Голосіївського РУ ГУМВС України в мсті Києві для організації подальшого розслідування, де відомості зазначеної кримінальної справи внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0012816. На теперішній час досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0012816 триває.

Голосіївське РУ ГУМВС України в м. Києві повідомило, що досудове розслідування по вказаному кримінальному провадженню триває, для забезпечення повного та всебічного дослідження всіх обставин вчинення кримінального правопорушення слідчому надані письмові вказівки, рішення стосовно речового доказу, а саме автомобіля «Субару» не приймалося.

У відповідності до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

На даний період часу законним володільцем автомобілю «Субару» є ОСОБА_4 , який не має можливості належним чином реалізувати своє право на користування та володіння транспортним засобом.

У відповідності до висновків, що містяться в підпункті 1 п. 2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року згідно з ч.1 ст. 167 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку. Відповідно до вимог КПК України арешт майна може також передбачати заборону для особи на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Відповідно підпункту 2 п. 2.6 зазначеного Узагальнення, арешт може бути накладено на майно підозрюваного, обвинуваченого, осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. При цьому таке майно може перебувати як у згаданих осіб, так і в інших фізичних або юридичних осіб.

Щодо осіб, які не є підозрюваними, обвинуваченими або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнята ухвала про арешт майна.

Як зазначено у вказаній нормі, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваною.

Згідно з приписами ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Чинним законодавством України, не заборонено придбання у користування та володіння транспортного засобу на підставі генеральної довіреності, так як особа яка є власником рухомого майна надає право покупцю зареєструвати своє право власності такою довіреністю

Відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна якщо арешт накладено необґрунтовано.

Наполягає, що арешт на автомобіль ОСОБА_4 накладено необґрунтовано, оскільки це прямо суперечить п.п. 2 п. 2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014.

Відмічає, що до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Тому у відповідності до наведеного просить поновити право ОСОБА_4 , як добросовісного володільця, у користуванні автомобілем, скасувавши раніше накладений арешт.

У судовому засіданні представник власника майна підтримала клопотання повністю та в своїх поясненнях підтвердила його зміст.

Судом про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялося Голосіївське РУ ГУ МВС України в м. Києві, в провадженні якого перебуває справа, щодо заволодіння автомобілем «Субару», слідчий у судове засіданні не з`явився, будь-яких клопотань, заперечень не надав.

У судовому засіданні досліджені наступні докази: постанова (а.с.7), рішення суду (а.с.8-11), свідоцтво про реєстрацію (а.с.12), висновок за перевіркою (а.с.13), протокол огляду (а.с.14-15), повідомлення (а.с.16), повідомлення (а.с.74).

Вислухавши особу, яка подала клопотання, прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню. При цьому суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення осіб можливості відчужувати майно.

У відповідності до ст.174 КПК, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 на праві власності належить вказаний автомобіль.

Постановою слідчого СУ ГУМВС України в м. Києві слідчого 28 лютого 2011 року по кримінальній справі № 18-497, яка порушена за ознаками злочинів, передбачених ст. 190 ч.3, 358 ч. 1, 3 КК України по заяві ОСОБА_10 по заволодінню шляхом обману транспортним засобом моделі „Тойота, був накладений арешт на автомобіль «Субару» та оголошений його розшук.

Відповідно до вказаної постанови, в ході досудового слідства у кримінальній справі встановлено, що невстановлена слідством особа, шляхом обману заволоділа транспортним засобом моделі «Субару», в подальшому, невстановлені слідством особи, на підставі завідомо підроблених документів, які підтверджували погашення отриманого ОСОБА_11 кредиту, зняли зазначений вище транспортний засіб із державного реєстраційного обліку та розпорядились ним на власний розсуд, реалізуючи стороннім особам.

25 жовтня 2012 року за результатами розслідування досудове слідство у справі №18-497 завершено, її направлено до прокуратури міста Києва, якою, після затвердження обвинувального висновку, спрямовано за підсудністю до Подільського районного суду міста Києва, матеріали стосовно заволодіння автомобілем «Субару» виділені в окреме провадження та цій справі надано реєстраційний номер 18-595.

15 листопада 2012 року зазначена справа прокуратурою міста Києва направлена до Голосіївського РУ ГУМВС України в мсті Києві для організації подальшого розслідування, відомості зазначеної кримінальної справи внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0012816.

На теперішній час досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0012816 триває.

2 листопада 2013 р. ОСОБА_4 звернувся до відділу центру з надання послуг пов`язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Кривий Ріг та Криворізького району Дніпропетровської області, що розташований у Саксаганському районі м. Кривого Рогу по вул. Волгоградській, 11, з метою зняття з обліку легкового автомобілю «Субару».

2 листопада 2013 року, слідчим СВ Саксаганського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , відповідно до вимог ст. 223, 237 КПК України (в редакції 2012 року) протоколом автомобіля від 2 листопада 2013 року на стоянці затриманого транспорту РВ по вул. Балакіна, 2-а м. Кривого Рогу, автомобіль «Субару» був вилучений та залишений на вказаній стоянці.

Згідно висновку за перевіркою матеріалу зареєстрованого в ЖЕО №11987 від 2 листопада 2013 року РВ, проведеною перевіркою встановлено, що на автомобіль накладено арешт, який був доставлений до РВ для подальшого розгляду матеріалу по кримінальній справі, а також те, що ознак кримінального правопорушення в діях ОСОБА_4 виявлено не було.

Досудове розслідування по вказаному кримінальному провадженню триває, рішення стосовно речового доказу, а саме автомобіля «Субару», не приймалося.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є, зокрема, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Як встановлено ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Як передбачено ст.7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: рівність перед законом; верховенство права; законність; недоторканність права власності; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.
Відповідно до ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Як передбачено п.9 Розділу Х1 «Перехідні положення» КПК України, арешт майна, застосований під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Пункт 9 Розділу Х1 «Перехідні положення» КПК України та ст. 174 КПК України неоднозначно регулюють питання скасування арешту не майно, оскільки стаття 174 КПК України не має застережень про те, що її положення не розповсюджуються на питання зняття арешту на майно, який був застосований до набрання чинності цим Кодексом.

Тому суд приходить до переконання, що при вирішенні клопотання про зняття арешту з автомобіля «Субару», суд зобов`язаний дотримуватися приписів ст. 9 КПК України та застосувати загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Арешт майна є одним із видів процесуального примусу, наявність арешту на автомобіль «Субару» перешкоджає здійсненню ОСОБА_4 свого права вільно володіти цим майном.
Суд приходить до переконання, що ОСОБА_4 , звертаючись з даними клопотанням, діяв у відповідності до таких засад кримінального судочинства як рівність перед законом, права на оскарження процесуальних рішень, верховенство права та недоторканність права власності.
При цьому суд бере до уваги, що ОСОБА_4 не може бути позбавлений права звернутися з даним клопотанням на тій підставі, що арешт майна був вчинений за нормами КПК України в редакції 1960 року. Позбавлення на цій підставі ОСОБА_4 права звертатися з клопотанням про скасування арешту порушувало б такі засади кримінального судочинства як рівність перед законом і судом, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, ставило б ОСОБА_4 в нерівні умови з особами, на майно яких арешт був накладений за нормами КПК України в редакції від 2012 року.
Суд вважає, що при розгляді клопотання ОСОБА_4 , в якому він оскаржує арешт автомобіля, належить застосувати такі засади кримінального судочинства як рівність перед законом та забезпечення права на оскарження процесуальних рішень.
Суд вважає, що при розгляді клопотання ОСОБА_4 , в якому він оскаржує арешт автомобіля належить застосувати такі засади кримінального судочинства, як верховенство права та недоторканність права власності.
Суд вважає, що застосування при вирішенні клопотання ОСОБА_4 таких засад кримінального судочинства, як забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, верховенство права та недоторканність права власності, не суперечить такому принципу як законність.
Отже, застосовуючи такі засади кримінального судочинства, як забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, верховенство права та недоторканність права власності, при вирішенні клопотання ОСОБА_4 належить керуватися вимогами ст.174 КПК України та визначити чи доведено ОСОБА_4 та обставина, що в подальшому застосуванні арешту автомобіля відпала потреба.
Як передбачено ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Суд приходить до переконання, що ОСОБА_4 , як власник автомобіля, довів що в застосуванні арешту автомобіля відпала потреба. При цьому суд бере до уваги таку доведену обставину, як тривалість арешту, який застосований в 2011 році, та таку обставину, що на теперішній час досудове розслідування у кримінальному провадженні, за яким застосований вказаний процесуальний примус триває.

Також суд бере до уваги що сторона обвинувачення до суду не заявилася, заперечень проти задоволення клопотання не надала, не висловила свою позицію про те, що потреба в подальшому застосуванні арешту автомобіля «Субару» не відпала.
Суд приходить до переконання, що на підставі досліджених доказів, які подані разом з клопотанням, у судовому засіданні особою, яка подала клопотання доведено, що потреба в подальшому застосуванні арешту автомобіля «Субару» відпала.
Таким чином, арешт, накладений на вказаний автомобіль, належить скасувати.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання, суд приходить до переконання, що воно відповідає таким, передбаченим ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження як охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Також суд приходить до переконання, що рішення про задоволення клопотання відповідає такому, передбаченому ст. 3 КПК України, повноваженню слідчого судді, як здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

На переконання суду, відмова у задоволенні клопотання буде порушувати право ОСОБА_4 на володіння автомобілем, буде суперечити наведеним вище завданням, засадам та принципам кримінального судочинства.

Керуючись ст.ст. 174, 369-372 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт транспортного засобу моделі „SUBARU LEGAСY 2,0 АТ, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 ; скасувати заборону на проведення будь-яких операцій по відчуженню, реєстрації, перереєстрації транспортного засобу моделі „SUBARU LEGAСY 2,0 АТ, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 ; скасувати заборону щодо постановки на облік, видачі номерних знаків відносно транспортного засобу моделі „SUBARU LEGAСY 2,0 АТ, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , накладених постановою від 28 лютого 2011 року по кримінальній справі № 18-497, винесеною слідчим в особливо важливих справах СУ ГУМВС України в м. Києві підполковником міліції ОСОБА_9 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1