Справа № 464/5859/17
пр.№ 1-кп/464/374/17
У Х В А Л А
27 грудня 2017 року
м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова
в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові матеріали кримінального провадження №0002065 від 22 червня 2017 року про обвинувачення ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.345, ч.3 ст.185, ч.3 ст.357 КК України,
в с т а н о в и в:

у провадженні Сихівського районного суду м.Львова перебуває вищевказане кримінальне провадження.

Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 01 листопада 2017 року обвинуваченим продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком, що не перевищує 60 днів, а саме до 30.12.2017 включно.

У судовому засіданні прокурор просить продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому, оскільки такий закінчується та на даний час не відпали жодні з підстав, які були на момент обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні захисник та обвинувачені заперечили проти клопотання та просять обрати більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження щодо заявленого клопотання, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Стаття 2 Закону України «Про попереднє ув`язнення» вказує, що метою попереднього ув`язнення є запобігання можливому ухиленню особи, взятої під варту, від органів досудового розслідування та суду, перешкоджанню кримінальному провадженню або зайняттю злочинною діяльністю, а також забезпечення виконання вироку .

Відповідно до положень ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу ОСОБА_5 в виді тримання під вартою, суд приходить до висновку, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який слід обрати обвинуваченому, поза як жоден з інших, більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Обставини, на які посилається прокурор дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 обвинувачується, у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185; ч.2 ст.345; ч.3 ст.357 КК України, щодо якого відсутні позитивні характеристики, у якого немає стабільних соціальних зв`язків, зокрема, відсутня сім`я, відсутні постійне місце проживання та дохід, місцем його постійного проживання є територія іноземної держави, він не має зареєстрованого місця перебування в Україні, а також враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує їй в разі визнання винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185; ч.2 ст.345; ч.3 ст.357 КК України, в виді позбавлення волі на строк до 6років, та свідчать, що ОСОБА_5 може переховуватись від суду, також вчинити інше кримінальне правопорушення, чинити вплив на потерпілих, свідків. Тому для запобігання ризиків, які зазначені в клопотанні та доведені прокурором в судовому засіданні, враховуючи інтереси суспільства у відношенні суспільної безпеки інтереси потерпілих та задля попередження злочинності, суд вважає необхідним продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід в виді тримання під вартою на строк, що не перевищує двох місяців, тобто до 27 лютого 2018 року включно та вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу ОСОБА_6 в виді тримання під вартою, суд приходить до висновку, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який слід обрати обвинуваченому, поза як жоден з інших, більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Обставини, на які посилається прокурор дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 обвинувачується, у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185; ч.2 ст.345; ч.3 ст.357 КК України, щодо якого відсутні позитивні характеристики, у якого немає стабільних соціальних зв`язків, зокрема, відсутня сім`я, відсутні постійне місце проживання та дохід, місцем його постійного проживання є територія іноземної держави, він не має зареєстрованого місця перебування в Україні, а також враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує їй в разі визнання винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185; ч.2 ст.345; ч.3 ст.357 КК України, в виді позбавлення волі на строк до 6років, та свідчать, що ОСОБА_6 може переховуватись від суду, також вчинити інше кримінальне правопорушення, чинити вплив на потерпілих, свідків. Тому для запобігання ризиків, які зазначені в клопотанні та доведені прокурором в судовому засіданні, враховуючи інтереси суспільства у відношенні суспільної безпеки інтереси потерпілих та задля попередження злочинності, суд вважає необхідним продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк, що не перевищує двох місяців, тобто до 27 лютого 2018 року включно та вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Доводи захисника та обвинувачених щодо не продовження строку тримання під вартою до останніх, обрання іншого запобіжного заходу, оцінена судом у сукупності із іншими обставинами, однак такі дані не є достатніми для переконання щодо застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема у вигляді домашнього арешту, а тому у їх клопотання необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 331 КПК України, суд

у х в а л и в:
клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу задовольнити.

Строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити на строк, що не перевищує двох місяців, тобто до 27 лютого 2018 року включно.

Строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжити на строк, що не перевищує двох місяців, тобто до 27 лютого 2018 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, захиснику, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя