АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №626/703/17 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження №11-кп/790/2355/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.289, ч.3 ст.185 КК України
УХВАЛА
Іменем України
05 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора області на вирок Красноградського районного суду Харківської області від 14.08.2017р. відносно ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Піщанка, Красноградського району, Харківської області, громадянин України, неодружений, студент, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимий,

засуджений за: - ч.1 ст.289 КК України до 3(трьох) років позбавлення волі;
-ч.3 ст.185 КК України до 3(трьох) років позбавлення волі.
Згідно ст.70 КК України застосоване повне складання призначених покарань та остаточно призначено позбавлення волі строком на 3(три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2(два) роки, та на підставі ст. 76 КК України покладено обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Крім того, цим же рішенням суду вирішена доля речових доказів та процесуальних витрат у порядку передбаченому ст.ст.100, 124 КПК України та розв`язаний цивільний позов.

Вироком суду встановлено, що 23.02.2017р. о 01год. ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, прибув до гаражу, який розташований на території станції технічного обслуговування автомобілів, де тимчасово працював, за адресою: АДРЕСА_2 , де діючи з прямим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів, маючи вільний доступ, за допомогою ключів відімкнув навісний замок вхідних дверей до гаражу та викотив за територію мотоцикл марки НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 . Вартість зазначеного мотоцикла становить 11720грн. З викраденим майном, ОСОБА_7 з місця скоєння злочини зник, сховав мотоцикл, тим самим розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав цьому потерпілому матеріальну шкоду на суму 11720грн.

Крім цього, 02.03.2017р. о 22год. ОСОБА_7 прибув до приватного домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , де мешкає його знайомий ОСОБА_9 . При цьому, ОСОБА_7 заздалегідь знав, що ОСОБА_9 на даний час відсутній за місцем свого мешкання, так як в цей час очікував його в іншому місці. Так, ОСОБА_7 діючи з умислом направленим на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, через незамкнені потерпілим вхідні двері, зайшов до літньої кухні, тим самим проникнувши в середину, звідки вчинив крадіжку майна ОСОБА_9 , а саме: два жерстких диска для комп`ютера об`ємом на 320GB вартістю 546грн, жерсткий диска для комп`ютера об`ємом на 120GB вартістю 100грн., акустичну систему Getting started with Logitech, Speaker System Z313 вартістю 400грн. та ноутбук Леново - 505S вартістю 4000 грн. З викраденим майном, ОСОБА_7 з місця скоєння злочини зник, сховав його, тим самим розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав цьому потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 5046грн.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність та ухвалити свій вирок яким обвинуваченому за ч.1 ст.289 КК України призначити 3 роки позбавлення волі, а за ч.3 ст.185 КК України 4 роки позбавлення волі. Відповідно до ст.70 КК України застосувати часткове складання призначених покарань та остаточно призначити 5 років позбавлення волі і на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, з`ясувавши позицію обвинуваченого, який вважав, що апеляція задоволенню не підлягає, а призначене йому покарання є справедливим, перевіривши апеляційні доводи та матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

З вироку суду (т.1 а.с.65-67) вбачається, що фактичні обставини встановлені в загальному порядку на підставі досліджених у суді доказах. При цьому, обвинувачений в суді першої інстанції повністю визнав себе винним в інкримінованих йому злочинах.

Таким чином, оскільки ОСОБА_7 умисно, незаконно заволодів транспортним засобом то суд першої інстанції вірно кваліфікував ці його дії за ч.1 ст.289 КК України, як і його ж дії щодо вчинення крадіжки, тобто таємному викраденні чужого майна, поєднаного з проникненням до приміщення за ч.3 ст.185 КК України.
Звідси, колегія суддів перевіряючи вирок суду лише в частині призначення покарання виходить з того, що відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував: ступінь тяжкості скоєних ним злочинів, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до тяжких та середньої тяжкості; особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря психіатра і нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно.
Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнав сприяння слідству та відшкодування шкоди, за відсутністю обставин, які обтяжують покарання.

На підставі вищенаведеного, суд першої інстанції, врахувавши положення ч.2 ст.65 КК України прийшов до висновку про можливість виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства і цей висновок не оскаржується в апеляційній скарзі, а тому колегією суддів вважається правильним.

Оцінюючи конкретні розміри призначеного покарання, колегія суддів враховує, що санкція ч.1 ст.289 КК України передбачає покарання від карається від штрафу та обмеження волі на строк від 3 до 5 років до позбавленням волі на той самий строк. Отже, виходячи з цього, колегія суддів вважає призначене покарання у вигляді позбавлення волі ОСОБА_7 за цей злочин явно несправедливими у розумінні ст.414 КПК України в наслідок суворості, адже дана особа притягується до кримінальної відповідальності вперше.

Звідси, враховуючи роз`яснення п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» щодо критеріїв призначення більш та менш суворого покарання, колегія суддів вважає за необхідне пом`якшити призначене покарання за ч.1 ст.289 КК України до обмеження волі оскільки обвинувачений є студентом і немає можливості сплати штраф, що відповідає положенню ч.2 ст.404 КПК України оскільки цим не погіршується становище обвинуваченого.
Разом з цим, колегією суддів встановлено порушення застосування ст.70 КК України, на що звертає увагу прокурор так як суд першої інстанції застосував повне складання призначених покарань та остаточно призначив 3 роки позбавлення волі. Тобто районний суд 3 роки позбавлення волі склав з 3 роками позбавлення волі і отримав 3 роки позбавлення волі.

Таким чином, вищевикладене порушення свідчить, що суд фактично не застосував закон, який підлягав застосуванню, а це свідчить про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність відповідно до п.1 ч.1 ст.413 КПК України.
Отже, колегія суддів встановила підстави для зміни судового рішення передбачені п.4 ч.1 та ч.2 ст.409 КПК України, а приймаючи до уваги раніше-зазначені рекомендації Верховного Суду України, вважає правильним застосувати більш сприятливий для обвинуваченого спосіб призначення покарання за сукупністю злочинів встановлений ст.70 КК України.

Керуючись ст.ст.405, 407, п.4 ч.1 та ч.2 ст.409, п.1 ч.1 ст.413, 414, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Красноградського районного суду Харківської області від 14.08.2017р. відносно ОСОБА_7 в частині призначення покарання змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженого за:

- ч.1 ст.289 КК України до 3(трьох) років обмеження волі;
-ч.3 ст.185 КК України до 3(трьох) років позбавлення волі.
Згідно ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити - 3(три) роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком 2(два) роки, та на підставі ст.76 КК України поклали обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді