Єдиний унікальний номер 233/360/16-к
Номер провадження 11-кп/775/621/2017

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2017 року місто Бахмут

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора, представника потерпілого, захисників та обвинувачених на вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28 квітня 2017 року відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28 квітня 2017 року,

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Йосипівка Ульянівського району Кіровоградської області, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 146 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 187 КК України до 10 (десяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна, за ч. 3 ст. 189 КК України до 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна, за ч. 1 ст. 410 КК України (в редакції 2001 року) до 5 (п`яти) років позбавлення волі, за ч. 1ст. 263 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначено остаточне покарання у виді 10 (десяти) років позбавленні волі із конфіскацією всього належного йому на праві власності майна, та на підставі ст. 54 КК України позбавлено військового звання майор. Стягнуто на користь потерпілого ОСОБА_6 у відшкодування матеріальної шкоди 22281 (двадцять дві тисячі двісті вісімдесят одну) гривню 10 копійок та у відшкодування моральної шкоди 90000 (дев`яносто тисяч) гривень. Також стягнуто на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в загальному розмірі 6042 (шість тисяч сорок дві) гривні 08 копійок.

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Костянтинівка Донецької області, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 146 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі, за ст. 198 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточно призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавленні волі. У вчиненні злочину передбаченому ч. 3 ст. 189 КК України визнано невинуватим та виправдано у зв`язку з недоведеністю. Стягнуто на користь потерпілого ОСОБА_6 у відшкодування моральної шкоди 10 000 (десять тисяч) гривень.

Вирішено долю речових доказів.

На початку вересня 2014 року, точної дати та часу не встановлено, майор ОСОБА_8 вступив з військовослужбовцями військової частини польова пошта НОМЕР_1 ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , засудженими за вчинення даних злочинів і вироки відносно яких набрали законної сили та ОСОБА_9 , який не є військовослужбовцем у злочинну змову, спрямовану на незаконне позбавлення волі мешканця м. Костянтинівка Донецької області ОСОБА_6 , з метою залякування останнього та отримання від нього інформації про можливе знайомство з представниками незаконних військових формувань.

19 вересня 2014 року приблизно о 20 годині 30 хвилин ОСОБА_8 разом із ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , та ОСОБА_9 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_3 , маючи ввірену їм зброю автомати АК47 та ножі, діючи умисно за попередньою змовою групою осіб, відповідно раніше розробленого плану, з метою залякування потерпілого ОСОБА_6 та отримання від нього інформації про можливе знайомство з представниками незаконних військових формувань, після вчинення ОСОБА_11 , та ОСОБА_12 дій направлених на перевірку території вказаного домоволодіння та з`ясування можливості незаконного позбавлення потерпілого волі без відома інших осіб, ОСОБА_12 , та ОСОБА_9 залишились спостерігати за оточуючою обстановкою, з метою попередження спільників про можливе викриття їх злочинних дій, спрямованих на незаконне позбавлення волі потерпілого та за необхідністю прибути на допомогу, а ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , не ставлячи до відома вказаних осіб, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, із корисливих мотивів напали на потерпілого та погрожуючи застосуванням насильства, небезпечного для його життя та здоров`я, яке полягало у демонстрації автомату АК-74 та погрозі його застосування ОСОБА_11 , протиправно заволоділи майном ОСОБА_6 на загальну суму 33 380, 76 грн. та діючи умисно, незаконно, за попередньою змовою групою осіб, виходячи за межі раніше обумовленої домовленості із ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , з метою вимагання майна потерпілого висунули йому вимогу про передачу їм грошових коштів у значному розмірі, висловлюючи на його адресу погрози фізичної розправи та застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я, на виконання якої потерпілий, побоюючись фізичної розправи, застосування насильства небезпечного для свого життя та життя членів своєї родини, а також можливого пошкодження належного йому майна, передав ОСОБА_8 20 000 грн., проте він не погоджуючись із розміром суми переданих грошей, повернув їх ОСОБА_6 , продовжуючи залякувати останнього фізичною розправою та застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я з метою отримання більшої суми.

Після цього ОСОБА_8 діючи умисно, незаконно, за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , та ОСОБА_9 , при цьому ОСОБА_8 та ОСОБА_11 також із корисливих спонукань, із застосуванням зброї автомату АК-74, висунув вимогу ОСОБА_6 проти його волі, сісти разом з ним та ОСОБА_11 у належний потерпілому автомобіль та виїхати з території домоволодіння для продовження здійснення подальшого морального та психологічного тиску на нього, позбавивши потерпілого можливості за своєю волею обирати місце свого перебування та свободи переміщення за власною волею, після чого, ОСОБА_11 перебуваючи в автомобілі разом з потерпілим та ОСОБА_8 , продовжуючи залякувати ОСОБА_6 здійснив одиночний постріл із ввіреного йому автомату АК-47 у напрямку вікна будинку потерпілого, після чого ОСОБА_8 наказав вказівку ОСОБА_6 проїхати по вулицям м. Костянтинівки навколо його будинку.

У свою чергу ОСОБА_12 і ОСОБА_9 , почувши постріл та побачивши, що з подвір`я домоволодіння виїжджає вказаний автомобіль з ОСОБА_6 вирішили, що спільники діють згідно розробленого плану щодо позбавлення волі потерпілого, а тому залишились на місці, очікуючи їх прибуття та спостерігаючи за оточуючою обстановкою.

Перебуваючи у салоні автомобіля, ОСОБА_8 разом із ОСОБА_11 , протягом 15 хвилин протиправно утримували ОСОБА_6 , незаконно позбавивши його волі та висунули потерпілому незаконну вимогу щодо передачі їм у майбутньому грошових коштів у розмірі 50 000 доларів США, на що останній погодився, після чого вони повернулись до домоволодіння потерпілого, де звільнили його та повернулись до очікуючих їх спільників, яким повідомили про незаконне заволодіння майном потерпілого, запропонувавши їм розподілити його між собою. Після цього ОСОБА_8 розподілив незаконно здобуте майно, залишивши собі наручний годинник марки «EPOS 3401.132.24.15.25»; ОСОБА_11 , отримав фотокамеру «Canon» EOS 1100D та ноутбук «ASUS» серії «R701S», а ОСОБА_9 , достовірно знаючи про вчинення ОСОБА_8 та ОСОБА_11 злочину відносно потерпілого та усвідомлюючи , що мисливська рушниця ТОЗ - 34 здобута злочинним шляхом, діючи умисно, заздалегідь не обіцяючи, отримав вказану рушницю, належну ОСОБА_6 для її подальшого використання на власний розсуд за відсутності ознак легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом.

З 19 по 26 вересня 2014 року ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб із корисливих мотивів неодноразово телефонували ОСОБА_6 та незаконно вимагали передачі їм грошових коштів, спочатку в сумі 50 000, а після того, як обвинувачений не зміг виконати вказані незаконні вимоги, 100 000 доларів США, погрожуючи у випадку невиконання їх вимог фізичною розправою, застосуванням насильства небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого та членів його сім`ї, а також пошкодженням та знищенням їх майна.

22 жовтня 2014 року близько 20:00 ОСОБА_8 , продовжуючи спільно із ОСОБА_11 вимагати у ОСОБА_6 грошові кошти, з метою демонстрації останньому реальності намірів та необхідності передачі визначеної суми грошових коштів, вирішили використати бойову гранату РГД-5, після чого ОСОБА_8 у присутності ОСОБА_9 викликав до себе двох підлеглих військовослужбовців ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , засуджених за скоєння злочину, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, вирок відносно яких набрав законної сили, і будучи для них начальником за військовим званням, не ставлячи останніх до відому щодо здійснення своїх злочинних намірів, направлених на вимагання у ОСОБА_6 грошових коштів, надав їм злочинне розпорядження налякати останнього гранатою за місцем розташування його домоволодіння, яке їм вказав ОСОБА_9 та дозволив вказаним військовослужбовцям, будучими озброєними гранатою РГД-5, покинути бойові позиції із розташування свого місця несення служби на автомобілі «Фольксваген-Пасат» державний номерний знак НОМЕР_2 у супроводі ОСОБА_9 , який будучи мешканцем м. Костянтинівка, вказав їм маршрут руху до домоволодіння потерпілого по АДРЕСА_3 , після чого 23 жовтня 2014 року, приблизно о 21:00 перебуваючи в зазначеному автомобілі під керуванням ОСОБА_13 , навпроти воріт домоволодіння ОСОБА_6 за вказаною адресою ОСОБА_14 , діючи за попередньою змовою, відкрив вікно задніх правих дверей автомобіля, привів до бойового положення та кинув на подвір`я ОСОБА_6 ручну гранату РГД-5, що є вибуховим бойовим припасом, призначеним для ураження живої сили та техніки противника, в результаті чого відбувся вибух розривного заряду вказаного бойового припасу, внаслідок чого був грубо порушений громадський порядок, спокій громадян та заподіяні незначні механічні пошкодження фасаду будинку.

Відразу після вибуху ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , разом з ОСОБА_9 залишили місце події на вказаному автомобілі і повернувшись до місця розташування військової частини та доповіли ОСОБА_8 про вчинений злочин.

23 жовтня 2014 року ОСОБА_8 знову зателефонував ОСОБА_6 та діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб із Вегерою, із корисливих спонукань висунув незаконну вимогу про надання 300 000 доларів США, обумовивши при цьому, що час та місце, де повинна відбутись передача грошових коштів буде ними уточнена в подальшому, погрожуючи потерпілому фізичною розправою, застосуванням насильства небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого та членів його сім`ї, а також пошкодженням та знищенням майна останніх, але їх протиправна діяльність була припинена, в результаті затримання правоохоронними органами.

Крім того, у період часу з серпня по жовтень 2014 року, точного часу не встановлено, майор ОСОБА_8 , будучи командиром 3 блокпосту, отримав зі складів РАО військової частини польова пошта НОМЕР_1 бойові припаси та інше військове майно для виконання бойових завдань особовим складом ввіреного йому блокпосту, не використав їх за призначенням, а діючи умисно, незаконно привласнив шляхом неповернення до військової частини військове майно на загальну суму 7 699, 36 грн.

Привласнені бойові припаси та інше військове майно, у період часу з серпня по жовтень 2014 року ОСОБА_8 , діючи умисно, незаконно зберігав без передбаченого законом дозволу за місцем свого фактичного проживання та реєстрації у будинку АДРЕСА_1 .

Виправдовуючи обвинуваченого ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 189 КК України суд зазначає, що будь-яких доказів на підтвердження того, що ОСОБА_9 вступив у попередню змову із ОСОБА_8 та ОСОБА_11 на вчинення вимагання грошових коштів у потерпілого або приєднався до їх дій в подальшому, а також того, що він вчинив будь-які дії, які охоплюються об`єктивною стороною злочину, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України стороною обвинувачення не надано.

На вказане рішення прокурором, представником потерпілого, захисниками та обвинуваченими подано апеляційні скарги.

В аналогічних за змістом апеляційних скаргах прокурор та представник потерпілого

- просять вирок суду в частині виправдання ОСОБА_9 скасувати та визнати його винуватим за ч. 3 ст. 189 КК України.

- вказують, що ОСОБА_9 , будучі обізнаним про вимагання грошових коштів у потерпілого, виконуючи свою злочинну роль, вказав дорогу до будинку потерпілого ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , чим реалізував спільний із ОСОБА_8 і ОСОБА_11 план на вимагання грошових коштів у потерпілого.

- крім того, в своїй апеляційній скарзі прокурор вказує, що суд неправильно вирішив долю речових доказів та просить автомобіль Фольксваген Пассат та 4400 доларів США, вилучені у ОСОБА_8 за місцем його мешкання конфіскувати в дохід держави.

В апеляційній скарзі захисник обвинувачених ОСОБА_15

- просить змінити ОСОБА_8 запобіжний захід та звільнити його з під варти.

- вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження, в зв`язку з відсутністю в діях обвинувачених складу злочину.

- вказує, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не містить формулювання обвинувачення, що перешкоджає реалізації їх права на захист.

- досудове слідство розпочато та проведено посадовими особами, які не мали на це права, з незаконним втручанням заступника Генерального прокурора України ОСОБА_16 в процесуальну діяльність слідчих і прокурорів, внаслідок чого більшість доказів є недопустимими.

- органом досудового розслідування не відкрито стороні захисту матеріали кримінального провадження, що виключає їх використання в процесі, як доказів.

- досліджені в суді матеріали кримінального провадження не є матеріалами провадження відносно обвинувачених, а їх використання під час судового розгляду є профанацією доказування.

- суд в порушення вимог ч. 2 ст. 209 КПК України при постановленні вироку послався на матеріали кримінального провадження, які не відкривались стороні захисту, як на доказ вини обвинувачених.

- протоколи НСРД складені з порушенням вимог ст. ст. 107, 252 КПК України.

- зазначає, що судом безпідставно визнано винуватим ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 187 КПК України, оскільки кваліфікація його дій, як одночасне вчинення вимагання і розбою неможлива, з огляду на умисел особи на вчинення певної дії.

- вказує, що судом проігноровано докази на підтвердження невинуватості обвинувачених.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 - ОСОБА_17

- просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження, в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_8 складу злочину.

- зазначає, аналогічне за змістом апеляційної скарги захисника ОСОБА_15 обґрунтування вимог своєї скарги.

- вказує, що суд безпідставно проігнорував докази на підтвердження застосування щодо обвинуваченого тортур, з боку органу досудового слідства.

- зазначає, що з початку досудового розслідування по теперішній час не забезпечено проведення судово медичного обстеження для встановлення тілесних ушкоджень ОСОБА_8

- вказує, що в порушення вимог ст. 206 КПК України з восьми заяв про злочин, наданих суду, перевірено лише одну.

- зазначає, що в порушення ст. 204 КПК України з восьми заяв про злочин, органом досудового розслідування внесено до ЄРДР лише одну.

- вважає, що судом проігноровано висновок спеціаліста та роз`яснення до нього щодо стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_8 та безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання про проведення судово медичної експертизи для з`ясування вказаних обставин.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9

- просить вирок суду скасувати та закрити провадження, в зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину.

- вказує, що стороною обвинувачення порушено вимоги ст. 124 КК України, в зв`язку з чим кримінальне провадження, в якому він є обвинуваченим вже розглянуто судом та за наслідками його розгляду постановлено вирок.

- вважає себе невинуватим у вчиненні інкримінованих злочинів та зазначає, що з моменту затримання по теперішній час не проведено судово медичну експертизу для встановлення тілесних ушкоджень його та ОСОБА_8

- вказує, що в порушення вимог КПК перевірка заяв про застосування щодо них тортур була здійснена органом, який проводив досудове розслідування.

- вважає, що судом безпідставно обґрунтовано його винуватість показаннями ОСОБА_11 , оскільки він не був допитаний під час судового розгляду та сторона захисту була позбавлена права на перехресний допит.

- при постановленні вироку суд безпідставно не прийняв до уваги доводи та показання свідків сторони захисту, чим порушив вимоги ст. ст. 20, 22 КПК України.

- суд безпідставно обґрунтував винуватість обвинувачених показаннями свідків ОСОБА_18 , Камеристого, оскільки вони є недопустимими доказами, отриманими з чужих слів, а показання потерпілого є надуманими, містять суперечності та свідчать про фальсифікацію обвинувачення.

В апеляційній скарзі та доповненнях обвинувачений ОСОБА_8

- просить вирок суду скасувати та закрити провадження, в зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину.

- вважає, що судом першої інстанції допущена істотна неповнота та однобічність судового розгляду.

- зазначає, що судом не надано належної оцінки доказам, що свідчать про застосування, щодо нього незаконних методів ведення слідства під час досудового розслідування.

- вважає, що судом проігноровано та не перевірено більшість заяв про вчинення відносно нього злочинів та порушено вимоги ст. 206 КПК України.

- зазначає, що з початку досудового розслідування не проведено його судово медичне обстеження для встановлення тілесних ушкоджень.

- - вважає, що судом проігноровано висновок спеціаліста та роз`яснення до нього щодо стану його здоров`я та безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання про проведення судово медичної експертизи для з`ясування вказаних обставин.

- зазначає, що досудове слідство розпочато та проведено посадовими особами, які не мали на це права, з незаконним втручанням заступника Генерального прокурора України ОСОБА_16 в процесуальну діяльність слідчих і прокурорів, внаслідок чого більшість доказів є недопустимими.

- вказує, що зброю, яку вилучили в нього за місцем мешкання йому підкинули.

- вважає, що потерпілий та слідчі військової прокуратури вступили між собою в злочинну змову з метою отримання необхідних доказів та провели фіктивне впізнання, чим сфальсифікували матеріали кримінального провадження.

- вказує, що ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14.06.2017 року Генеральному прокурору доручено організувати невідкладне проведення судово - медичного обстеження та проведення фактів викладених обвинуваченим щодо застосування недозволених методів ведення слідства.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - ОСОБА_19

- просить скасувати вирок суду.

- зазначає, що вирок постановлено незаконним складом суду.

- вказує, що суд не дав належної оцінки факту участі в проведенні слідчих дій у якості понятого ОСОБА_20 , який на час їх проведення виконував функції водія військової прокуратури.

- зазначає, що під впливом військової прокуратури свідки ОСОБА_21 та ОСОБА_22 надали неправдиві та суперечливі показання.

- вважає, що суд однобічно розглянув кримінальне провадження та не не надав належної оцінки показанням свідків сторони захисту.

- зазначає, що судом не перевірено доводи обвинувачених про застосування щодо них незаконних методів ведення слідства.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового засідання, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 1 ст. 46, ч. 2 ст. 78 КПК України особа не має права брати участь у кримінальному провадженні як захисник, якщо вона раніше у ньому надавала правову допомогу особі, інтереси якої суперечать інтересам особи, яка звернулась з проханням про надання правової допомоги.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 11 серпня 2015 року задоволено заяву сторони обвинувачення про відвід адвоката ОСОБА_15 як такого, що надавав раніше правову допомогу підозрюваному ОСОБА_12 у кримінальному провадженні № 0000043, тобто особі, інтереси котрої суперечать інтересам обвинуваченого ОСОБА_9 .

Так, вказаним рішенням суду, була встановлена наявність підстав, які унеможливлювали здійснення захисту обвинуваченого ОСОБА_9 , адвокатом ОСОБА_15 .

Разом з тим, 9 вересня 2015 року, захисника ОСОБА_15 залучено у кримінальному провадженні № 0000043, тобто в цьому ж кримінальному провадженні, як захисника обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , не зважаючи на заперечення прокурора, судом допущено істотне порушення прав обвинуваченого ОСОБА_9 , що є безумовною підставою для скасування вироку суду першої інстанції.

Крім того, винуватість обвинувачених у вчиненні інкримінованих злочинів була серед іншого обґрунтована показаннями свідка ОСОБА_11 , наданими під час слідчого експерименту.

Клопотання прокурора про допит вказаного свідка в судовому засіданні, судом залишено без задоволення з підстав його невідповідності вимогам кримінального процесуального законодавства, у зв`язку з тим, що ОСОБА_11 було засуджено за співучасть у вчиненні злочинів, що інкримінуються ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Відповідно до ст. 65 КПК України визначено вичерпний перелік осіб, які не можуть бути допитані як свідки. Вказаний перелік не містить заборони допиту як свідка, співучасника, який вже засуджений за вчинення злочину і вирок відносно якого набрав законної сили.

Так, допит раніше засуджених співучасників вчинення злочину є належним та допустимим у кримінальному процесі та їх показання мають істотне значення при встановленні судом об`єктивних, всебічних та безпосередніх обставин вчинення злочину, свідками яких були вже засудженні за такий злочин особи.

Таким чином, суд безпідставно відмовив в допиті свідка ОСОБА_11 , в зв`язку з чим залишились чи могли залишитись не встановленими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Крім того, обґрунтування винуватості обвинувачених показаннями свідка ОСОБА_11 , без його допиту в судовому засіданні, вплинуло на реалізацію обвинуваченими їх права на захист, оскільки сторона захисту фактичного була позбавлена права на перехресний допит.

Відповідно до ст. 410 КПК України неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, зокрема, у разі якщо судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Таким чином, суд першої інстанції допустив неповноту судового розгляду , що на підставі ст. 409 КПК України також є підставою для скасування судового рішення.

Крім того, допитаний ОСОБА_18 надав поясненння, щодо обставин за яких ОСОБА_9 вчинив злочин передбачений ч. 3 ст. 189 КК України, що при наявному обсязі обвинувачення свідчить про відсутність переконливих доказів та відповідності висновків суду про відсутність вчинення ОСОБА_9 цього злочину.

Враховуючи викладене, судом не взято до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, що також, відповідно до ст. 411 КПК України свідчить про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження.

Що стосується висновків суду про повернення речових доказів, а саме автомобіля Фольксваген Пассат днз НОМЕР_2 , № кузова НОМЕР_3 та грошових коштів у сумі 4400 доларів США є передчасними, оскільки при повторному розгляді суду слід звернути увагу, що саме на цьому автомобілі, на думку сторони обвинувачення, було вчинено злочин відносно потерпілого, а також з`ясувати належність грошових коштів за місцем мешкання ОСОБА_8 .

За таких обставин, рішення суду першої інстанції жодним чином не може бути визнане законним та обґрунтованим, тому воно підлягає безумовному скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, під час якого слід врахувати недоліки вказані в ухвалі апеляційного суду, а кримінальне провадження розглянути з суворим дотриманням вимог КПК України, навівши мотиви прийнятого рішення.

Враховуючи тяжкість висунутого ОСОБА_8 обвинувачення та наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, які на даний момент не відпали, запобіжний захід у виді тримання під вартою йому слід продовжити, а у задоволенні клопотання про його зміну відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 405 407, 415 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги прокурора, представника потерпілого, захисника ОСОБА_15 в інтересах обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , захисників ОСОБА_17 та ОСОБА_19 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28 квітня 2017 року відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 у виді тримання під вартою в Бахмутський УВП № 6 продовжити до 26 січня 2018 року.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде проголошений в приміщенні апеляційного суду Донецької області в м. Бахмуті 4 грудня 2017 року о 15:30.

Суддя