УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 листопада 2017 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 за участі: прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 , прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 , розглянувши клопотання старшого детектива Національного бюро Третього відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного

ОСОБА_11 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харків, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у кримінальному провадженні № 0001349 від 07 липня 2015 року за ознаками кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 364, ч. 5 ст. 191 КК України,

в с т а н о в и в:

01 листопада 2017 року до Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого детектива Національного бюро Третього відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_11 .

Клопотання обґрунтовується тим, що в провадженні НАБ України знаходиться кримінальне провадження за № 0001349 від 07 липня 2015 року за підозрою ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого 4 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, а саме в підбурюванні до розтрати чужого майна службовою особою шляхом зловживання своїм службовим становищем, вчиненим за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_12 в період з 05.03.2014 до 14.05.2015, перебуваючи на посаді заступника Міністра внутрішніх справ України керівника апарату в межах своїх повноважень, серед іншого, був наділений наступними правами та обов`язками:

- організовувати діяльність апарату Міністерства, стабільність і наступність у його роботі, організацію поточної роботи, пов`язаної зі здійсненням повноважень МВС України;

- забезпечувати підготовку пропозицій щодо виконання завдань МВС України та подавати їх на розгляд Міністрові внутрішніх справ;

- організовувати і контролювати виконання в апараті Міністерства Конституції та законів України, актів і доручень Президента України, актів Кабінету Міністрів України, наказів МВС України та доручень Міністра, його першого заступника та заступників, інформувати про їх виконання;

- координувати проведення необхідних наукових, науково-дослідних, кримінологічних і соціологічних досліджень, а також розроблення за їх результатами науково-практичних пропозицій, методичних рекомендацій тощо.

При цьому ОСОБА_12 забезпечував:

- ефективне, результативне і цільове використання бюджетних коштів;

- участь у стандартизації, метрологічному забезпеченні, підтвердженні відповідності встановленим вимогам продукції спеціального призначення (робіт, послуг), яка надходить до органів внутрішніх справ.

Крім того, ОСОБА_12 організовував:

- планово-фінансову роботу в Міністерстві та органах внутрішніх справ, на підприємствах, установах та організаціях, що належать до сфери його управління, здійснення контролю за використанням фінансових і матеріальних ресурсів, організацію та вдосконалення бухгалтерського обліку.

Окрім того, ОСОБА_12 представляв МВС України як юридичну особу в цивільно-правових відносинах та судових органах.

У межах своїх повноважень був наділений правом:

- підписувати накази МВС України організаційно-розпорядчого характеру, організовувати і контролювати їх виконання;

- давати обов`язкові для виконання працівниками і державними службовцями апарату Міністерства та органів внутрішніх справ доручення;

- координувати і контролювати діяльність структурних підрозділів апарату Міністерства:

Таким чином, посада заступника Міністра внутрішніх справ України керівника апарату пов`язана з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, внаслідок чого ОСОБА_12 відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України був службовою особою.

Наприкінці жовтня 2014 року ОСОБА_11 , перебуваючи в дружніх стосунках з ОСОБА_12 , домовився з ним про організацію закупівлі рюкзаків у підконтрольного ОСОБА_11 підприємства. При цьому ОСОБА_11 підшукав спільника, вступивши з ним у злочинну змову, а саме ОСОБА_13 , який мав організувати пошиття рюкзаків з мінімальними затратами.

При цьому, ОСОБА_13 , маючи можливість безперешкодно відвідувати Міністерство, восени 2014 року отримав від першого заступника Директора Департаменту матеріального забезпечення МВС України ОСОБА_14 для зразка рюкзак з числа раніше поставлених Міністерству.

Після цього ОСОБА_13 , отримавши задовго до оголошення переговорної процедури закупівлі зразок рюкзака, достовірно знаючи, що ОСОБА_11 та ОСОБА_12 забезпечать проведення закупівлі у підконтрольного їм підприємства, доставив зразок до себе в офіс за адресою АДРЕСА_2 та передав його офіс-менеджеру ОСОБА_15 , якій доручив підшукати суб`єктів господарської діяльності в м. Харкові, які зможуть пошити рюкзаки за наданим зразком, достовірно знаючи, що МВС України рюкзаки будуть прийняті, незважаючи на кустарний спосіб їх виготовлення.

ОСОБА_15 за допомогою мережі Інтернет знайшла громадян ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , які погодились пошити такі рюкзаки. Отримавши від ОСОБА_15 вказану інформацію, через декілька днів ОСОБА_13 повернув отриманий рюкзак до МВС України.

В подальшому ОСОБА_11 03.12.2014 о 16.09 год. прибув до службового кабінету ОСОБА_12 , розташованого на четвертому поверсі адміністративної будівлі № 1 МВС України, за адресою: м. Київ, вул. Богомольця 10. Під час розмови ОСОБА_12 , з`ясувавши у ОСОБА_11 , що той зможе забезпечити пошиття до закінчення 2014 року лише 100 рюкзаків, пояснив, що таку кількість Міністерство придбає до завершення поточного року, а з початку наступного року він забезпечить закупівлю у ОСОБА_11 більшої партії рюкзаків.

Під час цієї розмови ОСОБА_12 зателефонував ОСОБА_14 та проінструктував його щодо досягнутої домовленості з ОСОБА_11 . При цьому наказав ОСОБА_14 дати вказівку працівникам територіальних підрозділів МВС України підготувати документи для обґрунтування потреби в рюкзаках для спецпідрозділів, що залучаються для виконання завдань в зоні проведення АТО та зв`язатись з ОСОБА_13 для організації придбання рюкзаків.

На виконання вказівок ОСОБА_12 , ОСОБА_14 о 16.17 год. зателефонував ОСОБА_13 для обговорення питання поставки рюкзаків, а також дав завдання підлеглим працівникам Департаменту матеріального забезпечення МВС України зв`язатись з працівниками територіальних підрозділів МВС України та повідомити їм про те, що необхідно підготувати листи про потребу в рюкзаках.

Після досягнення домовленості з ОСОБА_12 того ж дня ОСОБА_11 зайшов до кабінету ОСОБА_14 та підтвердив йому зміст домовленостей. В подальшому ОСОБА_11 телефоном о 19.52 год. повідомив про досягнуті домовленості ОСОБА_13 ..

При цьому ОСОБА_12 , будучи Головою комітету конкурсних торгів (далі - Комітет), достовірно знав, що 13.10.2014 МВС України вже закуплено 6244 рюкзаки за ціною 1785 грн., та те, що на складі Центральної бази ресурсного забезпечення МВС України (далі - ЦБРЗ) залишається значна їх частина (станом на березень 2015 року 2218 рюкзаків, станом на 28.12.2015 1049 рюкзаків, закуплених у 2014 році).

Незважаючи на це, в порушення п.п. 2, 22, 37 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 № 228 «Про затвердження Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ» за відсутності обґрунтування показників видатків бюджету, що включаються до проекту кошторису, відповідними розрахунками за кожним кодом економічної класифікації і деталізації за видами та кількістю товарів (робіт, послуг) із зазначенням вартості за одиницю, ОСОБА_12 27.01.2015 погодив внесення змін до річного плану закупівель речового майна, чим забезпечив здійснення закупівлі рюкзаків за переговорною процедурою (2 лоти по 3000 шт., очікуваною вартістю 2024 грн. за одиницю з ПДВ).

30.01.2015 Комітетом, 8 з 10 присутніх на засіданні членів якого були працівниками підпорядкованих ОСОБА_12 підрозділів МВС України, прийнято рішення про включення до річного плану закупівель на 2015 рік закупівлі речового майна за переговорною процедурою, у тому числі придбання 6000 рюкзаків з очікуваною вартістю 12145140 грн. (2024 грн. з ПДВ за одиницю).

02.02.2015 МВС України надіслано запрошення суб`єктам господарювання для участі в переговорній процедурі закупівлі, яке також було оприлюднено на сайті МВС України. При цьому до ТОВ «Дніпровенд», яке в подальшому визначено переможцем тендеру, таке запрошення не надсилалося. Вказане запрошення також містило перелік документів необхідний для участі у процедурі закупівлі та технічний опис предмета закупівлі.

З метою виготовлення цих документів від імені юридичної особи ОСОБА_13 через невстановлених осіб звернувся до ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , якими контролювалась група підприємств, що використовувались для переведення безготівкових коштів в готівку.

ОСОБА_19 та ОСОБА_20 підібрано з цією метою ТОВ «Дніпровенд» та забезпечено виготовлення документів, необхідних для його участі у процедурі закупівлі; довіреність на право представництва ТОВ «Дніпровенд» на ім`я ОСОБА_13 , зазначивши, що він є працівником підприємства та два проекти договору про закупівлю рюкзаків на суму 21510000 грн. та додатки до них специфікацію товару, підробивши на кожному з цих документів підпис формального директора ТОВ «Дніпровенд» ОСОБА_21 та поставивши печатку ТОВ «Дніпровенд».
У подальшому ОСОБА_22 в січні 2015 року передав вказаний пакет документів через кур`єра ОСОБА_23 в м. Харкові, після чого останній забезпечив їх передачу ОСОБА_13 .

09.02.2015 ОСОБА_13 прибув до МВС України, за адресою м. Київ вул. Інститутська, 29/3 та подав Комітету завідомо підроблені документи від ТОВ «Дніпровенд».

При цьому Комітетом, незважаючи на те, що ОСОБА_13 не було надано копії балансу та звіту про фінансові результати ТОВ «Дніпровенд», в порушення ст. 16 Закону України «Про здійснення державних закупівель» допущено ОСОБА_13 як представника ТОВ «Дніпровенд» до участі в переговорах.

Крім того, ОСОБА_13 на засідання Комітету був наданий зразок рюкзака для його перевірки на відповідність технічному опису.

Оцінка відповідності товару проведена начальником відділу розробки і удосконалення форми одягу науково-дослідної лабораторії спеціального транспорту та форменого одягу Державного науково-дослідного інституту МВС України ОСОБА_24 безпосередньо під час засідання Комітету, в порушення оголошених умов закупівлі без направлення зразка до лабораторії ДНДІ МВС України, проведення дослідження якості та відповідності товару встановленому МВС України технічному опису, лише шляхом його візуального огляду.

За результатами огляду без зазначення причин рюкзаки учасників переговорів компанії KROKO PROIZVODJA RAZVOJ d.o.o. та ТОВ «Ібіс» визнані такими, що не відповідають вимогам МВС України, про що ОСОБА_24 було складено довідку.

Натомість, нею визнаний таким, що відповідає Технічним вимогам (додаток № 3 до листа МВС України від 02.02.2015 № 3786/Чб), рюкзак ТОВ «Дніпровенд», який фактично таким вимогам не відповідав за загальними конструктивними особливостями, розмірними показниками, в тому числі ємністю (не більше 47 літрів замість 60), складом матеріалу, не мав жорстокої пакетної спинки, тощо.

Під час проведення переговорної процедури закупівлі ОСОБА_13 власноручно зазначив на формі пропозиції ТОВ «Дніпровенд» зміни до неї, а саме, що ТОВ «Дніпровенд» зможе поставити 3000 рюкзаків до 01.04.2015 та засвідчив це підписом.

За результатами засідання Комітету начальником відділу забезпечення речовим майном Департаменту матеріального забезпечення МВС України ОСОБА_25 підготовлено доповідну записку про результати аналізу пропозицій учасників переговорних процедур щодо закупівлі речового майна №15/1/4-без номеру від 14.02.2015, відповідно до якої запропоновано запросити на засідання Комітету для подальших переговорів 16.02.2015 ТОВ «Дніпровенд» та ТОВ «ВО «Таллегпром», які підтвердили можливість поставити рюкзаки в більших обсягах та (або) за більш низькою ціною.

У зв`язку з тим, що 16.02.2015 ОСОБА_13 не зміг прибути до м. Києва для участі в переговорній процедурі, він звернувся з проханням узяти участь у переговорній процедурі в якості представника ТОВ «Дніпровенд» до ОСОБА_26 та забезпечив його відповідними документами, які також були надані ОСОБА_19 та ОСОБА_20 .

Одночасно ОСОБА_13 було проінформовано ОСОБА_26 про дії, які необхідно вчинити під час засідання та визначену ціну за одиницю товару. Під час переговорної процедури закупівлі ОСОБА_26 запропонував ціну 2899 грн. за одиницю товару зі строком поставки до 01.04.2015, що засвідчив своїм підписом у додатку 2в до Протоколу засідання Комітету № 7.

За результатами переговорів Комітетом акцептовано пропозиції ТОВ «Дніпровенд» по лотах, 1, 2, 3 про закупівлю 5000 рюкзаків до 01.04.2015 за ціною 2899 грн. за одиницю товару. За лотом № 4 акцептовано пропозицію ФОП ОСОБА_27 щодо поставки 1000 рюкзаків за ціною 2100 грн. за одиницю.

У подальшому ОСОБА_25 та його підлеглим ОСОБА_28 підготовлено договір про закупівлю рюкзаків, який після необхідних візувань було передано на підпис ОСОБА_12 .

Після підписання ОСОБА_12 договору про закупівлю рюкзаків з ТОВ «Дніпровенд» ОСОБА_25 телефоном повідомив про це ОСОБА_13 . В свою чергу ОСОБА_13 прибув до МВС України за адресою м. Київ, вул. Інститутська, 29/3, кабінет № 61 та надав ОСОБА_25 і ОСОБА_28 завідомо підроблену довіреність від імені директора ТОВ «Дніпровенд» на представництво інтересів цього товариства та отримав від ОСОБА_28 чотири екземпляри договору та специфікацію до нього про закупівлю в ТОВ «Дніпровенд» 5000 рюкзаків (лот № № 1-3) на суму 14495000 грн.

Отримані документи ОСОБА_13 передав ОСОБА_19 та ОСОБА_20 для організації підробки підписів формального директора ТОВ «Дніпровенд» ОСОБА_21 та нанесення відбитку печатки підприємства, що і було зроблено, а документи повернуто ОСОБА_13 .

У свою чергу ОСОБА_13 передав ці документи в МВС України, де їх було зареєстровано в Журналі обліку реєстрації документів щодо договірно-правового забезпечення діяльності органів внутрішніх справ за номером № 35ю.

Після цього ОСОБА_13 дав вказівку своєму офіс-менеджеру ОСОБА_15 зв`язатись з раніше підібраними нею особами та замовити пошиття рюкзаків.

У подальшому ОСОБА_13 самостійно обговорював зі ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 деталі пошиття рюкзаків та розрахунків за них, а ОСОБА_15 контролювала строки пошиття, доставку рюкзаків до офісу ОСОБА_13 , здійснювала розрахунки готівковими коштами, які він їй передавав. З квітня 2015 року ОСОБА_15 припинила співпрацю з ОСОБА_13 , тому аналогічні функції було покладено на ОСОБА_29 .

З метою мінімізації витрат на пошиття рюкзаків ОСОБА_17 залучив до роботи ОСОБА_30 , який замовив пошиття рюкзаків в:

- ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№ 25)», яким виготовлено 305 рюкзаків (за ціною 130/135 грн. за одиницю) на загальну суму 40425,01 грн. та в

- ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№ 43)» 115 рюкзаків (за ціною 66,66/100,000 грн. за одиницю) на загальну суму 11800 грн.

Остання партія рюкзаків була пошита в травні 2015 року. Всі рюкзаки були доставлені до офісного приміщення ОСОБА_13 за адресою м. Харків, провулок Соляниківський, 14.

При цьому, ОСОБА_19 спільно з ОСОБА_20 забезпечили виготовлення документів, необхідних ОСОБА_13 для створення видимості законності поставки товару, підробивши необхідні для цього документи. В подальшому вказані підроблені документи передано ОСОБА_15 та ОСОБА_31 , які безпосередньо займались відвантаженням рюкзаків.

У свою чергу ОСОБА_15 , а в подальшому ОСОБА_29 через мережу Інтернет підшукали водіїв та організували доставку рюкзаків до ЦБРЗ. Після виготовлення 5000 рюкзаків їх було поставлено ОСОБА_32 та іншими невстановленими досудовим слідством особами до ЦБРЗ за адресою м. Київ, вул. Молодогвардійська, 28.

Відповідно до даних з ЦБРЗ товар був поставлений:

-01.04.2015 - Акт № 15-06/121 про огляд і прийом 3002 рюкзаків,

-01.04.2015 - Акт про приймання матеріальних цінностей № 15-06/122 про огляд і прийом 700 рюкзаків;

-13.03.2015 Акт № 15-06/42 про огляд і прийом 498 рюкзаків;

-20.03.2015 Акт про прийом матеріальних цінностей № 15-06/64 про огляд і прийом 800 рюкзаків.

У той же час ОСОБА_13 не зміг у встановлений договором № 35ю строк, а саме до 01.04.2015, поставити необхідну кількість рюкзаків до ЦБРЗ, оскільки їх остання партія виготовлена та доставлена до нього в офіс за адресою: АДРЕСА_2 лише в травні 2015 року.

Знаючи про це, заступник начальник ЦБРЗ ОСОБА_33 дала вказівку завідуючій сховищем речового майна ЦБРЗ ОСОБА_34 підписати Акт № 4 від 30.03.2015 про огляд і приймання 3002 рюкзаків та без перевірки їх якості сама його затвердила. Вказаний акт також було підписано ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 та ОСОБА_40 .

Фактично недопоставлена партія рюкзаків (близько 1500 шт.) доставлена до ЦБРЗ 12.05.2015 ОСОБА_32 на автомобілі марки Mercedes Sprinter, про що він телефоном повідомив ОСОБА_41 .

Після набуття вказаними обставинами розголосу в січні 2016 року ОСОБА_33 дала вказівку черговим по Контрольно-пропускному пункту № 1 ЦБРЗ ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 та завідуючій сховищем ЦБРЗ ОСОБА_45 переписати перепустки реєстрації транспортних засобів, що заїжджали на територію ЦБРЗ, таким чином, щоб вони відповідали актам про приймання рюкзаків від ТОВ «Дніпровенд».

У такий спосіб ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 забезпечено проведення закупівлі 5000 рюкзаків у ТОВ «Дніпровенд».

Разом з тим, поставлені рюкзаки, згідно з висновком судової товарознавчої експертизи № 2-12-16 від 19.12.2016, містять дефекти, а саме: неправильний розкрій деталей виробу, неякісне сполучення деталей та виконання швів, непідібрані за товщиною та кольором нитки, неякісне асиметричне виконання з`єднань, відмінності у фурнітурі та комплектуючих для виконання єдиного дизайнерського рішення. Таким чином рюкзаки були пошиті в умовах кустарного виробництва та в більшості параметрів не відповідали вимогам до предмета закупівлі, а саме: за об`ємом (37,1 л -43,9л, але не більше 47л), за показниками зовнішнього виду та складових елементів (відсутні 2 бокові кишені) за видом тканини (не нейлон 100 DEN), із якої виготовлено рюкзаки, за комплектністю та складовими аксесуарів і їх місцю розташуванню (застібок, пряжок, фіксаторів, ручок, тощо). Крім того рюкзаки різняться між собою та мають значну кількість виробничих дефектів, тобто є іншим різновидом в асортименті рюкзаків, представлених на ринку.

Відповідно до висновку експерта № 2/12-16 від 19.12.2016 ринкова вартість одного рюкзака складала 555 грн. без ПДВ. Тобто фактична ринкова вартість поставленого товару складала 2775000 грн. У той же час різниця між ринковою ціною та ціною закупівлі вказаного товару склала 11720000 грн.

Для забезпечення обготівкування коштів, які будуть отримані ТОВ «Дніпровенд» за пошиття рюкзаків, ОСОБА_20 та ОСОБА_19 організовано відкриття рахунків в ПАТ «Укрсоцбанк» та ПАТ «КБ "Преміум".

23.03.2015 та 26.03.2015 особисто ОСОБА_12 підписано платіжні доручення № 1203 та № 1288, відповідно до яких МВС України на рахунок ТОВ «Дніпровенд» в ПАТ «Укрсоцбанк» перераховано 1443702 грн. та 2319200 грн. відповідно.

В подальшому, 13.05.2015 наступного дня після фактичного доставлення на ЦБРЗ своєчасно непоставленої частини партії рюкзаків - ОСОБА_12 підписано платіжні доручення № 2010 та № 2011 про перерахування на рахунок ТОВ «Дніпровенд» в ПАТ «КБ «Преміум» 8702798 грн. та 2029300 грн., а всього перерахував з рахунку МВС України на рахунки ТОВ «Дніпровенд» 14495000 грн.

Наступного дня після підписання останнього платіжного доручення, в день фактичного проведення платежу на рахунок ТОВ «Дніпровенд» - 14.05.2015 ОСОБА_12 був звільнений з МВС України.

Після одержання вказаних грошових коштів ОСОБА_20 та ОСОБА_19 24.03.2015, 30.03.2015 а також в період часу з 14.05.2015 по 21.05.2015 забезпечили їх перерахування на рахунки підконтрольних їм ТОВ «МЕГОМ», ТОВ «ІМПЕРІЯ-СТІЛ», ТОВ «ЙОАМ-ХАРКІВ», ТОВ «КОМПАНІЯ «АНП», ТОВ «А-СЕРВІС XXI», ТОВ «НВП «СТАТУС», ТОВ «МОБЕГО», ТОВ «МВП ПЛЮС» та інших юридичних осіб з подальшим зняттям готівкою ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 та іншими особами.

Крім того, ОСОБА_20 та ОСОБА_19 забезпечили передачу отриманих в такий спосіб готівкових коштів ОСОБА_23 з метою подальшої передачі ОСОБА_13 .

Згідно з висновками судово економічних експертиз № 1-20/12-2016-се- від 20.12.2016 та № 300/01-125 від 27.06.2017 підписання договору з ТОВ «Дніпровенд» завдало збитків Державному бюджету України на суму 1449500 грн.

Таким чином ОСОБА_11 , за попередньою змовою ОСОБА_13 та заступником Міністра внутрішніх справ України ОСОБА_12 , шляхом зловживання службовим становищем останнім, вчинив розтрату бюджетних коштів, які перебували в віданні ОСОБА_12 , на загальну суму 14495000 грн., що на момент вчинення злочину в шістсот і більше разів перевищувало неоподатковуваний мінімум доходів громадян, тобто в особливо великих розмірах, на свою користь та на користь ОСОБА_13 .

ОСОБА_11 підозрюється в тому, що він умовлянням та іншим чином схилив іншого співучасника до вчинення злочину в підбурюванні до розтрати чужого майна службовою особою шляхом зловживання своїм службовим становищем, вчиненим за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, що повністю підтверджується матеріалами досудового розслідування.

31 жовтня 2017 року ОСОБА_11 затримано у порядку, передбаченому ст. 208 КПК України.

31 жовтня 2017 року ОСОБА_11 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України.

В обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_11 у вигляді тримання під вартою детектив посилається на те, що підозра ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами. ОСОБА_11 підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

У разі обрання для підозрюваного ОСОБА_11 запобіжного заходу відмінного від тримання під вартою, останній може використовувати свої родинні зв`язки у МВС України, товариські зв`язки серед народних депутатів України, службових осіб органів державної влади з метою незаконного впливу на органи досудового розслідування, суд, інших учасників кримінального провадження, створення інших умов та обставин з метою уникнення кримінальної відповідальності, вживати заходів, спрямованих на перешкоджання досягненню завдань кримінального провадження щодо забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування органом досудового розслідування.
У судовому засіданні прокурори підтримали подане клопотання та просили його задовольнити з зазначених у ньому підстав. Також пояснили суду, що при проведенні досудового розслідування сторона обвинувачення прийшла до висновку про необхідність повідомлення про підозру ОСОБА_11 . Зазначили, що підозрюваному інкримінується підбурювання до вчинення злочину з приводу придбання рюкзаків за завищеною ціною. У результаті такого підбурювання ОСОБА_12 були віддані неправомірні вказівки своїм підлеглим щодо виготовлення тендерної документації, підшукання осіб та підприємств для пошиття рюкзаків.
Вважають, що підозра обґрунтована, справа має суспільний резонанс, тому є підстави стверджувати про наявність всіх ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. ОСОБА_11 має 3 відповідних паспорти, неодноразово виїжджав за кордон та має фінансову можливість це робити. Він знайомий з багатьма відомими особами, що є політиками, бізнесменами, та може просити їх впливати на досудове розслідування, свідків чи інших учасників кримінального провадження. ОСОБА_11 в телефонному режимі викликався детективом для проведення слідчих дій, проте відмовився з`явитись без отримання повістки про виклик.
Поставлені рюкзаки були неналежної якості, факти перемовин між фігурантами справи з приводу їх придбання підтверджують висновками судових експертиз. При поставці були порушені строки поставки, а здійснювало її підприємство, яке фактично підконтрольне ОСОБА_11 . Вважають, що такі обставини свідчать про підбурювання підозрюваним до вчинення протиправних дій.
Підозрюваний та його захисники проти задоволення клопотання заперечували. Пояснили суду, що підозра ОСОБА_11 необґрунтована та не підтверджується матеріалами справи. Сторона обвинувачення посилається в клопотанні на відео, що не є належним доказом у справі. ОСОБА_11 затримали в квартирі, де проводили обшук, проте під час обшуку нічого знайдено не було. Досудове розслідування триває з 2015 року. Прокурори посилаються на можливість підозрюваного знищити докази, проте не зазначають, які ще докази на сьогоднішній день не зібрані, та чому вони позбавлені можливості це зробити. Фактично підозра ґрунтується на фейковому відео, його експертиза проводила по копії запису, відповіді від експерта отримані через неточні, розмиті, формулювання питань для нього У підозрі не зазначено які кримінально-карні дії були вчинені ОСОБА_11 , зокрема, і спрямовані на підбурювання до вчинення злочину.
Сторона захисту також вважає, що затримання ОСОБА_11 було незаконним. Обставини інкримінованих дій могли бути з`ясовані при виклику підозрюваного для проведення процесуальних дій, зокрема, і для вручення підозри, проте таких дій органом досудового розслідування вчинено не було. У клопотанні не зазначається про виклик ОСОБА_11 в телефонному режимі до органу досудового розслідування та не надані докази на підтвердження цього. Про начебто такий виклик лише зазначив прокурор у судовому засіданні. У органу досудового розслідування не було об`єктивної необхідності затримувати ОСОБА_11 .
Вважають, що затримання фактично не пов`язане з цим досудовим розслідування, тому слідчий суддя має визнати його незаконним. Підозра необґрунтована, наявність ризиків прокурорами не доведено, тому відсутні підстави не тільки для обрання самого суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а й взагалі для обрання будь-якого запобіжного заходу в цьому кримінальному провадженні.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали, на які посилається детектив, обґрунтовуючи доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до наступного.

З доданих до клопотання матеріалів вбачається, що ОСОБА_11 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У клопотання зазначено про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Статтею 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, і визначений вичерпний перелік випадків можливості застосування такого заходу.

Закон покладає на сторону обвинувачення обов`язок довести як наявність обґрунтованої підозри, так і наявність ризиків невиконання підозрюваним, зокрема, покладених на нього процесуальних обов`язків.

У клопотанні зазначено, що ОСОБА_11 обґрунтовано підозрюється в тому, що він умовлянням та іншим чином схилив іншого співучасника до вчинення злочину в підбурюванні до розтрати чужого майна службовою особою шляхом зловживання своїм службовим становищем, вчиненим за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, що повністю підтверджується матеріалами досудового розслідування.

Такі обставини самі по собі можуть бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від слідства та суду. ОСОБА_11 має 3 паспорти для виїзду за кордон, неодноразово виїжджав за кордон та має фінансову можливість це робити та проживати за межами України. Він знайомий з багатьма відомими особами, що є політиками, бізнесменами та може просити їх впливати на досудове розслідування, свідків чи інших учасників кримінального провадження.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою дозволить забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_11 , запобігти продовженню злочинної діяльності та можливому ухиленню від досудового слідства.

Разом з тим, підозрюваному було відомо про наявність кримінального провадження, оскільки його обставини неодноразово протягом тривалого часу висвітлювались засобами масової інформації. Будь-яких доказів, що підозрюваний ухилявся від явки до органу досудового розслідування чи від проведення процесуальних дій в цьому кримінальному провадженні надано не було. Про факт одного виклику в телефонному режимі лише зазначив прокурор у своєму виступі в судовому засіданні. Також у судовому засіданні зазначалась, що під час затримання співробітникам НАБ України (31 жовтня 2017 року) ОСОБА_11 не чинив опору та не протидіяв проведенню слідчих дій.
Стороною обвинувачення не надано жодного доказу на підтвердження намірів підозрюваного зникнути чи ухилитись від розслідування. Сам факт можливого суворого покарання у випадку доведеності вини у вчиненні кримінального правопорушення та наявність у особи паспортів громадянина України для виїзду за кордон чи попередні поїздки не підтверджують наявність такого ризику.
Також як ризик зазначено те, що ОСОБА_11 може вживати активних дій, спрямованих на знищення або спотворення речей і документів, які мають доказове значення у кримінальному провадженні, впливати на службових осіб правоохоронних органів та отримати доступ до документів з метою їх подальшого знищення чи спотворення.
Інший підозрюваний ОСОБА_12 продовжує, незважаючи на своє формальне звільнення, фактично виконувати обов`язки заступника Міністра під керівництвом батька підозрюваного ОСОБА_11 , а більшість осіб, які причетні до проведення процедури закупівлі та виконання укладеного договору, продовжують працювати в структурі МВС України. ОСОБА_51 матиме можливість контактувати з можливими невстановленими досудовим розслідуванням співучасниками цього кримінального правопорушення, консультувати їх з приводу приховування, знищення доказів та надання протиправним діям законного вигляду чи впливати на свідків, інших підозрюваних, експертів, спеціалістів у цьому кримінальному провадженні.
Разом з тим, посилання щодо ОСОБА_52 ґрунтуються на припущеннях, і стороною обвинувачення не надано доказів про хоча б спроби підозрюваного вчинити такі дії за весь період розслідування цього кримінального провадження. ОСОБА_51 не є службової особою правоохоронного чи іншого державного органу та не може здійснити в зв`язку з цим тиск на учасників кримінального провадження. Вид міри запобіжного заходу, що може бути застосований до підозрюваного, не впливає на можливість інших осіб вчиняти такі дії.
Не доведено і ризик можливого впливу підозрюваного на свідків, інших підозрюваних, експертів, спеціалістів, зокрема, і шляхом підкупу, чи можливе надання їм консультацій, оскільки характер та обставини інкримінованого правопорушення не є належним доказом такого ризику.
Зазначений ризик про перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином обґрунтовується тим, що під час спроби проведення обшуку у квартирі підозрюваного в м. Харкові, до будинку прибула група осіб в екіпіруванні Національної поліції та Національної гвардії України. Вказаними особами, які діяли узгоджено з іншими цивільними особами, що прибули до квартири ОСОБА_11 , фактично заблоковано роботу органу досудового розслідування та унеможливлено обшуку на підставі ухвали слідчого судді.
Разом з тим, у цей же день безпосередньо підозрюваний був затриманий у м. Києві під час обшуку в іншій квартирі. У судовому засіданні не зазначалось про наявність будь-яких перешкод органу досудового розслідування з боку підозрюваного під час проведення обшуку чи його затримання в м. Києві.
На обґрунтування необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в клопотанні зазначено, що ухвала про обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під варту, передається для виконання органу Національної поліції, якою здійснюється контроль за поведінкою підозрюваного, а батько підозрюваного є діючим міністром внутрішніх справ України.
Разом з тим, таке положення передбачено нормами кримінально-процесуального закону, не пов`язано з особою підозрюваного, та не є підставою для застосування більш суворого запобіжного заходу.
За таких обставин вбачається, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Вбачається, що орган досудового розслідування провів у кримінальному провадженні певний обсяг процесуальних дій, пов`язаних з допитами свідків, проведенням обшуків, вилученням документів, отриманням висновків експертиз. При розгляді клопотання не було надано доказів будь-яких перешкод з боку підозрюваного в проведенні досудового розслідування
Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу також є і наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Сторона захисту посилається на те, що підозра необґрунтована та безпідставна. Фактично вона ґрунтується на фейковому відео, його експертиза проводила по копії запису, то відповіді отримані через неточні, розмиті, формулювання питань для експерта. У підозрі не зазначено які кримінально-карні дії були вчинені ОСОБА_11 , зокрема, і спрямовані на підбурювання до вчинення злочину.
З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що НАБ України здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення, яке віднесено до категорії особливо тяжких. У повідомленні про підозру викладені обставини на обґрунтування вини ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.

Докази, які були надані стороною обвинувачення та захисту, свідчать про те, що перевірка обставин та фактів з приводу яких ведеться розслідування, ще не завершена та всі обставини не встановлені. Зокрема, і посилання на наявність висновків експертизи, які оспорюються стороною захисту, не свідчать про повну необґрунтованість та безпідставність підозри.
У такому випадку слідчий суддя не вважає за можливе відмовити в повному обсязі в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу, оскільки з урахуванням, обставин справи, доводів та доказів на які посилались учасники судового розгляду, вбачається за необхідне застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Разом з тим, обираючи вид заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя враховує дані про особу підозрюваного, зокрема те, що він не має лише позитивні характеристики, на підтвердження чого стороною захисту надані письмові докази, має тривале постійне місце проживання та реєстрації.

Доказів того, що під час проведення досудового розслідування та слідчих дій у цьому кримінальному провадженні, підозрюваний допускав порушення, які б могли свідчити про перешкоди для досудового розслідування, стороною обвинувачення не надано.

За таких обставин, вбачається за можливе застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання. Слідчий суддя вважає, що обрання такого запобіжного заходу є достатнім та дієвим для досягнення мети досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні.

Статтею 179 КПК України визначено, що особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

З урахуванням досліджених у судовому засіданні матеріалів та доказів, пояснень учасників судового розгляду, не вбачається за необхідне покладення на підозрюваного зазначеного в клопотанні обов`язку утримуватись від спілкування з службовими особами, працівниками Міністерства внутрішніх справ України та його структурних підрозділів, іншими підозрюваними та свідками у цьому кримінальному провадженні.

Переліку осіб, від спілкування з якими необхідно обмежити підозрюваного, стороною обвинувачення не надано. Такий пункт стосується невизначеного кола службових осіб та працівників Міністерства внутрішніх справ України, його структурних підрозділів. Крім того, слідчий суддя враховує, що батько підозрюваного також є працівником Міністерства внутрішніх справ України, тому фактичне обмеження права на спілкування з рідними порушить права підозрюваного в межах, що недоцільні при здійсненні досудового розслідування.

З огляду на наведене, клопотання підлягає задоволенню частково.

Сторона захисту також посилалась на те, що затримання ОСОБА_11 було незаконним. Обставини інкримінованих дій могли бути з`ясовані при виклику підозрюваного для проведення процесуальних дій. Вважають, що затримання фактично не пов`язане з цим досудовим розслідування, тому слідчий суддя має визнати його незаконним.
Оцінюючи доводи клопотання сторони захисту про визнання затримання ОСОБА_11 незаконним вбачається наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Частиною 3 цієї статті визначено, що слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

З матеріалів справи вбачається, що 31 жовтня 2017 року ОСОБА_11 затримано в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України в межах розслідування кримінального провадження № 0001349 від 07 липня 2015 року за ознаками кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 364, ч. 5 ст. 191 КК України.

Згідно з п. 3. ч. 1 ст. 208 КПК України уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках, зокрема, якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України.

У ч. 5 ст. 208 КПК України визначено, що про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому, а також надсилається прокурору.

При затриманні ОСОБА_52 був складений протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 31 жовтня 2017 року.

31 жовтня 2017 року ОСОБА_11 повідомлено про підозру в кримінальному провадженні № 0001349 від 07 липня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України.

01 листопада 2017 року до суду було подано клопотання про обрання ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У такому випадку слідчий суддя вважає, що підстави тримання ОСОБА_11 після затримання детективом НАБ України в межах кримінального провадження № 0001349 від 07 липня 2015 року відповідали вимогам закону.

Керуючись статтями 177-179, 183, 184, 192-194, 196, 202, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

Клопотання старшого детектива Національного бюро Третього відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_11 задовольнити частково.
Обрати щодо підозрюваного ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харків, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 запобіжній захід у вигляді особистого зобов`язання та покласти на підозрюваного ОСОБА_11 наступні обов`язки:

-прибувати за кожним викликом детектива, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу детектива, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утримуватись від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними в цьому кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до Державної міграційної служби України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

-носити електронний засіб контролю.

Визначити дату закінчення дії ухвали 31 грудня 2017 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на детектива, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження.

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_11 та його захисників про визнання затримання ОСОБА_11 незаконним.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду міста Києва протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а підозрюваним в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Суддя: