АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/171/18 Справа № 711/5136/17 Категорія: Глава 34 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 січня 2018 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали заяви за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 листопада 2017 року, якою залишено без задоволення заяву ОСОБА_6 про перегляд ухвали судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 липня 2017 за нововиявленими обставинами,

в с т а н о в и л а :
14.07.2017 ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про включення строку перебування в слідчому ізоляторі з 18.07.2002 по 27.08.2005, з 05.03.2012 по 06.06.2012 та з 28.08.2016 по 21.06.2017 до строку відбутого покарання з розрахунку оди день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

06.10.2017 засуджений ОСОБА_6 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з заявою про перегляд ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14.07.2017 за нововиявленими обставинами.

30.11.2017 ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси залишено без задоволення заяву засудженого ОСОБА_6 про перегляд ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14.07.2017 за нововиявленими обставинами.

Дана ухвала вмотивована тим, що судова практика, на яку посилається засуджений ОСОБА_6 , зокрема ухвалення рішень відповідними інстанціями по інших кримінальних провадженнях, якими вирішувались питання щодо застосування положень ч. 5 ст. 72 КК України, не є нововиявленою обставиною в розумінні ст. 459 КПК України.

Крім того, судом враховано, що ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 17.08.2016 строк попереднього ув`язнення, який належить до зарахування на підставі ст. 72 КК України, засудженому зараховано з 12.04.1998 (дата затримання) по 09.07.2002 (дата набрання вироком законної сили).

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 порушує питання про скасування ухвали суду першої інстанції через порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити його вимоги, викладені в заяві про перегляд ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14.07.2017 за нововиявленими обставинами і зарахувати в строк відбутого покарання термін його перебування в умовах СІЗО відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, зокрема із 18.07.2002 (дата прибуття до слідчого ізолятора після касаційного розгляду) по 27.08.2005 (дата вибуття до місця відбування покарання), з 05.03.2012 (дата прибуття до СІЗО за ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 10.06.2011) по 06.06.2012 (дата вибуття з СІЗО на касаційний розгляд) та з 28.08.2016 (дата прибуття до СІЗО на підставі ухвали Апеляційного суду Черкаської області від 21.07.2016) по 21.06.2017 (дата скасування Закону).

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції помилково здійснено посилання на те, що ухвалення рішень відповідними інстанціями по інших кримінальних провадженнях, якими вирішувались питання щодо застосування положень ч. 5 ст. 72 КК України, не є нововиявленою обставиною в розумінні ст. 459 КПК України, оскільки в заяві, як на наявність підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, він посилався на наявність інших обставин, які не були відомі суду на час судового розгляду, зокрема на ч. 5 ст. 459 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, думку засудженого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 в підтримку доводів, викладених в апеляційній скарзі, міркування прокурора про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції і відсутність підстав для задоволення апеляційних вимог засудженого ОСОБА_6 , перевіривши матеріали провадження за заявою ОСОБА_6 та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За змістом ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як встановлено колегією суддів, вказаних вимог кримінального процесуального закону суд першої інстанції цілком дотримався.

Відповідно до п.п. 2 п. 16 Розділу ХІ КПК України «Перехідні положення», заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами, подані до суду до дня набрання чинності цим Кодексом, а також заяви, подані прокурорами відповідно до абзацу першого цього пункту після набрання ним чинності, розглядаються відповідними судами в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом, в складі суду, передбаченому ст. 35 цього Кодексу.

Так, згідно ст. 459 КПК України в редакції 2012 року, судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами. Нововиявленими обставинами визнаються, зокрема: штучне спотворення або підроблення доказів, неправдивість перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого на яких ґрунтується вирок; зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді, судді чи суду під час кримінального провадження; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого нормативного акта, застосованого судом; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом з раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Так, з контексту ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14.07.2017, про перегляд якої за нововиявленими обставинами порушується питання засудженим ОСОБА_6 , вбачається, що, в ході розгляду клопотання про включення строку перебування в установі попереднього ув`язнення до строку відбутого покарання, встановлено що строк попереднього ув`язнення ОСОБА_6 тривав з 12.04.1998 (дата затримання) до 09.07.2002 (дата набрання вироком законної сили) і він, ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 17.08.2016, вже зарахований в строк відбутого покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. При цьому, судом відмовлено в задоволенні клопотання, в частині включення строку перебування ОСОБА_6 в установі попереднього ув`язнення на час перегляду вироку за нововиявленими обставинами та приведення його у відповідність до законодавства, що пом`якшує покарання, оскільки вказаний строк не належить до строку попереднього ув`язнення.

Як на підставу для перегляду ухвали судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14.07.2017 засуджений зазначив, що йому безпідставно відмовлено у задоволенні його клопотання про включення всього строку перебування в слідчому ізоляторі до строку відбутого покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, внаслідок незнання та не дослідження судом обставин, які доводять правові аргументи для такого зарахування, зокрема без урахування судових висновків, викладених у постанові ВСУ від 26.10.2017 по справі № 5-121кс(15)17, в ухвалі апеляційного суду Чернігівської області від 15.07.2016 у справі № 739/58/16к та в ухвалі Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.09.2016 у справі № 711/7728/16-к.

Зокрема, як вбачається із висновків Верховного Суду України, що містяться в постанові Судової палати у кримінальних справах від 26.10.2017 (справа № 5-121кс(15)17), на які посилається засуджений ОСОБА_6 як на нововиявлені обставини, Суд дійшов висновку про необхідність зарахування засудженим до довічного позбавлення волі у строк відбування покарання попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Оскільки строк попереднього ув`язнення ОСОБА_6 вже зараховано ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 17.08.2016 то, наведений вище висновок Верховного Суду України, не являється, на думку колегії суддів, нововиявленою обставиною для перегляду ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14.07.2017, якою фактично не відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_6 про зарахування строку попереднього ув`язнення, а лише констатовано факт такого його зарахування.

Інша судова практика, зокрема судові рішення різних інстанцій в інших кримінальних провадженнях, яким вирішувалось питання щодо застосування положень ч. 5 ст. 72 КК України, на яку посилається засуджений в заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, не є нововиявленою обставиною в розумінні ст. 459 КПК України.

З огляду на викладене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що доводи засудженого ОСОБА_6 , які фактично зводяться до необхідності перегляд ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14.07.2017 за нововиявленими обставинами і зарахування в строк відбутого покарання термін його перебування в умовах СІЗО відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, зокрема: із 18.07.2002 по 27.08.2005; з 05.03.2012 по 06.06.2012; з 28.08.2016 по 21.06.2017, не є нововиявленою обставиною в розумінні положень ч. 2 ст. 459 КПК України.

Тому, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстави, передбачені ст. 409 КПК України, для її скасування чи зміни відсутні, а тому визнає необґрунтованими доводи засудженого ОСОБА_6 наведені ним в апеляційній скарзі.

З врахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, п. 1 ч. 1 ст. 407, ст.ст. 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :
Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 листопада 2017 року, якою залишено без задоволення заяву ОСОБА_6 про перегляд ухвали судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 липня 2017 за нововиявленими обставинами, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її оголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції в порядку і строки, передбачені ст. 426 КПК України, а засудженим ОСОБА_6 - в той же строк, однак з моменту вручення її копії.

Головуючий :

Судді :