АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11-сс/790/173/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 січня 2018 року м.Харків

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Харківської області у складі :

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

власника майна - ОСОБА_7 ,

представника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м.Харкові матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Московського районного суду м.Харкова від 09 серпня 2017 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м.Харкова від 09 серпня 2017 року задоволено клопотання старшого слідчого Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_7 , шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, здійснювати його відчуження, розпоряджатися та користуватися.

26 грудня 2017 року до канцелярії Апеляційного суду Харківської області надійшла апеляційна скарга адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Московського районного суду м.Харкова від 09.08.2017 року, в якій просила поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, скасувати ухвалу слідчого судді Московського районного суду м.Харкова від 09.08.2017 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна (а.с.36-40).

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 10.01.2018 року повернуто апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Московського районного суду м.Харкова від 09 серпня 2017 року (а.с.43, 44).

Також з таким рішенням слідчого судді не погодився ОСОБА_7 та 15.01.18р. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Московського районного суду м.Харкова від 09 серпня 2017 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 про арешт майна в повному обсязі. Вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою. В обґрунтування апеляційної скарги посилається, що арештоване майно не відповідає критеріям ст.98 КПК України. Вказує, що слідчий суддя дійшов помилкового висновку про необхідність арешту вилученого майна, оскільки слідчим наявність ризиків, передбачених КПК України, не було доведено. ОСОБА_7 є добросовісним набувачем кВ. АДРЕСА_1 . Слідчим та прокурором не доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи. Також апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження матеріалами судового провадження не спростовуються; причини пропуску процесуального строку, на які посилається у клопотанні ОСОБА_7 , є поважними, а тому строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді підлягає поновленню.

Вислухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_7 та його представника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, Московським ВП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0005797 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190 КК України (а.с.4).

Відповідно до положень ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Задовольнивши клопотання від 07.08.2017 року слідчий суддя прийшов до висновку, що слідчий довів достатність підстав вважати, що вилучене майно може бути речовим доказом, має значення для забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст.ст.214, 223 КПК України після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів.

З матеріалів судового провадження вбачається, що у слідчого судді були достатні підстави вважати, що вищевказане майно може відповідати критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Згідно зі ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, окрім іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених п.1 ч.2 ст.170 КПК України). Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками слідчого судді про необхідність накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0005797, так як у відношенні цього майна є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Частина 4 ст.173 КПК України, передбачає у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Колегія суддів не погоджується з висновком слідчого судді щодо способу арешту майна та вважає, що вказаний спосіб забезпечення кримінального провадження є неналежним, оскільки в значній мірі обмежує законні права та інтереси власника майна щодо користування квартирою АДРЕСА_1 , адже право власності ОСОБА_7 не скасоване.
Таким чином слідчим суддею не враховано вимоги ч.12 ст.170 КПК України.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді Московського районного суду м.Харкова від 09 серпня 2017 року про арешт майна в рамках кримінального провадження №0005797 підлягає скасуванню в частині заборони користування квартирою АДРЕСА_1 . В решті ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Керуючись ст.ст.392, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:
Поновити ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Московського районного суду м.Харкова від 09.08.2017 року про арешт майна в рамках кримінального провадження №0005797 скасувати в частині заборони користування квартирою АДРЕСА_1 .

В решті ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й відповідно до вимог ст.424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий

Судді