Справа № 297/2608/17
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

22.01.2018 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів:
ОСОБА_1 / головуючої /
ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 та накладено арешт тимчасово вилучене майна, а саме: 1) два згортки фольги с сухою подрібненою речовино зеленого кольору зовні схожу на марихуану , поміщену в пакет №4308453;
2) два згортки фольги с сухою подрібненою речовино зеленого кольору зовні схожу на марихуану , поміщену в пакет №4308452;
3) автомобіль марки «Ауді А4», д.н.з. Чеської Республіки НОМЕР_1 , 1996 року випуску, синього кольору, номер кузова НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу № НОМЕР_3 видане на ім`я ОСОБА_8 , АДРЕСА_1 .
З ухвали вбачається, що клопотання слідчого заявлене в рамках кримінального провадження, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України. Згідно встановлених слідством обставин, 16.11.2017 на АЗС «ОККО» в м. Берегово по вул. Б. Хмельницького інспекторами поліції Виноградівського ВП під час перевірки документів гр. ОСОБА_9 , який перебував за кермом автомобіля марки «Ауді А4», номерний знак Чеської Республіки НОМЕР_1 , 1996 року, останній на запитання поліцейських повідомив, що має при собі заборонені законодавством предмети та речі, після чого на місце події прибула група швидкого реагування, яким ОСОБА_9 в ході його огляду добровільно видав два згортки фольги, в яких містилась суха подрібнена речовина зеленого кольору зовні схожа на марихуану. Окрім цього пасажиру вказаного автомобіля ОСОБА_10 також було запропоновано видати заборонені законом предмети, на що останній відмовився, після чого в ході проведення особистого огляду в нього було вилучено з лівої кишені два згортки фольги.
Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував те, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні, та прийшов до висновку про наявність правових підстав для накладення арешту з метою забезпечення збереження речових доказів.
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на належний йому транспортний засіб. Вважає, що у слідчого судді не було законних підстав для арешту його автомобіля, оскільки він не являється предметом злочину, передбаченого ст. 309 КК України, в рамках якого слідчим заявлено клопотання. Вказує, що при розгляді клопотання слідчий суддя належним чином не дотримався вимог глави 16 КПК України, ст. 170 КПК України та вимог ст. 41 Конституції України. Просить врахувати, що слідчий суддя також виніс ухвалу без його участі, а її копію він отримав лише 23.11.2017, у зв`язку з чим строк оскарження ним не пропущено.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу і просив її задовольнити з урахуванням того, що кримінальне провадження закрито, вивчивши матеріали судового провадження та матеріали кримінального провадження, надані слідчим, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Враховуючи, що ухвалу слідчим суддею було постановлено без виклику власників майна та їх представника, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження в силу ч.2 ст. 395 КПК України апелянтом не пропущено.
Щодо доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що такі заслуговують на увагу.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчудження, розпорядження або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховувавння, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчудження.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України з метою забезпечення збереження речових доказів арешт майна накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
З матеріалів судового провадження та з наданих слідчим апеляційному суду матеріалів кримінального провадження не можна дійти висновку, що існує достатньо підстав вважати, що автомобіль підпадає під визначення речового доказу, оскільки ні у клопотанні слідчого про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, ні у постанові про визнання речовими доказами, не вказано, за якими саме ознаками та критеріями автомобіль визнаний речовим доказом і у зв`язку з якими обставинами він підлягав арешту.
Немає таких обгрунтувань також і в ухвалі суду.
Разом з тим, матеріалами справи встановлено, що гр. ОСОБА_9 , перебував на автозаправочній станції АЗС "ОККО" в м. Берегові по вул. Хмельницького, під час перевірки його документів поліцейськими, одночасно на запитання останніх, він повідомив, що має при собі заборонені законодавством предмети та речі, після чого на місце події була викликана група швидкого реагування. Однак, з цих матеріалів жодним чином не вбачається, яке відношення до цих обставин має транспортний засіб, належний ОСОБА_11 та у зв`язку з чим він був тимчасово вилучений.
Розглядаючи клопотання про арешт тимчасово вилученого майна , убачається, що власника цього майна не було повідомлено про розгляд клопотання, всупереч вимогам ч. 1 ст. 172 КПК України і слідчий суддя, не мотивував чому застосував найбільш обтяжливий спосіб арешту та не врахував наслідки арешту автомобіля для особи, якій воно належить.
Крім того, дане клопотання було подано з порушенням вимог ч.5 ст. 171 КПК України щодо строку його подання, а слідчим суддею розглянуто з порушення вимог ч. 6 ст. 173 КПК України, відповідно до якої ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя постановляє не пізніше 72 годин із дня надходження до суду клопотання, інакше майно повертається особі, у якої воно було вилучено.
Убачається, що майно було вилучено 15.11.2017 під час огляду місця події ( без ухвали слідчого судді), а клопотання про його арешт подано 17.11.2017, замість 16.11. 2017; ухвала слідчим суддею постановлена 23.11.2017 , всупереч передбачених строків.
Отже, при розгляді клопотання судом допущено порушення норм кримінального процесуального закону, тому оскаржувана ухвала в частині накладення арешту на автомобіль підлягає скасуванню, як незаконна та необгрунтована.
З урахуванням положення ч. 2 ст. 173 КПК України та вищенаведених обставин, апеляційний суд підстав для накладення арешту на автомобіль не вбачає, тому у задоволенні клопотання слідчого про накладення на нього арешту слід відмовити.
Окрім того, під час апеляційного розгляду також встановлено, що підозра нікому не вручалась, а за наслідками розслідування - кримінальне провадження за постановою слідчого від 30.11.2017 закрито.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд ,
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.
Судді :