Справа № 127/7638/18
Провадження № 1-кп/127/360/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.04.2018 рокумісто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.02.2018 р. за № 0000019 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , із середньою спеціальною освітою, неодруженого, громадянина України, раніше судимого: 02.04.2008 року Староміським районним судом м. Вінниці за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. 75 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік 6 місяців; 15.08.2012 року Замостянським районним судом м. Вінниці за ч. ч. 1, 2 ст. 185 КК України, з урахуванням положень ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі; 18.11.2014 року Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі; 19.02.2015 року Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК України, з урахуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , будучи засудженим 19.02.2015 року Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК України, з урахуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, відбуваючи покарання з 15.06.2015 року у Державній установі "Вінницька виправна колонія (№ 86)", яка розташована по вул. Привокзальній, 26 в м. Вінниці, будучи ознайомлений з вимогами Кримінально-виконавчого кодексу України, Правилами внутрішнього розпорядку установи виконання покарань, Кримінального кодексу України, в тому числі зі статтею 391 КК України, на шлях виправлення не став та умисно, з метою порушення режиму утримання, систематично вчиняв злісну непокору законним вимогам адміністрації установи, у зв`язку з чим 10 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності за різні порушення режиму відбуття покарання, з яких 4 рази поміщався до дисциплінарного ізолятору.
Зважаючи на злісні порушення режиму утримання, 29.08.2017 року ОСОБА_3 відповідно до ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 18.08.2017 року було переведено до приміщення камерного типу строком на 1 місяць. По відбуттю вказаного дисциплінарного стягнення, засуджений ОСОБА_3 належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та продовжив порушувати порядок відбування покарання, а саме: 15.11.2017 року не виконав законну вимогу представників адміністрації (відмовився від прибирання), за що на нього було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани; 17.12.2017 року не виконав законну вимогу представників адміністрації (відмовився від прибирання), за що на нього було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді поміщення до дисциплінарного ізолятору на 14 діб.
Продовжуючи свою протиправну діяльність, направлену на вчинення злісної непокори законним вимогам адміністрації установи, ОСОБА_3 26.02.2018 року приблизно о 12 год. 48 хв., утримуючись у відділенні соціально- психологічної служби (далі - СПС) № 7, будучи черговим, згідно затвердженого графіку двогодинних відпрацювань засудженими відділення № 7 по благоустрою приміщень та території установи на лютий 2018 року, який встановлено наказом начальника Державної установи "Вінницька виправна колонія (№ 86)" від 30.12.2016 року № 292, в категоричній формі відмовився виконувати законну вимогу начальника відділення СПС № 7 ОСОБА_6 , поставлену відповідно до розділу 3 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 2186/5 від 29.12.2014 року, а саме - здійснити прибирання алеї виробничої зони від снігу та сміття. Після чого, ОСОБА_6 було додатково роз`яснено зміст ст. 118 КВК України, попереджено ОСОБА_3 про відповідальність згідно ст. 391 КК України та повторно поставлено законну вимогу виконати свій обов`язок, передбачений ч. 3 ст. 107 КВК України по благоустрою установи виконання покарання, на що ОСОБА_3 , діючи з умислом, направленим на злісну непокору законним вимогам адміністрації виправної установи, демонстративно, в категоричній формі, відкрито відмовився від виконання законної вимоги. При цьому ОСОБА_3 був забезпечений необхідним інвентарем для виконання робіт, скарг на стан здоров`я не висловлював.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 391 КК України - злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань у законному здійсненні її функцій особою, що відбуває покарання у виді позбавлення волі та за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу.
Під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, на підставі положень ст. 468-470, 472 КПК України, 03 квітня 2018 року між прокурором відділу прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000019 від 27.02.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, з однієї сторони, та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_3 , з іншої сторони, у присутності захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості.
Так, згідно з даною угодою, її сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 391 КК України - злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань у законному здійсненні її функцій особою, що відбуває покарання у виді позбавлення волі та за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу, також сторонами узгоджено міру покарання.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 зазначив, що при укладенні даної угоди були дотримані норми КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 затвердити, і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання. Також просив врахувати, що обвинувачений ОСОБА_3 під час досудового розслідування вину визнав та розкаявся у вчиненому. Речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, вказаних в обвинувальному акті та в угоді, визнав повністю та щиро розкаявся. Суду пояснив, що угоду про визнання винуватості укладав добровільно, його права, наслідки затвердження та невиконання угоди йому зрозумілі. Просив суд угоду про визнання винуватості затвердити.
Захисник ОСОБА_5 зазначив, що при укладенні даної угоди були дотримані вимоги КПК України та КК України. Обвинувачений ОСОБА_3 вину визнав та щиро розкаявся у вчиненому. Угоду про визнання винуватості обвинувачений укладав добровільно, його права, наслідки затвердження та невиконання угоди обвинуваченому роз`яснені та зрозумілі. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити обвинуваченому узгоджену в ній міру покарання.
Суд, заслухавши думку сторін судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, дійшов таких висновків.
Згідно положень ст. ст. 468, 469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Розглядаючи в порядку, передбаченому ст. 472, ч. ч. 1-2 ст. 474 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, приймаючи до уваги, що суд встановлює чи угода відповідає вимогам ч. 2 ст. 469, ст. 472 КПК України, а саме формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, суд вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості виходячи з наступного.
Як встановлено в судовому засіданні, ініціювання та укладення угоди було здійснено у відповідності до положень ст. 469 КПК України та порушень її норм судом не встановлено.
Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, встановлені ч. 2 ст. 473 КПК України, до відома сторін доведено, також до відома сторін доведено наслідки невиконання угоди, визначені ст. 476 КПК України.
Судом виконані вимоги ч. ч. 2, 4, 6, 7 ст. 474 КПК України.
Зокрема, шляхом опитування сторін, суд переконався, що обвинувачений цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди. Суд також переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.
Покарання сторонами угоди визначено згідно положень ст. ст. 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Підстав, передбачених п. п. 1-6 ч. 7 ст. 474 КПК України для відмови у затвердженні угоди не встановлено.
Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України - злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань у законному здійсненні її функцій особою, що відбуває покарання у виді позбавлення волі та за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу.
Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, при цьому сторони врахували фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення, що належить до злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, його щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину, тобто наявність пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обтяжуючих покарання обставин, та дійшли згоди про призначення ОСОБА_3 за ст. 391 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, із звільненням ОСОБА_3 на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України з покладенням на ОСОБА_3 таких обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Згідно ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості шляхом ухвалення вироку і призначення обвинуваченому ОСОБА_3 узгодженої сторонами міри покарання.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не застосовувався.
Доказів про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, щодо речових доказів та процесуальних витрат до суду не надано.
Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374, 376, 468-469, 472, 473-475 КПК України, -
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 03.04.2018 року між прокурором відділу прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.02.2018 р. за № 0000019 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України.
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України та призначити узгоджену сторонами міру покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя