Справа №: 398/15/18
провадження №: 1-кс/398/33/18
УХВАЛА
Іменем України
"19" січня 2018 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Олександрії скаргу потерпілого ОСОБА_4 на постанову слідчого від 26 грудня 2017 року про закриття кримінального провадження, внесеного в ЄРДР 22 жовтня 2015 року під №0003076,

встановив:
5 січня 2018 року потерпілий ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою, у які просив визнати протиправною і скасувати постанову слідчого Олександрійського ВП ГУНП України в Кіровоградській області ОСОБА_5 від 26.12.2017 року про закриття кримінального провадження ЄРДР № 0003076, а матеріали відповідного кримінального провадження направити керівнику Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області для організації досудового розслідування.

В обґрунтування своєї скарги ОСОБА_4 посилається на те, що під час досудового слідства слідчим не проведено ефективного розслідування, а саме: не вжито всіх необхідних заходів для збирання доказів і забезпечення повного та всебічного досудового розслідування, не здійснено необхідного повного переліку слідчих дій, спрямованих на встановлення істини у справі. На думку потерпілого у мотивувальній частині оскаржуваної постанови від 26.12.2017 р. відсутнє посилання на будь-які докази, встановлені під час досудового розслідування. Натомість у цій постанові є посилання на рішення слідчого СУ ФР ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у місті Києві про закриття кримінального провадження №0092 на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України. ОСОБА_4 стверджує, що останнє рішення підтведжує його невинуватість у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ст. 212 КК України і є преюдиційним щодо факту завідомо неправдивого повідомлення прокурору про вчинення злочину. Це рішення є підставою для визнання ОСОБА_6 підозрюваним у кримінальному провадженні та подальшого збору доказів щодо обставин події. Потерпілий стверджує, що слідчий у постанові від 26 грудня 2017 року ігнорує постанову слідчого про закриття кримінального провадження №0092 та вдається до неправильного тлумачення складу злочину передбаченого ст. 383 КК України. На переконання ОСОБА_4 твердження слідчого викладені у постанові від 26 грудня 2017 року про те, що ОСОБА_6 добросовісно помилився у своїх заявах, а тому не давав завідомо неправдивих повідомлень про злочин, суперечить теорії кримінального права.

У судовому засіданні представник скаржника адвокат ОСОБА_3 просив задовольнити скаргу із зазначених у ній підстав.

Слідчий у судове засідання не з`явився, про час і місце проведення судового розгляду повідомлений належним чином, на запит суду надав матеріали кримінального провадження № 0003279 від 22 жовтня 2015 року.

Заслухавши учасників провадження і дослідивши матеріали справи та кримінального провадження №0003076, суд дійшов висновку про те, що скарга ОСОБА_4 підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно оскаржуваної постанови слідчого, кримінальне провадження закрито за п.2 ч.1 ст.284 КПК України за відсутністю у діях ОСОБА_6 складу злочину. Так, слідчий вказує, що підставами для закриття кримінального провадження є те, що ОСОБА_6 добросовісно помиляючись у своїх заявах, не давав завідомо для себе неправдиве повідомлення про вчинення ОСОБА_4 злочину. Відсутність умислу ОСОБА_6 , як зазначає слідчий, підтверджується тим, що ОСОБА_6 понині продовжує наголошувати на тому, що митні платежі ОСОБА_4 не сплачені, а все що спростовує його покази, вчинено в інтересах посадовця ОСОБА_4 .

Разом з тим, цей висновок слідчого є необґрунтованим та передчасним, слідчий не вжив усіх заходів для збору доказів у справі, усунення протиріч між вже зібраними доказами та для заповнення наявних прогалин у встановленні фактичних обставин справи.

Частиною 1 статті 383 КК України передбачено кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення суду, прокурору, слідчому або органу досудового розслідування про вчинення злочину.

Слідчий у справі зібрав докази для встановлення наявності суб`єкта злочину, тобто особи, яка подала завідомо неправдиве повідомлення про злочин. Цією особою відповідно до оскаржуваної постанови слідчого є ОСОБА_6 .

Також слідчим у справі зібрано ряд доказів для встановлення обставин об`єктивної сторони злочину. Такими доказами є, зокрема, матеріали кримінального провадження №0000092, яке було розпочате за заявою ОСОБА_7 про вчинення злочину ОСОБА_4 , а саме несплата ним митних платежів. Слідчий у постанові зазначає, що встановив, що митні платежі ОСОБА_4 були сплачені, а кримінальне провадження, розпочате за заявою ОСОБА_6 було закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК за відсутністю складу злочину.

Також слідчий провів допит свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Свідок ОСОБА_8 під час допиту дав показання, у яких заперечив факти на які посилався ОСОБА_6 у своїх заяві про вчинення злочину від 24 жовтня 2015 року, а саме те, що джерелом обізнаності ОСОБА_6 про несплату ОСОБА_4 митних платежів була його бесіда з ОСОБА_8 , який з серпня 2007 по липень 2013 року працював на посаді начальника ВРЕР ДАІ УМВС у Кіровоградській області з обслуговування м.Олександрії, Олександрійського та Петрівського районів. ОСОБА_8 під час допиту заперечував, що приносив до більярдного клубу Карамболь будь-які службові документи, зокрема і ті, що стосуються ОСОБА_4 . Також ОСОБА_8 пояснив, що інформації про несплату ОСОБА_4 митних платежів у нього не було і не могло бути, оскільки контроль за сплатою мита здійснює митна служба, а не ВРЕР, де працював свідок. Тому свідок стверджує, що не передавав і не міг передати ОСОБА_6 інформацію, на яку він посилається у заяві про вчинення злочину.

Разом з тим, у заяві про вчинення злочину ОСОБА_6 вказує на те, що джерелом його обізнаності про несплату ОСОБА_4 митних платежів є саме розповідь ОСОБА_8 та принесені ним до розважального клубу Карамболь документи, які нібито підтверджують зазначений факт.

Таким чином, слідчий зібравши докази об`єктивної сторони злочину і відомості щодо особи, яка може бути суб`єктом злочину, не провів усіх необхідних слідчий дій для встановлення суб`єктивної сторони злочину, а саме наявності умислу ОСОБА_6 на завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину. Для з`ясування наявності ознак суб`єктивної сторони має бути проведений допит ОСОБА_6 . При цьому суд наголошує на тому, що рапорт слідчого про проведену з ОСОБА_6 телефонну розмову не є доказом, а відмова особи з`явитися на допит може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема приводу.

Також слідчий має вжити заходів для усунення протиріч між наявними у справі доказами, а саме протоколом допиту ОСОБА_8 та заявою ОСОБА_6 про вчинення злочину. Такими заходами, зокрема, є допит ОСОБА_6 та одночасний допит ОСОБА_6 та ОСОБА_8 .

Без усунення зазначених прогалин і протиріч висновок слідчого про те, що ОСОБА_6 добросовісно помилявся у своїй заяві про вчинення ОСОБА_4 злочину суд вважає необґрунтованим, тому що у справі, як зазначено вище, наявні зібрані слідчим докази протилежного, а протиріччя між цими доказами і заявою ОСОБА_6 не усунуті.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що оскаржувана постанова слідчого підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 306, 307, 372 КПК України, суд

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Скасувати постанову слідчого СВ Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_5 від 26 грудня 2017 року про закриття кримінального провадження, внесеного в ЄРДР 22 жовтня 2015 року під №0003076.

Ухвала не може бути оскаржена.

Суддя ОСОБА_1