Гребінківський районний суд Полтавської області
__________________________________________________________________________________
Справа №: 528/514/17
В И Р О К
Іменем України

21 листопада 2017 року м. Гребінка

21 листопада 2017 року Гребінківський районний суд Полтавської області у складі:
судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гребінка Полтавської області кримінальне провадження № 0000115, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.03.2017, за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Кужелева, Дунаєвського району, Хмельницької області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта повна загальна середня, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, раніше судимого:
- 17.03.2017 Чорнобаївським районним судом Черкаської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 185 КК України,
за участі:
прокурора ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
У С Т А Н О В И В :
судом визнано доведеним, що 10.03.2017 в нічний час, точного часу не встановлено, ОСОБА_3 в стані алкогольного сп`яніння правомірно перебував у приміщенні будинку, що за адресою: АДРЕСА_2 , де в нього виник злочинний умисел на повторне таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу таємно викрав з кухонної кімнати декоративний глечик з металу жовтого кольору, годинник з написом «Молния сделано в СССР», кальян з металу жовтого кольору, соусниця з металу жовтого кольору, статуетка з металу жовтого кольору у вигляді орла, предмет у вигляді рогу, попільничка «Бичок» у вигляді риби, портсигар з металу сріблястого кольору, бінокль, театральний бінокль, сільничка з металу світлого кольору, підсвічник з металу світлого кольору, ваза мала з металу жовтого кольору, три чарочки з металу світлого кольору, штик-ніж, дві ложки з металу жовтого кольору, дзвінок з металу жовтого кольору, чарка з металу жовтого кольору, масляну лампу, які відповідно до висновку судово-мистецтвознавчої експертизи № 5949 від 25.04.2017 не належать до культурних цінностей, що мають художнє, історичне, етнографічне та наукове значення. Загальна вартість викраденого майна складає 3 390 грн.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні злочинних дій, направлених на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), що вчинено повторно, визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся та підтвердив зазначені вище фактичні обставини.
Надані обвинуваченим ОСОБА_3 показання не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості та добровільності.
Вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю підтверджується його показаннями та щирим каяттям у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 185 КК України.
Відповідно до вимог частини третьої статті 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення частини третьої статті 349 КПК України роз`яснені судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи та кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, а тому суд, відповідно до вимог частини третьої 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 та стосуються речових доказів, процесуальних витрат, а також висновку експерта, в якому за наслідком проведення відповідної судової експертизи, викладені та засвідчені підписом експерта дані, що мають значення для встановлення фактів і обставин цього кримінального провадження.
Вина ОСОБА_3 , який не оспорював фактичні обставини справи у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого частиною другою статті 185 КК України, повністю доведена під час судового розгляду.
Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, судом встановлено, що дії ОСОБА_3 за частиною другою статті 185 КК України кваліфіковано вірно, так як він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), що вчинено повторно.
Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_3 виду покарання, суд відповідно до вимог статті 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який статтею 12 КК України класифікується як злочин середньої тяжкості, визнання обвинуваченим вини у вчиненому кримінальному правопорушенні, щире каяття, матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого, - за місцем проживання характеризується позитивно, офіційно не працює, одружений, має на утриманні малолітню дитину, на обліку у лікарів фтізіатра, нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий, має незняту та непогашену судимість.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття.
Обставиною, які обтяжує покарання ОСОБА_3 , є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, однак з урахуванням обставин вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, його ставлення до наслідків своїх протиправних дій, суд прийшов до висновку, що перевиховання та виправлення обвинуваченого можливі без відбування покарання, тому вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі з застосуванням статті 75 КК України звільненням від відбування покарання з випробуванням, та з покладенням на нього обов`язків, передбачених статтею 76 КК України, вважаючи таке покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Крім цього, враховуючи, що ОСОБА_3 вчинив злочин, за який засуджується у цьому кримінальному провадженні до постановлення вироку Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 17.03.2017, остаточне покарання ОСОБА_3 слід призначити за правилами ч.4 ст.70 КК України.
При призначенні остаточного покарання за сукупністю злочинів відповідно до вимог статті 70 КК України суд вважає необхідним застосувати принцип часткового складання призначених покарань.
За наслідком розгляду заявленого потерпілим ОСОБА_6 цивільного позову про стягнення з ОСОБА_3 на його користь 25 000 грн матеріальних збитків, 5 000 моральної шкоди, а в цілому 30 000 грн, та з метою забезпечення позову накласти арешт на все належне обвинуваченому майно, суд прийшов до таких висновків.
У судовому засіданні цивільний позивач ОСОБА_6 та його представник ОСОБА_5 , кожен окремо, заявлені вимоги цивільного позову підтримали.
Захисник ОСОБА_7 та обвинувачений Суддя Д.І., кожен окремо, заперечували проти заявленого цивільного позову в частині стягнення матеріальних збитків, що перевищують межі висунутого обвинувачення. Зокрема, визнали позов щодо спричинених збитків у сумі 3390,00 грн, в іншій частині просили відмовити через необґрунтованість та безпідставність. Крім цього, захисник ОСОБА_7 звернув увагу, що при заявленні цивільного позову в частині стягнення моральної шкоди, цивільним позивачем ОСОБА_6 не сплачено судовий збір.
Прокурор ОСОБА_4 пояснив суду, що викрадені предмети визнано речовим доказом та наразі вони зберігаються в камері речових доказів Гребінківського ВП ГУНП у Полтавській області, тому підстав для задоволення цивільного позову ні в частині стягнення матеріальних збитків, ні в частині стягнення моральної шкоди та накладення арешту на майно обвинуваченого немає.
Суд шляхом заслуховування пояснень прокурора ОСОБА_4 , представника потерпілого ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_3 , дослідження матеріалів кримінального провадження, оцінки кожного окремо доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності та в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку , прийшов до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення цивільного позову з огляду на таке.
Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має прав пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
У відповідності ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Відповідно до роз`яснень п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1989 № 3 (зі змінами) «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» (далі Постанова Пленуму від 31.03.1989 № 3) покладаючи на підсудного обов`язок відшкодувати матеріальну шкоду, суд має виходити з установленого законом правила про те, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню в повному обсязі.
При визначенні суми, що підлягає стягненню з засудженого або з цивільного відповідача, мають бути зараховані суми, добровільно передані цивільному позивачеві до постановлення вироку, а також вартість поверненого йому майна (п. 16).
Як роз`яснено в п. 3, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі Постанова Пленуму № 4 від 31.03.1995), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у порушенні права власності та інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими та при настанні інших негативних явищ. При вирішені спору про відшкодування моральної шкоди суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в який матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Відповідно до ст. 137 ЦПК у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується (п. 4 Постанови Пленуму № 4 від 31.03.1995).
Відшкодування моральної (немайнової) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових прав, які є абсолютними, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою.
Згідно із Постановою Пленуму від 31.03.1989 № 3, яка є чинною, при розгляді цивільного позову в кримінальній справі як цивільний позивач, так і цивільний відповідач звільняються від сплати державного мита (п. 23).
Відповідно до ст. 337 КПК судовий розгляд проводиться лише щодо особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
При вирішенні питання про стягнення матеріальної шкоди судом враховано, що згідно із постановою про визнання речових доказів від 27.03.2017 викрадене майно в межах висунутого обвинувачення зберігається в Гребінківському ВП ГУНП в Полтавській області, відповідно до висновку судово-мистецтвознавчої експертизи від 25.04.2017 вартість цього майна становить 3900,00 грн. З урахуванням того, що викрадене майно зберігається в камері речових доказів, що підтверджено прокурором ОСОБА_4 у судовому засіданні, то відсутні підстави для задоволення цивільного позову в частині стягнення матеріальної шкоди.
Стосовно заявлених позовних вимог про стягнення моральної шкоди, враховуючи характер майнових втрат, можливість їх відновлення, зокрема того, що відповідно до висновку експерта від 25.04.2017, який не оспорювався цивільним позивачем, надані на дослідження предмети не є рідкісним, виготовлені промисловим способом з великим тиражем, а тому до культурних цінностей , що мають художнє, історичне, етнографічне та наукове значення, не належать, враховуючи характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про часткове їх задоволення в розмірі 1000 грн, у частині забезпечення позову відмовити.
Питання речових доказів у кримінальному провадженні вирішити відповідно до статті 100 КПК України.
Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави загальну вартість процесуальних витрат, яка становить 4 952 грн (чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят дві грн.) за проведення судово-мистецтвознавчої експертизи.
Керуючись статтями 100, 368, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 185 КК України та призначити йому покарання у виді одного року позбавлення волі.
Згідно зі статтею 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Встановити тривалість іспитового строку один рік.
На підставі ч. 4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, призначених вироком Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 17.03.2017 у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, на підставі статті 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на один рік, та покарання у виді одного року позбавлення волі із застосуванням статті 75 КК України звільнений від відбування покарання строком на один рік, призначеного за цим вироком, остаточно призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді 3 (трьох) років шести місяців позбавлення волі.
Згідно зі статтею 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Встановити тривалість іспитового строку один рік три місяці.
Відповідно до статті 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов задовольнити частково. Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 1000, 00 грн (одна тисяча грн. 00 коп), в іншій частині позовних вимог відмовити.
Питання речових доказів у кримінальному провадженні вирішити відповідно до статті 100 КПК України, зокрема:
- декоративний глечик з металу жовтого кольору, - годинник з написом «Молния сделано в СССР», - кальян з металу жовтого кольору, - соусниця з металу жовтого кольору, - статуетка з металу жовтого кольору у вигляді орла, - предмет у вигляді рогу, - попільничка «Бичок» у вигляді риби, - портсигар з металу сріблястого кольору, - бінокль, - театральний бінокль, - сільничка з металу світлого кольору, - підсвічник з металу світлого кольору, - ваза мала з металу жовтого кольору, - три чарки з металу світлого кольору, - штик-ніж, - дві ложки з металу жовтого кольору, - дзвінок з металу жовтого кольору, - чарка з металу жовтого кольору, - масляна лампа, які зберігаються в Гребінківському ВП ГУНП в Полтавській області, повернути законному володільцю ОСОБА_6 .
Стягнути із ОСОБА_3 в дохід держави процесуальні витрати в розмірі 4 952,00 грн (чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят дві грн).
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через Гребінківський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання його копії.
Копії вироку негайно після його проголошення вручаються сторонам кримінального провадження.
Суддя ОСОБА_1