АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0001987 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Подільського районного суду м. Києва від 05 вересня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Подільського районного суду м. Києва від 05 вересня 2017 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та йому призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів.

Як встановив суд у вироку, 10 травня 2017 року у вечірній час, приблизно о 20 год., ОСОБА_6 перебував за місцем проживання в приміщенні квартири АДРЕСА_3 разом із _________________________________________________________________

Справа №11-кп/796/672/2018 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_7
Категорія: ч. 2 ст. 121 КК України Доповідач ОСОБА_1
дружиною ОСОБА_8 , з якою проживав разом з 4 малолітніми дітьми в одній з кімнат у вказаній квартирі.
В цей час між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 розпочався словесний конфлікт, який переріс в сварку, під час якої у ОСОБА_6 виник намір на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_8 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, протиправно, 10 травня 2017 року, приблизно в період часу з 20 год. 10 хв. до 20 год. 30 хв., знаходячись в приміщенні кухні квартири АДРЕСА_3 , за місцем свого проживання, ОСОБА_6 умисно завдав ОСОБА_8 чисельних ударів руками в область голови та обличчя, від чого остання 13 травня 2017 року, перебуваючи в КМКЛ ШМД за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 3, померла від отриманих травм.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_8 №1195/2 від 23 червня 2017 року було виявлено наступне:

а) множинні садна, крововиливи в шкіру та м`які тканини голови, субдуральна гематома над правою півкулею мозку, об`ємом близько 110 куб. см, субарахноїдальний крововилив, який покриває півкулі мозку, вогнище забою тканини мозку в правій лобній ділянці, кров в бічних шлуночках мозку, стиснення та набряк-набухання головного мозку, після травматична ішемія тканини мозку в ділянці: зорових горбів, мозолистого тіла, правої потиличної частки.

Вищевказаний комплекс ушкоджень має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

б) синці в ділянці тильної поверхні кистей - мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

Зовнішній вигляд вищевказаних ушкоджень, а також, з урахуванням даних медичної документації, свідчить про те, що вони могли виникнути приблизно за 2,5 доби до настання смерті.

Характер та морфологія усіх виявлених ушкоджень свідчить про те, що всі вони виникли від неодноразової дії тупого твердого предмета з обмеженою поверхнею площини контакту, який не відобразився в ушкодженнях.

Виникнення вищевказаних ушкоджень внаслідок падіння потерпілої з вертикального чи близького до нього положення тіла з наступним ударом об тупий твердий предмет (-ти) - малоймовірно.

Смерть ОСОБА_8 настала внаслідок закритої черепно-мозкової травми.

На вказаний вирок суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини провадження, просить переглянути вирок суду та призначити йому менш суворе покарання.

Обґрунтовуючи свою вимоги, просить врахувати, що свою вину у скоєному злочині він визнав повністю, щиро розкаявся та сприяв швидкому розслідуванню кримінальної справи, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується задовільно, а також має трьох неповнолітніх дітей, які на даний час знаходяться в дитячому будинку, та матір похилого віку, яка має хронічні захворювання.

Інші учасники судового провадження даний вирок не оскаржують.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого на підтримку доводів апеляційної скарги, а також заперечення прокурора проти її задоволення, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

За приписами ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 394 КПК України, висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, перевірці колегією суддів не підлягають, оскільки фактичні обставини кримінального провадження учасниками судового провадження в суді першої інстанції не оспорювалися і докази щодо них, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, не досліджувались.

За встановлених судом фактичних обставин, дії ОСОБА_6 , які виразились в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило смерть ОСОБА_8 ,правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК України.

При цьому колегія суддів не встановила істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції дійти правильних висновків в цій частині.

Міра покарання призначена ОСОБА_6 з дотриманням вимог ст.ст. 50, 65 КК України.

Так, відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Водночас положення ст. 50 КК України визначають, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Як вважає колегія суддів, цих вимог закону, при здійсненні судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 , суд першої інстанції дотримався.

Так, при призначенні ОСОБА_6 покарання, як це слідує з мотивувальної частини вироку, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який є тяжким злочином, конкретні обставини його вчинення та наслідки, а також дані про особу винного, який раніше не судимий, офіційно не працює, не перебуває на обліках у відповідних лікарів-спеціалістів спеціальних обліках, але за висновком судово-психіатричної експертизи№332 від 25 травня 2017 року страждає на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, має синдром залежності і потребує протиалкогольного лікування, формально позитивно характеризується за місцем проживання, офіційно не одружений, але перебуває у цивільному шлюбі та має на утриманні трьох малолітніх дітей, щире каяття ОСОБА_6 , як обставину, що пом`якшує його покарання, і відсутність обставин, що його обтяжують, а отже, обґрунтовано призначив обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України.
Призначене ОСОБА_6 покарання за своїм видом та розміром є справедливим, відповідає тяжкості вчиненого злочину та його особі, і є необхідним для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення ним нових злочинів, і в повній мірі відповідає вимогам ст. 65 КК України, а тому з доводами апелянта фактично про суворість призначеного йому вироком суду першої інстанції покарання колегія суддів погодитись не може.

При цьому вимоги обвинуваченого щодо врахування ряду обставин, а саме того, що свою вину у скоєному злочині він визнав повністю, щиро розкаявся та сприяв швидкому розслідуванню кримінальної справи, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується задовільно, а також має трьох неповнолітніх дітей, які на даний час знаходяться в дитячому будинку, та матір похилого віку, яка має хронічні захворювання, як підстав для пом`якшення призначеного йому судом покарання, не можуть бути задоволені, оскільки ці обставини не лише були враховані судом при призначенні ОСОБА_6 покарання, але й вони не є тими обставинами, які в даному випадку істотно знижували б ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину та давали б підстави для висновку про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства чи пом`якшення призначеного йому судом покарання, зважаючи на тяжкість вчиненого ОСОБА_6 злочину та його непоправні наслідки - смерть людини, життя якої, згідно ст. 3 Конституції України, є найвищою соціальною цінністю у нашій державі.

Інших доводів на обґрунтування необхідності пом`якшення призначеного судом покарання в апеляційній скарзі обвинуваченого не наведено.

За викладеним вище, не маючи інших приводів та підстав для скасування чи зміни вироку, визнаючи його законним та обґрунтованим, колегія суддів вважає за необхідне залишити вирок суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Подільського районного суду м. Києва від 05 вересня 2017 року відносно ОСОБА_6 без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня отримання її копії.

Судді:

____________________ _____________________ _____________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3