Красилівський районний суд Хмельницької області
Справа № 677/450/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.04.2018 м.Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Красилові кримінальне провадження № 0000075 від 07.02.2018 відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

в с т а н о в и в:

30.03.2018 до суду з Старокостянтинівської місцевої прокуратури надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Вирішуючи питання передбачені ч. 3 ст. 314 КПК України, щодо можливості призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта, заслухавши думку прокурора, який вважає за можливе призначення кримінального провадження до судового розгляду, думки обвинуваченого та захисника, які вважають за неможливе призначення кримінального провадження до судового розгляду у зв`язку з необхідністю повернення обвинувального акта прокурору, так як обвинувачення є неконкретним і порушує права обвинуваченого на захист, розглянувши обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 та додані до нього матеріали, суд вважає, що обвинувальний акт слід повернути прокурору з таких підстав.

Процесуальним рішенням, яким слідчий (прокурор) висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу. Тобто, обвинувальний акт є тим підсумковим документом досудового розслідування, який не може містити в собі жодних внутрішніх суперечностей, а всі складові частини цього документа повинні бути узгоджені як між собою, так і з доданими до обвинувального акта додатками згідно вимог ч. 4 ст. 291 КПК України.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт, окрім іншого, має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 368 КК України цим вимогам не відповідає.

Зокрема, в обвинувальному акті викладено фактичні обставини та формулювання обвинувачення настільки неконкретно та суперечливо, що унеможливлює здійснити судовий розгляд на підставі цього обвинувального акта та позбавляє обвинуваченого права на ефективний захист.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 3 ст. 368 КК України, як умисні дії, які виразилися в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

Так, згідно обвинувачення, ОСОБА_4 обіймаючи посаду головного інспектора Управління Держпраці у Хмельницькій області на підставі наказу начальника Управління Держпраці у Хмельницькій області № 91-к від 15.10.2015, та в той же час, будучи державним службовцем категорії «В» 6 рангу, представником влади, тобто службовою особою, використовуючи своє службове становище всупереч інтересів служби, одержав неправомірну вигоду, поєднану з її вимаганням за наступних обставин.

На підставі наказу начальника Управління Держпраці у Хмельницькій області ОСОБА_4 був відряджений до м. Красилова терміном на 1 день 07.02.2018, для проведення відвідувань з питань оформлення трудових відносин.

07.02.2018 у ОСОБА_4 виник умисел на використання свого службового становища, повноважень, займаної ним посади та вимагання і одержання неправомірної вигоди від фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 за не вчинення дій з використанням наданого йому службового становища.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , розуміючи значущість займаної ним посади, її статусність, пов`язані з нею можливості, використовуючи надані йому законом повноваження з корисливою метою, 07.02.2018 приблизно о 12 год. приїхав до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та почав відвідування з метою інформування ФОП ОСОБА_6 про найбільш ефективні способи дотримання законодавства про працю, моніторингу стану його дотримання, у тому щодо оформлення трудових відносин, без повідомлення про це Управління Держпраці в Хмельницькій області та без внесення відомостей про цей факт до Реєстру інспекційних відвідувань та рішень інспектора праці про відвідування роботодавця.

В подальшому, ОСОБА_4 , реалізуючи свій умисел, спрямований на вимагання та одержання неправомірної вимоги 07.02.2018 приблизно о 14 год. знаходячись поблизу магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », під час усної розмови створив умови, за яких у ФОП ОСОБА_6 виникло переконання про наявність порушень законодавства про працю та підстав для притягнення його до відповідальності, та погрожуючи вчиненням дій з використанням свого становища, а саме застосування штрафу в розмірі 30 мінімальних зарплат, що становить 111690 гривень та повідомленням про виявлені порушення трудового законодавства в правоохоронні органи, висунув ФОП ОСОБА_6 вимогу про передачу неправомірної вимоги в розмірі 5000 гривень.

ФОП ОСОБА_6 , з метою запобігання шкідливим наслідкам щодо своїх прав і законним інтересів щодо зайняття підприємницькою діяльністю, будучи переконаним, що непритягнення його до відповідальності за порушення законодавства про працю можливе завдяки повноваженням і можливостям посади, яку займає ОСОБА_4 , змушений був погодитися на передачу ОСОБА_4 неправомірної вигоди за невчинення ним дій, спрямованих на притягнення ФОП ОСОБА_6 до відповідальності за порушення законодавства про працю та неінформування правоохоронних органів про нібито виявлені порушення трудового законодавства.

08.02.2018 приблизно о 15 год. 26 хв. ФОП ОСОБА_6 в АДРЕСА_2 в автомобілі «Opel Zafira», р.н. НОМЕР_1 , яким користувався ОСОБА_4 , передав останньому неправомірну вигоду в сумі 5000 гривень за невчинення ним дій, спрямованих на притягнення ФОП ОСОБА_6 до відповідальності за порушення законодавства про працю та неповідомлення правоохоронних органів про нібито виявлені порушення трудового законодавства. В подальшому, після отримання ОСОБА_4 неправомірної вигоди, останній був затриманий працівниками поліції.

Слідчий формулюючи обвинувачення, виклав його таким чином, що з його тексту є абсолютно незрозумілим чи було в дійсності в діях ФОП ОСОБА_6 порушення трудового законодавства та якого саме законодавства, чи ОСОБА_4 лише, як зазначено в самому обвинуваченні «…створив умови, за яких у ФОП ОСОБА_6 виникло переконання про наявність порушень законодавства про працю та підстав для притягнення його до відповідальності».

Формулюючи обвинувачення в подальшому, слідчий знову, викладаючи вже позицію і мотиви дій ФОП ОСОБА_6 на передачу неправомірної вигоди ОСОБА_4 зазначив, що ОСОБА_6 «…будучи переконаним, що не притягнення його до відповідальності за порушення законодавства про працю можливе…..погодився на передачу неправомірної вигоди … за не вчинення дій, спрямованих на не притягнення ФОП ОСОБА_6 до відповідальності за порушення законодавства про працю та не інформування правоохоронних органі про нібито виявлені порушення трудового законодавства».

Зазначаючи в подальшому в обвинуваченні за які дії ОСОБА_4 отримав неправомірну вигоду, слідчий вказав, що «…не вчинення дій спрямованих на притягнення ФОП ОСОБА_6 до відповідальності за порушення законодавства про працю та не повідомлення правоохоронних органів про нібито виявлені порушення трудового законодавства».

Саме викладення обвинувачення у такому трактуванні із зазначенням «…створив умови, за яких у ФОП ОСОБА_6 виникло переконання про наявність порушень законодавства про працю та підстав для притягнення його до відповідальності», «…та не інформування правоохоронних органі про нібито виявлені порушення трудового законодавства», «…та не повідомлення правоохоронних органів про нібито виявлені порушення трудового законодавства» не дають можливості встановити чи були в діях ФОП ОСОБА_6 порушення законодавства про працю, чи ОСОБА_4 лише створив таку видимість.

Вказані обставини є важливими у справі для правильної кваліфікації дій ОСОБА_4 , в тому числі, для з`ясування чи з метою захисту своїх законних інтересів ФОП ОСОБА_6 передавав неправомірну вигоду ОСОБА_4 , оскільки такі обставини впливають на кваліфікуючу ознаку дій ОСОБА_4 одержання неправомірної вигоди поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

В обвинуваченні не зазначено з якою метою пред`явив ОСОБА_4 вимогу ОСОБА_6 передати йому кошти не зазначено, які дії ОСОБА_4 мав вчинити чи не вчинити та в інтересах кого, після отримання коштів від ОСОБА_6 ..

Посилання прокурора на те, що в обвинуваченні зазначено з якою метою ФОП ОСОБА_6 передавав неправомірну вигоду, а тому, зазначення в обвинуваченні з якою метою ОСОБА_4 пред`явив вимогу ОСОБА_6 передати неправомірну вигоду не обов`язково, є безпідставним і не ґрунтується на законі, оскільки в обвинувачені має бути зазначений мотив дії особи, яка притягується до відповідальності.

В судовому засіданні прокурор також вказав, що з тексту обвинувачення є зрозумілим, що ОСОБА_4 не було фактично виявлено порушень трудового законодавства в діях ФОП ОСОБА_6 , а лише створено ним умови, за яких у ОСОБА_6 виникло переконання про наявність такого порушення.

В подальшому в судовому засіданні прокурор змінив позицію та вказав, що в тексті обвинувачення чітко зазначено, що ОСОБА_4 виявив реальне порушення трудового законодавства в діях ФОП ОСОБА_6 , а тому вказане обвинувачення є конкретним.

Вказана непослідовна позиція прокурора в судовому засіданні щодо питання конкретності та несуперечливості обвинувачення вказує саме на те, що це обвинувачення є неконкретним та суперечливим і дає можливість трактувати фактичні обставини справи по різному, що і зробив прокурор у судовому засіданні.

Також прокурор в подальшому в судовому засіданні не заперечує, що в обвинуваченні ОСОБА_4 не зазначено з якою метою останній отримав неправомірну вигоду від ОСОБА_6 , а саме, не вказано, які дії він мав вчинити чи утриматися від вчинення яких дій він мав після отримання неправомірної вигоди, однак вважає, що даний недолік є незначним і він не перешкоджає призначенню справи до судового розгляду та в подальшому, після дослідження обставин справи доказами, прокурор має право змінити обвинувачення в суді.

Посилання прокурора, що незазначення в обвинувальному акті мети з якою обвинувачений отримав неправомірну вигоду, не вказує на необхідність повернення такого обвинувального акта прокурору є безпідставним і суперечить положенням п. 3 ч. 3 ст. 314 та п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

З цих підстав обвинувачення є неконкретним та суперечливим.

Посилання прокурора, що недоліки обвинувального акта може бути усунуто в ході судового розгляду справи шляхом зміни прокурором обвинувачення є безпідставним, оскільки зміна обвинувачення прокурором в судовому засіданні є правом прокурора, яким він може як скористатися, так і не скористатися, а суд не може бути поставлений в залежність від позиції прокурора в ході судового розгляду. І обвинувальний акт має бути складений належним чином до направлення кримінального провадження до суду, а не виправлені його недоліки в судовому засіданні.

Таким чином, в обвинувальному акті викладено неконкретно та суперечливо фактичні обставини та формулювання обвинувачення, які позбавляють обвинуваченого права на ефективний захист.

Суд також звертає увагу, що фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, не були викладені, а лише мало місце копіювання змісту обвинувачення ОСОБА_4 і не розкриті обставини як він вчинив злочин у вчиненні якого обвинувачується.

Усунення виявлених недоліків на стадії підготовчого судового засідання чи судового розгляду законом не передбачено, у зв`язку з чим обвинувальний акт із зазначених вище підстав підлягає поверненню прокурору, як такий що не відповідає вимогам КПК України відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України для усунення виявлених недоліків.

Керуючись ст. ст. 291, 314, 315, 316, 369-372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000075 від 07.02.2018 відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, повернути прокурору Старокостянтинівської місцевої прокуратури Хмельницької області, який затвердив вказаний обвинувальний акт.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Хмельницької області через Красилівський районний суд Хмельницької області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Хмельницької області.

Суддя ОСОБА_1