Справа № 567/842/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 жовтня 2017 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження

за № 0000280 від 03.07.2017 року по обвинученню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше судимого 28.07.2017 Нетішинським міським судом Хмельницької області за ч.1 ст.186 КК України до штрафу в розмірі 850 грн. (штраф сплачено 10.08.2017)

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

сторонами кримінального провадження є

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5

потерпіла ОСОБА_6

встановив:
03 липня 2017 року, близько 13 години, ОСОБА_3 , знаходячись на березі річки Вілія, що поблизу вул. Згоди в м.Острог Рівненської області, діючи повторно, із корисливих мотивів, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, із застосуванням насильства, яке не було небезпечне для життя та здоров`я потерпілої ОСОБА_6 і виразилось у спричиненні їй тілесного ушкодження у вигляді крововиливу, що розташований на 3 см нижче середини правої ключиці та згідно висновку судово-медичного експерта №120 від 05.07.2017 відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, шляхом ривка зірвав з шиї потерпілої частину ланцюжка, виготовленого із золота 585 проби вагою 6,35 грам, відкрито заволодівши ним.

В подальшому, ОСОБА_3 розпорядився на власний розсуд викраденим в ОСОБА_6 майном, здавши його 03.07.2017 у ПТ Ломбард «Берман і компанія», який розташований по вул. Соборності, 37 в м. Славута Хмельницької області, а отримані грошові кошти витратив на власні потреби.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 3911,5 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України винним себе визнав і показав, що 03 липня 2017 року, поблизу вул. Згоди в м.Острог Рівненської області, шляхом ривка зірвав з шиї потерпілої частину золотого ланцюжка.

В подальшому, він розпорядився на власний розсуд викраденим в ОСОБА_6 майном, здавши ланцюжок у ПТ Ломбард «Берман і компанія», а отримані грошові кошти витратив на власні потреби. У вчиненому розкаявся, просив суворо його не карати.

Потерпіла ОСОБА_6 подала суду заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, претензій немає, просить покарання призначити не пов`язане з позбавленням волі.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

За матеріалами справи 03.07.2017 року надійшла заява ОСОБА_6 про відкрите заволодіння її золотим ланцюжком, шляхом ривка, що повністю узгоджується з показами обвинуваченого в частині часу, локалізації та механізму вчинення злочину.

Оцінивши сукупність доказів, суд прийшов до висновку, що дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч.2 ст.186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно.

Відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого та зокрема те, що відповідно до ст. 12 КК України, даний злочин кваліфікується як тяжкий і не передбачає інших видів покарання окрім позбавлення волі.

Беручи до уваги особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_3 на Д-обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах Комунального медичного закладу Нетішенської міської ради «Спеціалізована медико санітанра частина м.Нетішин» не перебуває, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_7 , 2014 року народження.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно ст. 66 КК України, є з`явлення із зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

Суд рахує за необхідне виключити як обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , - вчинення злочину щодо особи похилого віку, оскільки потерпіла ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є особою, яка не досягла пенсійного віку, згідно чинного законодавства, тому не є особою похилого віку.
Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. При призначенні покарання судом враховується і те, що при вирішенні питання про покарання ОСОБА_3 , потерпіла просить не позбавляти його волі.

З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 , покарання у виді позбавлення волі.
Зважаючи на обставини скоєння злочину та особу обвинуваченого, який з`явився із зізнанням, свою вину у скоєному визнав, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, приймаючи до уваги позицію потерпілої у даному кримінальному провадженні, яка просить призначити обвинуваченому покарання не пов`язане з позбавленням волі, суд вважає можливим застосувати до обвинуваченого положення ст.75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, що сприятиме досягненню мети покарання, буде необхідним й достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.
Крім того, на підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, слід покласти на ОСОБА_3 , обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Запобіжний захід в ході кримінального провадження відносно ОСОБА_3 не застосовувався і підстави для його застосування відсутні.
Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,-

засудив:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком чотири роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком три роки.
Повідомити ОСОБА_3 , що він зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, попередити його, що він протягом іспитового строку не повинен вчиняти нового злочину.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 а обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Речові докази у кримінальному провадженні- дві частини золотого ланцюжка вважати повернутими потерпілій ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених статтею 394 Кримінального процесуального кодексу України.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1