Номер провадження 1-кс/643/2319/17
УХВАЛА

13.10.2017 року м. Харків
Московський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,

До суду 11.10.2017 року надійшло вищезазначене клопотання.
04.10.2017 відповідно до вимог ст.237 КПК України проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого було виявлено та вилучено мобільний телефон моделі «Samsung GT-E1150» в корпусі червоного кольору, IMEI НОМЕР_1 , в якому знаходився стартовий пакет оператора «Vodafone», на зворотньому боці якого мається напис у вигляді цифр НОМЕР_2 .
Відповідно до ч.7 ст. 237 КПК України, вилучений під час огляду місця події мобільний телефон моделі «Samsung GT-E1150» в корпусі червоного кольору, IMEI НОМЕР_1 та стартовий пакет оператора «Vodafone», на зворотньому боці якого мається напис у вигляді цифр НОМЕР_2 , вважається тимчасово вилученим майном.
Згідно положень ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час огляду, що має бути засвідчено протоколом. Мобільний телефон моделі «Samsung GT-E1150» в корпусі червоного кольору, IMEI НОМЕР_1 , в якому знаходився стартовий пакет оператора «Vodafone», на зворотньому боці якого мається напис у вигляді цифр НОМЕР_2 , були вилучені в ході огляду місця події, проведеного 04.10.2017 в квартирі АДРЕСА_1 , про що складено відповідний протокол огляду місця події. Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України вказані речі є тимчасово вилученим майном, оскільки можуть бути предметами кримінального правопорушення, а також знаряддям вчинення кримінального правопорушення та могли зберегти на собі його сліди.
Підставами для накладення арешту на мобільний телефон моделі «Samsung GT-E1150» в корпусі червоного кольору, IMEI НОМЕР_1 та стартовий пакет оператора «Vodafone», на зворотньому боці якої мається напис у вигляді цифр НОМЕР_2 , що були вилученіий в ході огляду місця події, проведеного 04.10.2017 в квартирі АДРЕСА_1 , згідно ч. 4 ст. 170 КПК України є заборона використання, а також заборона розпоряджатися вказаним майном, оскільки незастосування таких підстав може призвести до зникнення, втрати вказаного майна або інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Приймаючи до уваги, що на вилучених предметах може знаходитись інформація, що має відношення до вчинення кримінального правопорушення, а саме на них могли зберегтися сліди кримінального правопорушення, біологічні зразки злочинця та потерпілого, для дослідження яких необхідно призначення ряду експертиз, які потребують тривалого часу.
Слідчий зазначає,що вищевказане майно може бути використано у кримінальному провадженні у якості речових доказів, могло зберегти на собі сліди кримінального правопорушення, накладення арешту необхідно з метою позбавлення можливості його знищення переховування або втрати.
Слідчий також надав клопотання, погоджене прокурором Харківської місцевої прокуратури № 4, про поновлення строку на подачу клопотання про арешт майна, посилаючись на те, що подати клопотання про арешт майна у встановлені законом строки по об`єктивним причинам не надалось можливим через необхідність проведення першочергових слідчих (процесуальних) дій та неможливості встановити власника вилученого майна.
Дослідивши клопотання,матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до висновку, що пропущений слідчим строк та подачу клопотання підлягає поновленню, а клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ч.5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна.
Майно, на яке слідчий просить накласти арешт, було вилучено 04.10.2017 року.
Відповідно до ч.1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України завданням арешту є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до п.1 ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно доч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт накладається у випадках, передбачених пунктами 3,4 частини 2 статті 170 цього Кодексу);
3.1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст. 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст. 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч.4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.
На підставі викладеного, та приймаючи до уваги, що вищевказане майно в силу ст. 98 КПК України є речовим доказом, та накладення арешту необхідно з метою збереження його як речового доказу, позбавлення можливості його знищення або переховування, клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Враховуючи викладене, та керуючись ст. ст. 117, 170-175, 236 КПК України, слідчий суддя
Поновити пропущений строк подання клопотання.
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на майно, яке було вилучене 04.10.2017 під час огляду місця події в квартирі АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон моделі «Samsung GT-E1150» в корпусі червоного кольору, IMEI НОМЕР_1 та стартовий пакет оператора «Vodafone», на зворотньому боці якої мається напис у вигляді цифр НОМЕР_2 .
Ухвалапідлягає негайному виконанню.
Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час її постановлення, в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.
Слідчий суддя ОСОБА_1