Справа № 352/1810/16-к
Провадження № 1-кп/352/34/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2018 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000471 від 01.11.2016 р. по обвинуваченню :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Івано-Франківськ, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, утриманця двох малолітніх дітей та непрацездатної дружини, з середньою спеціальною освітою, працюючого слюсарем-ремонтником на ПАТ «Поберезький завод пресових агрегатів», військовозобов`язаного, раніше судимого 03.10.2012 р. Тисменицьким райсудом Івано-Франківської області до двох років обмеженням волі із застосуванням додаткового покарання у виді трьох років позбавлення права керувати транспортними засобами , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 389 ч. 1 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
Підсудний ОСОБА_4 ухилився від відбування покарання у виді позбавлення права займатися певною діяльністю, а саме позбавлення права керувати транспортними засобами, призначеного йому згідно вироку суду.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин:

Вироком Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 03.10.2012 року, ОСОБА_4 був засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки із застосуванням додаткового покаранням у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

04 лютого 2014 року ОСОБА_4 був звільнений з Долинського ВЦ №118 на підставі ухвали Долинського районного суду Івано-Франківської області від 27.01.2014 р. в зв`язку з умовно-достроковим звільненням від подальшого відбуття покарання на не відбутий термін 10 (десять) місяців 12 (дванадцять) днів.

Згідно вимог ст. 55 КК України строк додаткового покарання обчислюється з моменту відбуття основного покарання, а тому початок терміну відбування додаткового покарання ОСОБА_4 обчислюється з 04.02.2014 р. по 03.02.2017 р.

У подальшому, 04.03.2014 р. працівниками Тисменицького РС КВІ УДПтСУ в Івано-Франківській області засудженому ОСОБА_4 було роз`яснено порядок та умови відбуття покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, а також було попереджено, що в разі ухилення від відбування покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, на підставі ч. 1ст. 389 КК України він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності.

Однак, 24.09.2016 р. приблизно о 20 год. в с. Ганусівка, Тисменицького району, Івано-Франківської області засуджений ОСОБА_4 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою ухилення від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, маючи реальну можливість виконувати покладені на нього обов`язки, здійснював керування транспортним засобом, а саме своїм автомобілем марки «ГАЗ 31105-СПГ», реєстраційний № НОМЕР_1 , в результаті чого був зупинений працівниками Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області та притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху - ч. 1 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 свою вину у вчиненні пред`явленого йому в обвинувальному акті злочину визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся і дав суду показання, в яких повністю підтвердив обставини скоєного ним кримінального правопорушення вищенаведеного у вироку. Щиро розкаюється у вчиненому, дуже шкодує за наслідками скоєного. Унаслідок постійних переживань значно погіршився стан здоров`я. Просить суд суворо його не карати.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні вину визнав повністю, а також те, що він не оспорює фактичні обставини вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів, розуміє неможливість в подальшому оскаржувати дані фактичні обставини в апеляційному порядку, а тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним та обмежено обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом підсудного та дослідженням доказів, які характеризують його особу. Обвинувачений та інші учасники процесу не заперечували проти обмеженого порядку дослідження доказів, при цьому суд переконався, що останні правильно розуміють зміст ст. 349 КПК України.

Таким чином, аналізуючи здобуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведено повністю, а його дії вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 389 КК України, так як він ухилився від відбування покарання у виді позбавлення права займатися певною діяльністю, а саме позбавлення права керувати транспортними засобами, призначеного йому згідно вироку суду.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів і те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обтяжуючі обставини судом не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає повне визнання вини ОСОБА_6 , щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину.

Крім того, вирішуючи питання про призначення підсудному покарання, суд приймає до уваги і те, що останній негативно ставиться до вчиненого, має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, працюючи займаються суспільно-корисною працею, являється утриманцем двох малолітніх дітей та непрацездатної дружини, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, має незадовільний стан здоров`я.

Таким чином, враховуючи вищеперелічені дані про особу підсудного ОСОБА_4 , що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину і впливають на пом`якшення покарання, суд вважає можливим застосувати до підсудного норми ст.69 КК України та призначити ОСОБА_4 більш м`яке покарання, тобто нижче від найнижчої межі передбачене санкцією ст. 389 ч. 1 КК України, а саме у виді штрафу, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження скоєння нових злочинів.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 3 ст.71 КК України суд вважає, що до покарання, призначеного за цим вироком, слід за правилами ст.72 КК України частково приєднати невідбуте додаткове покарання за вироком Тисменицького районного суду від 03 жовтня 2012 р., що становить три роки позбавлення права керувати транспортними засобами. Оскільки покарання у виді штрафу складанню з іншими видами покарання не підлягає, то їх слід виконувати самостійно.

Крім того, у зв`язку з фактичним відбуттям на час ухвалення даного вироку суду додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, засудженого ОСОБА_4 слід звільнити від відбування призначеного судом даного додаткового покарання та до виконання його не звертати..

По даному кримінальному провадженню цивільний позов не заявлявся та судові витрати відсутні.

Питання про речові доказив суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373-374, 395 КПК України, суд,

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України та призначити йому, із застосуванням ст. 69 КК України, покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в твердій грошовій сумі становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

На підставі ч.ч.1, 3 ст.71 КК України, до покарання призначеного за даним вироком суду частково приєднати невідбуте додаткове покарання за вироком Тисменицького районного суду від 03 жовтня 2012 року та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в твердій грошовій сумі становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком чотири місяці, які виконувати самостійно.

У зв`язку з фактичним відбуттям на час ухвалення даного вироку суду додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на чотири місяці, засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного судом даного додаткового покарання та до виконання його не звертати..

Речові докази по даному кримінальному провадженню особову справу № 02/2014 на ОСОБА_4 , яка 23.11.2016 р. вилучена з приміщення Тисменицького РС з питань пробації, яка зберігається при матеріалах кримінального провадження повернути за приналежністю.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Тисменицький районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Копію вироку суду вручити прокурору та обвинуваченому негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1