У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 жовтня 2017 року місто Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси - ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
слідчого - ОСОБА_4 ,
представника власника майна - ОСОБА_5 ,
представника потерпілого - ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника володільця майна ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0003602 від 29.06.2017, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України про скасування арешту майна -
В С Т А Н О В И В:
Адвокат ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси із клопотанням про скасування арешту накладеного ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 09.08.2017 року, мотивуючи наступним.
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 09.08.2017 року накладено арешт на вилучене 04.08.2017 року в ході обшуку індивідуального банківського сейфу № НОМЕР_1 , у ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" за адресою: м. Одеса, вул. Пушкінська, 36, майно та документи ОСОБА_8 . Вилучене майно є спільним майном подружжя. Крім того, як вказує адвокат у своєму клопотанні, підстав вважати що були вчинені протиправні шахрайські дії в органу досудового розслідування немає, з таких підстав просить скасувати арешт.
Представник власника майна у судовому засіданні підтримав клопотання, просив слідчого суддю скасувати арешт.
Представник потерпілого заперечила проти скасування арешту.
Прокурор та слідчий заперечили проти клопотання та вказали, що на даний час у кримінальному провадженні виконуються слідчі розшукові дії, а вилучені документи мають суттєве значення для встановлення всіх обставин вчиненого злочину. Грошові кошти можуть бути використані з метою відшкодування завданої шкоди.
Розглянувши клопотання, заслухавши думку сторін, слідчий суддя прийшов до висновку про наступне.
Як встановлено в судовому засіданні, арешт на майно було накладено в рамках розслідування кримінального провадження №0003602 від 29.06.2017, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Згідно із ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Частиною 2 ст.170 КПК України встановлено, що метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.
Згідно із ч.ч.6, 7 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів;2) спеціальної конфіскації;3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
3. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
5. У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
6. У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Відповідно до ст. 13 Конституції України «держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності». Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправне позбавлений права власності (ст. 41 Конституції України).

Відповідно до ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Крім того, відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

Як вбачається із клопотання представника володільця майна і пояснень прокурора, на даний час, жодну особу не повідомлено про підозру. Арешт накладено на документи та грошові кошти з метою збереження речових доказів та забезпечення відшкодування завданої шкоди. Більше ніж два місяці, вилучене майно зберігається у сторони обвинувачення, однак жодних інших процесуальних дій щодо встановлення винних осіб не вчинено. Таке затягування досудового розслідування не може свідчити про законність накладеного арешту, оскільки особа, не притягаючись до кримінальної відповідальності уже зазнає порушень своїх прав та законних інтересів, що у розумінні принципу верховенства права - є недопустимим. Слідчий суддя перевіривши належність вилученого майна і документів, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення клопотання.
Так, кримінальне провадження розпочато по факту шахрайських дій щодо квартири по АДРЕСА_1 , однак особисті документи ОСОБА_8 не мають стосунку до даного кримінального провадження, за наявності фіктивності таких документів, має бути розпочате відповідне кримінальне провадження, в даному випадку слідчий суддя вважає, що продовження арешту на особисті документи особи, порушують права особи на вільне володіння своїм майном, а також унеможливлюють реалізацію інших своїх прав. Крім того, вилучені 8 000 доларів не є речовим доказом, а тому продовження накладення арешту на такі грошові кошти прямо суперечить положенням кримінального процесуального кодексу України, адже повідомлення про підозру особі не вручено. При цьому, з урахуванням тривалості досудового розслідування, слідчий суддя приходить до висновку, що сторона обвинувачення мала всі необхідні можливості зафіксувати сліди кримінального правопорушення у передбачений КПК України - спосіб.
На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :
Клопотання представника володільця майна ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0003602 від 29.06.2017, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України про скасування арешту майна - задовольнити частково.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 09.08.2017 року на: грошові кошти купюрами номіналом по 100 доларів США в кількості 80 штук та купюра номіналом 5 доларів США 1 шт., воєнний білет НУ №932922 на ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт республіки Білорусь НОМЕР_2 на ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія республіки Білорусь на ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 6АК№002689, Паспорт республіки Білорусь НОМЕР_3 на ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Свідоцтво про укладання шлюбу між ОСОБА_11 та ОСОБА_7 НОМЕР_4 , Банківська картка «Белгапромбанк» в кількості 3 шт. № 691570; № 691640; № НОМЕР_5 , товарний чек від 22.06.16, товарно-транспортна накладна від 29.04.2017 та товарний чек, договір розрочки від 26.06.2016, договір купівлі-продажу від 20.04.2017 року, договір про забезпеченя виконання зобов`язань від 28.03.2017, договір про надання послуг від 26.04.2017 року, копія паспорта ОСОБА_7 НОМЕР_6 , договір аренди від 26.06.2017, заява від 06.06.2017 від імені ОСОБА_10 , талон до водійського посвідчення НОМЕР_7 на ОСОБА_10 , пін коди в кількості 3 шт., свідоцтво про власника ОСОБА_10 , договір найму між ОСОБА_10 , витяг з реєстру майна від 30.03.2017, копія медичної довідки № 34754, акт огляду об`єкту від 28.03.2017, акт прийому майна від 27.07.2017, договір про надання правової допомоги від 23.06.2017, сповіщеня від 05.2017, чек № 69845 на суму 10 098,88 USD, договір оренди від 08.05.2017, довідка № РСУ № 3, свідоцтво про право власності від 20.04.2017 на ім`я ОСОБА_10 , Свідоцтво про право власності від 23.05.2016 на ім`я ОСОБА_10 , договір аренди від 28.06.2016 на ім`я ОСОБА_10 , Стату «Аренда квартир» від 07.06.2011 р, свідоцтво про реєстрацію юридичної особи № 0042076 від 07.06.11, наказ від 15.01.16, бланк заказу послуги № 2968982, копія рішення приморського р/с від 13.03.2013, копія договору купівлі продажу від 25.11.2016 між КС «ПФС» в особі Чередниченко та ОСОБА_12 на нежитлове приміщеня по АДРЕСА_2 , копія проекту водомірного узла відносно АДРЕСА_3 , копія проекту водомірного узла відносно АДРЕСА_4 , копія паспорту ІНН на ОСОБА_12 , копія технічного паспорту на нежитлове приміщеня по АДРЕСА_2 від 20.10.2016 план та витяг, квитанції в кількості 8 шт., платіжне доручення 3 шт., картка абонента, постанова № 9001 м. Мінськ про адміністративне правопорушення на ОСОБА_10 від 21.04.2017, чернові записи.
У задоволенні іншої частини клопотання - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на дану ухвалу слідчого судді може бути подано під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя:

26.10.2017