Справа № 755/4429/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Заявник звернувся до слідчого судді із вказаним клопотання виходячи з того, що у рамках вказаного кримінального провадження ухвалою слідчого судді даного місцевого суду ОСОБА_5 накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , шляхом заборони відчуження нерухомого майна та передано цю квартиру АДРЕСА_2 на відповідальне зберігання ОСОБА_6 , при відсутності на те передумов регламентованих ст. 170 КПК України, а тому, на думку заявників, такий арешт має бути скасований у порядку ст. 174 вказаного Кодексу.
У судовому засіданні представник заявника вказане клопотання підтримала, просила задовольнити, з вказаних в ньому підстав.
У судове засідання інші учасники провадження не прибули, однак слідчий суддя, у світлі положень ст.ст. 22, 26, ч. 2 ст. 174 КПК України, приходить до висновку, що їх не прибуття не перешкоджає розгляду клопотання та заслухавши думку представника азявника, дослідивши надані матеріали, приходить до наступного.
Згідно ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
У цьому випадку, в судовому засіданні судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 03.04.2017 у справі № 755/4429/17, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 04.05.2017, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , шляхом заборони відчуження нерухомого майна та передано цю квартиру АДРЕСА_2 на відповідальне зберігання ОСОБА_6 .
Передумовою арешту слугувала мета визначена п. п. 1 та 4 ч. 2 ст. 170 КПК України.
Однак, згідно, ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Але, ОСОБА_4 не є підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, фізичною чи юридичною особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Як наслідок, з підстав визначених п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, на думку слідчого судді, арешт є недоцільним.
Адже, якби до нього і був поданий у цьому кримінальному провадженні цивільний позов він, у контексті норм ч. 2 ст. 62 КПК України, знаходився б у статусі цивільного відповідача, але у силу норм ч. 6 ст. 170 при наявності мети визначено п. 4 ч. 2 ст.170 того ж Кодексу арешт на майно цивільного відповідача не накладається.
Так як поняття цивільний відповідач та підозрюваний, обвинувачений, засуджений, фізична чи юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридична особа, щодо якої здійснюється провадження, не є тотожними.
Дані висновки слідчого судді жодним чином не спростовані відомостями відображеними у судовому рішенні від 04.05.2017 так, як останнє взагалі будь-яких даних з цього питання не містить.
Адже, відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Речовими доказами згідно ч. 1 ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як наслідок слідчий суддя сприймає критично доводи про те, що арешт накладено необґрунтовано, так як є дійсною мета визначена п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.
Однак, слідчий суддя вважає слушними доводи заявника, що, у цей період, досудового розслідування вказного кримінального провадження, в подальшому застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба в частині необхідності передачі об`єкту на зберігання третій особі, з огляду на таке.
Питання арешту майна, а саме його накладення, скасування є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження (п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України).
Застосування заходів забезпечення кримінального провадження є неможливим, якщо потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні (п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України).
Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 131 КК України).
У цьому випадку, ухвалою слідчого судді накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , шляхом заборони відчуження нерухомого майна та переданням цієї квартири на відповідальне зберігання ОСОБА_6 .
Тобто, фактично по суті власник майна через застосування, у порядку ст. 100 КПК України, інституту зберігання майна був позбавлений і права користування не просто майном, а житловим приміщенням.
Хоча, ч. 12 ст. 170 КПК України, прямо та імперативно вказує на те, що заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.
Як наслідок, слідчий суддя в системному зв`язку положень ст.ст. 100, 170 КПК України, вважає за необхідне акцентувати увагу на тому, що визначення порядку зберігання того чи іншого майна у порядку ст. 100 вказаного Кодексу, не може стосуватися житлового приміщення, де особа проживає, з огляду на імперативні положення ч. 12 ст. 170 вказаного Кодексу.
А, згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно № 79586934 від 03.02.2017 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_4 .
Щодо заповіту від 28.12.2004, яким ОСОБА_8 заповідає все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому належало на день його смерті і на що він за законом мав право - ОСОБА_9 , то цей заповіт не спростовує факту існування на даний час права власності на квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_4 .
Доводи слідства про шахрайські дії певних особі під час укладання договору довічного утримання, у цей період, є лише припущенням останніх.
Як наслідок, власник майна, згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно № 79586934 від 03.02.2017, позбавлений, у цей час права користування своїм майно не на підставі відповідних передбачених законом підстав, а в силу певних припущень, що є неприйнятним у світлі норм діючого законодавства України.
Адже, зокрема, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності.
Згідно положень статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.
Таким чином, клопотання заявника підлягає задоволенню, адже лише у даний спосіб буде забезпечено ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, а арешт скасуванню, оскільки, на цей час, власник даного майна при відсутності обставин визначених ч. 2 ст. 170 КПК України фактично позбавлений права користування приватною власністю, що є не припустимим.
Щодо заборони відчуження, то така міра є дійсною, триваючою, помірною та необхідною з огляду на обставини даного кримінального провадження, а тому, на переконання слідчого судді, не може йти мова у відсутності потреби її застосування в це період часу.
Керуючись Законом України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, ст. ст. 170, 174, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в :
Клопотання задовольнити частково.
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 03.04.2017 у справі № 755/4429/17 в частині передання квартири АДРЕСА_1 на відповідальне зберігання ОСОБА_6 .
В іншій частині у задоволенні клопотання відмовити.
Роз`яснити, що, згідно ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 03.04.2017 у справі № 755/4429/17, накладений арешт шляхом заборони відчуження нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 .
Ухвала оскарженню не підлягає та є обв`язкою до виконання на всій території України.
Слідчий суддя: ОСОБА_1