АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-сс/796/62/2018 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 591 КПК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 січня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
особи, відносно якої вирішується
питання про екстрадиційний арешт ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , що діє в інтересах ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 01 грудня 2017 року, -
Цією ухвалою застосовано до громадянина Республіки Казахстан ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , екстрадиційний арешт до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу та фактичну передачу до Російської Федерації, компетентними органами якої він розшукується за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 159, ч. 2 ст. 159, ч. 2 ст. 159, ч. 2 ст. 159, ч. 2 ст. 159, ч. 3 ст. 30 ч. 2 ст. 159 КК РФ.
Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що на даний час є достатні підстави для застосування останньому екстрадиційного арешту.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, захисник ОСОБА_8 , що діє в інтересах ОСОБА_9 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати відносно його підзахисного запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. Так, на думку апелянта, тримання ОСОБА_9 під вартою є занадто суворим запобіжним заходом. В обґрунтування своїх вимог, захисник зазначає, що ОСОБА_9 хворіє на тяжку невиліковну хворобу, у зв`язку з чим потребує постійного медичного догляду та лікування, що неможливо забезпечити в умовах слідчого ізолятора. Також, захисник просить врахувати і ті обставини, що мати ОСОБА_9 винайняла для нього в Україні житло, його паспорт перебуває у прокурора, а також те, що останній має міцні соціальні зв`язки в Україні, оскільки перебуває у цивільному шлюбі з громадянкою ОСОБА_10 . Дані обставини, згідно доводів апеляційної скарги, вказують, що запобігти існуючим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_9 в змозі інший більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_9 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, прокурорів, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 584 КПК України, після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадицій ний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою. При вирішенні питання про застосування екстрадиційного арешту слідчий суддя керується положеннями цього Кодексу та міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. При розгляді клопотання слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу. Екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців.
Згідно ст. 585 КПК України за наявності обставин, які гарантують запобігання втечі особи та забезпечення у подальшому її видачу, слідчий суддя може обрати щодо такої особи запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою (екстрадиціним арештом). При вирішенні питання про можливість застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, слідчий суддя обов`язково враховує: відомості про ухилення особи від правосуддя у запитуючій стороні та дотримання нею умов, на яких відбулося звільнення її з-під варти під час цього або іншого кримінальних правопорушень; тяжкість покарання, що загрожує особі в разі засудження, виходячи з обставин, встановлених під час заявленого кримінального правопорушення, положень закону України про кримінальну відповідальність і установленої судової практики; вік та стан здоров`я особи, видача якої запитується; міцність соціальних зв`язків особи, у тому числі наявність у неї родини та утриманців.
На переконання колегії суддів, слідчий суддя дотримався вказаних вимог закону, дослідив належним чином всі надані йому матеріали, в тому числі і ті, що стосуються даних про особу ОСОБА_9 , на підставі чого прийшов до обґрунтованого рішення з приводу того, що будь-який інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою не може гарантувати запобігання втечі особи та забезпечення у подальшому її видачі.
З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується.
Так, 26 жовтня 2017 року працівниками Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України, в порядку ст.ст. 208, 582 КПК України, затримано ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 жовтня 2017 року застосовано тимчасовий арешт.
Також, було встановлено, що 04 квітня 2009 року ОСОБА_9 притягнуто як обвинуваченого за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 159, ч. 2 ст. 159, ч. 2 ст. 159, ч. 2 ст. 159, ч. 2 ст. 159, ч. 3 ст. 30 ч. 2 ст. 159 КК РФ.
28 грудня 2010 року останнього оголошено в розшук слідчим СУ при УВС Красносільського району Санкт-Петербурга.
29 червня 2017 року, рішенням оперативних підрозділів Російської Федерації, ОСОБА_9 оголошено в міжнародний розшук, а постановою Красносільського районного суду Санкт-Петербурга від 10 липня 2017 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Злочини, у скоєнні яких обвинувачується ОСОБА_9 відповідають злочину, передбаченому ч. 3 ст. 190 КК України, і є екстрадиційними, оскільки передбачають покарання на строк більше одного року позбавлення волі.
Строк давності притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_9 не закінчився.
ОСОБА_9 громадянином України не являється, рішення про надання йому статусу біженця на день розгляду клопотання відносно нього не приймалося, а дванадцятимісячний строк перебування його під вартою не закінчився.
Враховуючи вище зазначені обставини, а також тяжкість кримінальних правопорушень у вчиненні яких ОСОБА_9 обвинувачується компетентними органами Російської Федерації, дані про його особу, його вік, стан здоров`я, соціальні зв`язки, колегія суддів вважає, що запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою не може гарантувати запобігання втечі особи та забезпечити її подальшу видачу.
Що стосується доводів апелянта про наявність у ОСОБА_11 постійного місця проживання, то відповідно до наданого ним договору оренди, строк орендного користування складає лише один місяць. Не надано захисником і доказів того, що ОСОБА_11 має міцні соціальні зв`язки в України та перебуває у цивільному шлюбі. Також, не містять матеріали провадженні і відомостей з приводу того, що стан здоров`я ОСОБА_11 є вкрай тяжким та зменшує існуючи ризики.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про законність і обґрунтованість ухвали слідчого судді у зв`язку з чим не вбачає підстав для її скасування, а відтак апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 309, 375, 376, 404, 405, 422, 584, 585, 590, 591 КПК України, колегія суддів,
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 01 грудня 2017 року, якоюзастосовано до громадянина Республіки Казахстан ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , екстрадиційний арешт до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу та фактичну передачу до Російської Федерації, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , що діє в інтересах ОСОБА_9 , - без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.
Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4