Справа № 204/1779/18
Провадження № 1-кп/204/395/18
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м.ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 квітня 2018 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1
за участі: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
представника потерпілого ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпрі матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного Реєстру досудових розслідувань за №0000001 від 18 січня 2018 року, відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Апостолово Дніпропетровської області, громадянина України, працюючого водієм у цеху №81 ДП «ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова», раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.191, ч.1 ст.190, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 , працюючи водієм цеху № 81 Державного підприємства «Виробниче об`єднання «Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова", яке розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Криворізька, 1, за наказом керівництва зазначеного підприємства, направляючись у період з 19.09.2016 по 16.10.2016 у відрядження до м.Сизрань Російської Федерації, 14.09.2016 отримав у підзвіт кошти у вигляді авансу на витрати у відрядження в сумі 58 270,00 грн. Однак ОСОБА_5 , діючи з метою привласнення коштів у сумі 58 270,00 грн., виданих йому під звіт, у відрядження не вибув, тобто на територію РФ не виїжджав. Незважаючи на це він 18.10.2016 в бухгалтерії підприємства, складаючи «Звіт про використання коштів виданих на відрядження або під звіт», надав бухгалтеру підприємства завідомо неправдиві відомості, про витрати, здійсненні нібито під час відрядження на загальну суму 64 425,41 грн. Таким чином, ОСОБА_5 , у період з 19.09.2016 по 16.10.2016, привласнив кошти у сумі 58 270,00 грн., що належать ДП "ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова", які перебували у його віданні, чим спричинив матеріальну шкоду вказаному підприємству на зазначену суму.
Крім того, ОСОБА_5 , працюючи водієм цеху № 81 ДП "Виробниче об`єднання «Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова", яке розташоване за адресою: м.Дніпро, вул.Криворізька, 1, за наказом керівництва зазначеного підприємства направляючись у період з 19.09.2016 по 16.10.2016 у відрядження до м.Сизрань Російської Федерації, 14.09.2016 отримав у підзвіт кошти у вигляді авансу на витрати у відрядженні в сумі 58 270,00 грн. Однак ОСОБА_5 , діючи з метою заволодіння шляхом обману грошовими коштами, що належать ДП "ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова" у відрядження не вибув, тобто на територію РФ не виїжджав. Незважаючи на це він 18.10.2016 в бухгалтерії підприємства, складаючи «Звіт про використання коштів виданих на відрядження або під звіт», надав бухгалтеру підприємства завідомо неправдиві відомості, про витрати, здійсненні нібито під час відрядження на загальну суму 64 425,41 грн. Після чого у касі підприємства додатково отримав у якості компенсації нібито здійснених витрат під час відрядження, грошові кошти у сумі 6 155,41 грн. Таким чином, ОСОБА_5 , шляхом обману заволодів грошовими коштами ДП "ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова" на суму 6 155,41 грн.
Також, ОСОБА_5 , працюючи водієм цеху № 81 ДП "ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова", яке розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Криворізька, 1, 18.10.2016 приблизно о 10:00, знаходячись в приміщенні головної бухгалтерії ДП "ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова", діючи умисно, надав бухгалтеру підприємства завідомо неправдиві відомості, про нібито здійснені витрати під час відрядження, які остання внесла до офіційного документу «Звіт про використання коштів виданих на відрядження або під звіт» № 32, після чого в підтвердження наданої інформації поставив свій особистий підпис в графі «Підпис підзвітної особи» з метою його використання та надав зазначений офіційний документ до головної бухгалтерії ДП "ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова", з метою приховати факт привласнення грошових коштів, які перебували у його віданні, що належать вказаному державному підприємству.
Після цього, ОСОБА_5 , працюючи водієм цеху № 81 ДП "ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова", яке розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Криворізька, 1, 17.10.2016 знаходячись на автовокзалі в м.Дніпро, умисно, у невстановленої особи придбав завідомо підроблені документи, а саме: рахунок № 002202 від 20.09.2016 та фіскальний чек № 033 від 20.09.2016 до нього; рахунок № 003939 від 21.09.2016 та фіскальний чек № 025416 від 21.09.2016 до нього; рахунок № 022995 від 22.09.2016 та фіскальний чек № 071 від 22.09.2016 до нього; рахунок № 011856 від 23.09.2016 та фіскальний чек № 038 від 23.09.2016 до нього; рахунок № 012096 від 28.09.2016 та фіскальний чек № 042 від 28.09.2016 до нього; рахунок № 012260 від 07.10.2016 та фіскальний чек № 087 від 13.10.2016 до нього; рахунок № 014320 від 13.10.2016 та фіскальний чек № 0016ф від 13.10.2016 до нього; рахунок № 034394 від 14.10.2016 та фіскальний чек від 14.10.2016 до нього, які 18.10.2016 року приблизно о 10:00 використав, надавши їх до головної бухгалтерії ДП "ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова", з метою приховати факт привласнення грошових коштів, які перебували у його віданні, що належать вказаному державному підприємству.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю, глибоко каявся, підтвердив всі фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, зазначив, що офіційно працює водієм, має стабільний дохід, частково відшкодував завдану шкоду. Зазначив, що щомісяця з заробітної плати, за його згодою, стягується сума у розмірі 2800 грн. на протязі 12 місяців, в рахунок погашення завданої шкоди та що ним вже відшкодовано 30000 грн.

Представник потерпілого підтвердила всі фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, зазначила, що обвинуваченим частково відшкодовано завдану шкоду (у сумі 35600 грн.), решта утримується щомісяця з заробітної плати обвинуваченого, просила призначити покарання на розсуд суду.

У відповідності до ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. В судовому засіданні встановлено, що викладені фактичні обставини справи ніким не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих фактичних обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, тому суд дослідив лише письмові матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, довідку про вартість експертизи та постанову про визнання речовим доказом, та визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд вважає доведеним, що ОСОБА_5 своїми навмисними діями, що виразилися у привласненні чужого майна, яке перебувало у віддані особи, вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 191 КК України.

Крім того, суд вважає доведеним, що ОСОБА_5 своїми навмисними діями, що виразилися у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайства), вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 190 КК України.

Крім того, суд вважає доведеним, що ОСОБА_5 своїми навмисними діями, що виразились у підробленні іншого офіційного документа, який посвідчується іншою особою, яка має права посвідчувати такі документи, і який надає права, з метою використання його підроблювачем, вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.358 КК України.
Крім того, суд вважає доведеним, що ОСОБА_5 своїми навмисними діями, що виразились у використанні завідомо підроблених документів, вчинив злочин, передбачений ч.4 ст.358 КК України.
При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує тяжкість скоєних злочинів, особу обвинуваченого, всі обставини справи.

Так обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочини невеликої та середньої тяжкості.

ОСОБА_5 раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, офіційно працює водієм у цеху №81 ДП «ВО «ПМЗ ім.О.М. Макарова», згідно характеристики, наданої за місцем роботи, характеризується позитивно. Судом враховується також позиція представника потерпілого, яка зазначила, що матеріальна шкода відшкодована частково.

У відповідності до ст.66 КК України у якості обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд враховуєщире каяття та часткове відшкодування завданого збитку.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_5 покарання в межах санкцій ч.1 ст.190, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України у вигляді штрафу, оскільки призначення іншого більш суворого покарання суд вважає недоцільним. Саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, даним про особу обвинуваченого, встановленим судом обставинам, що пом`якшують покарання останнього. Розмір штрафу суд визначає з урахуванням того, що з заробітної плати обвинуваченого щомісячно стягується сума у розмірі 2800 грн. на погашення завданої шкоди, тому призначення розміру штрафу у більшому розміру суд вважає недоцільним.
На підставі викладеного, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_5 покарання в межах санкцій ч.1 ст.191 КК України у вигляді штрафу без призначення додаткового покарання у вигляді позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, оскільки посада водія, на якій працює ОСОБА_5 не пов`язана з матеріальною відповідальністю, у зв`язку з чим призначення додатково покарання в даному випадку є недоцільним. Саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даним про особу обвинуваченого, встановленим судом обставинам, що пом`якшують покарання останнього.
Підстав для застосування ст.69 КК України не встановлено.

На підставі ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання ОСОБА_5 призначити за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворих покараннь більш суворим, без позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Згідно довідки Дніпропетровського Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні складають 858 грн. 00 коп. та підлягають стягненню з ОСОБА_5 на користь держави.
Долю речових доказів, долучених до матеріалів кримінального провадження постановою від 07.02.2018 вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався, клопотань про його обрання не надходило.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 349, 370, 373, 374, 376, 394 КПК України

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.191, ч.1 ст.190, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України і призначити йому покарання:

-за ч.1 ст.191 КК України у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, без позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю;
-за ч.1 ст.190 КК Україниу вигляді штрафу у розмірі 30 (тридцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень;
-за ч.1 ст.358 КК України у вигляді штрафу у розмірі 30 (тридцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень;
-за ч.4 ст.358 КК України у вигляді штрафу у розмірі 30 (тридцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим ОСОБА_5 призначити остаточне покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, без позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирати.
Згідно довідки Дніпропетровського Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні складають 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) грн. 00 коп. та підлягають стягненню з ОСОБА_5 на користь держави.
Речові докази, долучені до матеріалів кримінального провадження постановою від 07.02.2018, а саме: оригінали документів, а саме: «Звіт про використання коштів виданих на відрядження або під звіт» №32 від 18.10.2016; продовження до «Звіт про використання коштів виданих на відрядження або під звіт» №32/2 від 18.10.2016;продовження до «Звіт про використання коштів виданих на відрядження або під звіт» №32/3 від 18.10.2016; продовження до «Звіт про використання коштів виданих на відрядження або під звіт» №32/1 від 18.10.2016; відомість на виплату грошей №450/384 за 14.09.2016; квитанція відділення №5 ПУМБ в м.Дніпропетровськ ПАТ «ПУМБ» №4992243 від 17.09.2016; рахунок № 002202 від 20.09.2016 та фіскальний чек № 033 від 20.09.2016; рахунок № 003939 від 21.09.2016 та фіскальний чек № 025416 від 21.09.2016; рахунок № 022995 від 22.09.2016 та фіскальний чек № 071 від 22.09.2016; рахунок № 011856 від 23.09.2016 та фіскальний чек № 038 від 23.09.2016; рахунок № 012096 від 28.09.2016 та фіскальний чек № 042 від 28.09.2016; рахунок № 012260 від 07.10.2016 та фіскальний чек № 087 від 13.10.2016; рахунок № 014320 від 13.10.2016 та фіскальний чек № 0016ф від 13.10.2016; рахунок № 034394 від 14.10.2016 та фіскальний чек від 14.10.2016; заява ОСОБА_5 , від 18.10.2016; виписка клієнта ДП «ВО ПМЗ ім.Макарова» по рахунку НОМЕР_1 з ПАТ «А-Банк» за період з 01.11.2016 по 30.11.2016; відомість працівника ДП «ВО ПМЗ ім.Макарова» для ПриватБанка; оборотно-сальдова відомість по рахунку НОМЕР_2 за 14.09.2016-10.11.2016 відносно ОСОБА_5 , які відповідно до розписки про відповідальне зберігання передані ОСОБА_6 , передати ДП «ВО ПМЗ ім.Макарова» за належністю.

Речові докази, долучені до матеріалів кримінального провадження постановою від 07.02.2018, а саме: копії документів, а саме: «Звіт про використання коштів виданих на відрядження або під звіт» №32 від 18.10.2016; продовження до «Звіт про використання коштів виданих на відрядження або під звіт» №32/2 від 18.10.2016; продовження до «Звіт про використання коштів виданих на відрядження або під звіт» №32/3 від 18.10.2016; продовження до «Звіт про використання коштів виданих на відрядження або під звіт» №32/1 від 18.10.2016; відомість на виплату грошей №450/384 за 14.09.2016; квитанція відділення №5 ПУМБ в м.Дніпропетровськ ПАТ «ПУМБ» №4992243 від 17.09.2016; рахунок № 002202 від 20.09.2016 та фіскальний чек № 033 від 20.09.2016; рахунок № 003939 від 21.09.2016 та фіскальний чек № 025416 від 21.09.2016; рахунок № 022995 від 22.09.2016 та фіскальний чек № 071 від 22.09.2016; рахунок № 011856 від 23.09.2016 та фіскальний чек № 038 від 23.09.2016; рахунок № 012096 від 28.09.2016 та фіскальний чек № 042 від 28.09.2016; рахунок № 012260 від 07.10.2016 та фіскальний чек № 087 від 13.10.2016; рахунок № 014320 від 13.10.2016 та фіскальний чек № 0016ф від 13.10.2016; рахунок № 034394 від 14.10.2016 та фіскальний чек від 14.10.2016; заява ОСОБА_5 , від 18.10.2016; виписка клієнта ДП «ВО ПМЗ ім.Макарова» по рахунку НОМЕР_1 з ПАТ «А-Банк» за період з 01.11.2016 по 30.11.2016; відомість працівника ДП «ВО ПМЗ ім.Макарова» для ПриватБанка; оборотно-сальдова відомість по рахунку НОМЕР_2 за 14.09.2016-10.11.2016 відносно ОСОБА_5 , які зберігаються в матеріалах кримінального провадження залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом 30 (тридцяти) днів з дня оголошення вироку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1