Справа № 640/71/18
н/п 1-кс/640/209/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" січня 2018 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
04 січня 2018 року слідчий 3-го відділення слідчого відділу УСБУ в Харківській області лейтенант ОСОБА_3 звернувся до Київського районного суду м. Харкова з клопотанням погодженим з прокурором відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , яким просив накласти арешт на майно, що належить підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 25746929). Слідчий також просив розгляд даного клопотання провести без повідомлення сторони захисту, у зв`язку із необхідністю забезпечення арешту майна.
На обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що приблизно на початку жовтня 2017 року (більш точна дата у ході досудового слідства не встановлена), громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у лісосмузі, що знаходиться поблизу бульвару Краматорський в м. Краматорськ Донецької області (більш точне місце у ході досудового слідства не встановлене), знайшов дикорослу рослину коноплі та зірвав декілька листків даної рослини для особистого споживання без мети її збуту.
Після цього, з моменту придбання, ОСОБА_5 став незаконно зберігати наркотичний засіб у будинку, за адресою: АДРЕСА_2 (більше точне місце у ході досудового розслідування не встановлене). Наявні у нього листки дикорослої рослини коноплі ОСОБА_5 висушив та подрібнив для подальшого особистого споживання шляхом куріння.
Після цього, 23 жовтня 2017 року у ОСОБА_5 виник злочинний намір направлений на незаконне переміщення через митний кордон України до Російської Федерації з прихованням від митного контролю наявного у нього наркотичного засобу. Для реалізації свого задуму, ОСОБА_5 вирушив з місця свого фактичного проживання до автовокзалу м. Краматорська Донецької області. Перебуваючи на автовокзалі, ОСОБА_5 , достовірно усвідомлюючи, що переміщення наркотичних засобів через митний кордон України заборонено, з метою приховування наявного у нього наркотичного засобу від подальшого митного контролю та успішного перетину митного кордону України, поклав вказаний засіб до двох поліетиленових пакетів, які помістив у ліву внутрішню кишеню своєї куртки синього кольору та у праву передню кишеню своїх штанів, таким чином приховавши наркотичний засіб в особистих речах. Після чого, ОСОБА_5 здійснив посадку у пасажирській автобус марки «Volvo В9 R» з держ. № НОМЕР_1 , сполученням Костянтинівка (Україна) Москва (Російська Федерація), на пасажирське місце №39, та вирушив у напрямку м. Тула (РФ) через міжнародний автомобільний пункт пропуску «Гоптівка» митного посту «Щербаківка» Харківської митниці ДФС (далі МАПП «Гоптівка» МП «Щербаківка»).
Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_5 , перебуваючи під дією наркотичних засобів, близько 20 год. 30 хв. 23 жовтня 2017 року, прибув на територію МАПП «Гоптівка» МП «Щербаківка» (Харківська область, Дергачівський район, 38 км траси «Харків-Бєлгород»), де намагався незаконно перемістити два згортки вказаного засобу через митний кордон України до Російської Федерації з приховуванням від митного контролю у лівій внутрішній кишені своєї куртки синього кольору та у правій передній кишені своїх штанів.
Однак, злочинний намір ОСОБА_5 , направлений на незаконне переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю особливо небезпечного наркотичного засобу - канабісу, не був доведений ним до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки під час митного контролю, який здійснювався з використанням службового собаки, останній спрацював на особисті речі, а саме на куртку громадянина ОСОБА_5 . Після цього, в ході подальшого огляду особистих речей ОСОБА_5 виявлено наркотичний засіб, прихований вищеописаним способом.
Згідно з висновком судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів Харківського НДЕКЦ МВС України №2171 від 13.12.2017, виявлена та вилучена у ОСОБА_5 речовина є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, маса якого (у перерахунку на суху речовину) становить 2,3981 грам та який відноситься, відповідно до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів», затвердженому постановою КМУ № 770 від 06.05.2000 року, до особливо небезпечних наркотичних засобів. Відповідно до таблиці 1, затвердженою наказом МОЗ України №188 від 01.08.2000, маса канабісу до 5,0 грам становить невеликий розмір наркотичного засобу, обіг якого заборонений.
22.12.2017 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.305 КК України, відповідальність за яке передбачена у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до десяти років з конфіскацією майна.
Згідно інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_5 належить на праві приватної власності квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 25746929).
Слідчий, посилаючись на ч. 1 ст. 170, п. 3 ч. 2 ст. 170, ч. 5 ст. 170, ч. 2 ст. 172 КПК України вказав, що на час досудового розслідування та судового провадження на вказане майно, що належить підозрюваному ОСОБА_5 , необхідно накласти арешт з метою недопущення його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі.
Слідчий, про час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, проте в судове засідання не з`явився.
04.01.2018 до суду надійшла заява ст.. слідчого 3-го відділення СВ УСБУ в Харківській області ОСОБА_6 від 04.01.2018, якою слідчий просив розглядати клопотання про арешт майна без участі слідчого у зв`язку із зайнятістю та проведенням невідкладних слідчий дій. Вказав, що клопотання підтримує, просив задовольнити.
Оскільки сторона кримінального провадження, яка звернулась з клопотанням, довела наявність достатніх підстав вважати, що майно, яке не було тимчасово вилучене, власником може бути відчужене, з метою забезпечення арешту майна, відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, дане клопотання розглядається слідчим суддею без повідомлення власника майна.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.
За змістом ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
22.12.2017 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.305 КК України.
Покарання, що загрожує ОСОБА_5 , в разі визнання його винним за ч.2 ст.305 КК України, передбачає позбавленням волі на строк від восьми до десяти років з конфіскацією майна.
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдино реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта № 109806448, квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_5 .
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання, оскільки слідчий довів наявність підстав вважати, що вчинено кримінальне правопорушення, накладання арешту на вказане у клопотанні майно підозрюваного забезпечить можливу конфіскацію майна у даному кримінальному провадженні, враховуючи санкцію ч.2 ст.305 КК України.
Разом з тим, відповідно до ч.4 ст.173 КПК України, слідчий суддя при задоволенні клопотання про арешт майна, зобов"язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.
Враховуючи вказану вимогу КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне заборонити власнику квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 - ОСОБА_5 відчуження вказаної квартири, до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.
Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч.4 ст.107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 107, 132, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Накласти арешт на майно, що належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони її відчуження, до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1