АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/843/18 Головуючий І-ої інстанції ОСОБА_1
Справа № 640/2116/16-к
Категорія: ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 січня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , обвинуваченого та його захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Київського районного суду м.Харкова від 8 листопада 2017 року, -
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, не одруженого, із середньою технічною освітою, офіційно не працюючого, раніше судимого: 1) 17.06.2003 р. Київським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.187 КК України до 3 років позбавлення волі; 2) 06.02.2008 р. Київським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.309 КК України до 1 року обмеження волі; 3) 29.12.2008 р. Київським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.309, 71, 72 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі; 4) 28.03.2011 р. Московським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,
Визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 відраховано з 14 грудня 2015 року.
Зараховано в строк відбування покарання відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України (в ред. до 21.06.2017 р.) строк попереднього ув`язнення з 14.12.2015 р. до 21.06.2017 р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Стягнуто з засудженого ОСОБА_8 на користь держави судові витрати за проведення судових експертиз у розмірі 1 227,60 грн.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 залишено без розгляду.
Доля речових доказів вирішена в порядку ст.. 100 КПК України.
Згідно вироку 14 грудня 2015 року о 13:00 год. ОСОБА_8 , знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в ході раптово виниклого конфлікту на ґрунті особистих неприязних відносин з раніше знайомим ОСОБА_10 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті особи та бажаючи їх настання, використовуючи сокиру, яка знаходилась у приміщенні вказаної квартири, тримаючи її в руці, наніс ОСОБА_10 не менше 3 ударів в область голови, яка є життєво важливим органом людини, чим спричинив згідно з висновками судово-медичних експертиз №1309-А/15, № 73-А/16 наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма з наявністю забитих ран потиличної області, верхньої губи, ушибленно - рубаної рани лобної ділянки, клінічних проявів струсу головного мозку, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я.
ОСОБА_8 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак свій злочинний умисел довести до кінця не зміг з причин, що не залежать від його волі через здійснення опору (самозахисту) з боку потерпілого ОСОБА_10 .
В апеляційних скаргах:
Прокурор у кримінальному провадженні, посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, просить вирок суду скасувати та ухвалити свій сирок.
Призначити ОСОБА_8 покрання за ч.2 ст. 15 ч.1ст. 115 КК України у вигляді 8 років позбавлення волі.
При цьому зазначає, що судом не було враховано, що ОСОБА_8 офіційно не працевлаштований, вчинив кримінальне правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, свою провину не визнав, не розкаявся, є неодноразово судимий.
Зазначені обставини не давали суду підстав для призначення ОСОБА_8 мінімального покарання.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 просить вирок суду змінити та перекваліфікувати дії ОСОБА_8 на ч.1 ст. 125 КК України за якою і призначити йому покарання.
Зазначає, що умислу на спричинення смерті ОСОБА_10 не мав.
Наносив йому удари тупою частиною сокири з незначною силою.
Крім того вказує, що його дії були спровоковані противоправними діями потерпілого, який першим наніс йому удар, а після цього взяв сокиру та сам намагався вдарити нею ОСОБА_8 ..
Вказує,що судом не було надано оцінки поясненням свідка ОСОБА_11 , яка пояснювала, що ОСОБА_8 наносив удар потерпілому тупою частиною сокири.
Крім того, після вчинення зазначених дій ОСОБА_8 разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_11 почали надавати потерпілому медичну допомогу, а крім того викликали швидку.
Також зазначає, що допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_12 зазначив, удари потерпілому наносились сокирою з незначною силою, але якою її частиною встановити не вдалось можливим, оскільки тілесні пошкодження потерпілого не відобразили індивідуальні ознаки діючого предмета.
Також, враховуючи,що потерпілий ОСОБА_10 під час події злочину знаходився у стані сильного алкогольного сп`яніння він не міг об`єктивно сприймати та оцінювати події які відбулись.
Обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду змінити та перекваліфікувати його дії на ч.1 ст. 125 КК України за якою і призначити йому покарання.
Обґрунтовуючи свою вимогу зазначає доводи абсолютно тотожні тим, що зазначені в апеляційній скарзі його захисника.
Вислухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав доводи своєї апеляції, обвинуваченого та його захисника, щодо відсутності умисла на вбивство , а тому необхідності кваліфікації дій за ч.1 ст.125 КК України, дослідивши матеріали справи, колегія судів вважає що апеляції не підлягають задоволенню.
Так, місцевим судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтвердженими під час судового розгляду та оціненими судом зроблено належний висновок щодо винності ОСОБА_8 у закінченому замаху на вмисне вбивство потерпілого .
Доводи апеляцій захисту щодо відсутності умислу на вбивство, про що на думку захисника, свідчать ті обставини, що удари по голові наносились ні лезом сокири, з незначною силою, що обвинувачений не став задавати більше ударів, викликав швидку допомогу, є безпідставними і не впливають на правову оцінку дій.
В ході судового розгляду встановлено, що потерпілий , який на протязі 10 років не бачив обвинуваченного, на запрошення останнього прийшов до його помешкання, на тлі вживання алкоголю (близько одного літра горілки) між ними існувала конфліктність і напруженість, що обумовило мотивацію ОСОБА_8 заподіяти потерпілому тяжку шкоду. Він взявши сокиру, яка знаходилась у місці, про яке не міг знати потерпілий, так як на протязі 10 років не бачився з обвинуваченим, та наніс цією сокирою три удари по голові потерпілого. При цьому потерпілий дає стабільні та послідкові пояснення про те, що він дійсно розпивав спиртні напої разом з обвинуваченим, між ними виник конфлікт в ході якого ОСОБА_8 пішов у прихожу та за холодильником взяв сокиру (про існування, якої він не мав жодної згадки) повернувся в кімнату і почав наносити йому удари цією сокирою по голові, після того як на кухню зайшла цивільна дружина ОСОБА_8 йому вдалося вихватити сокиру, тим самим припинити подальші удари. Такі покази потерпілого послідовно з`ясовуються і з висновками судово-медичної експертизи щодо механізму, локалізації та кількості нанесених ударів, саме тією сокирою.
Характер, послідовність, динамічність дій ОСОБА_13 , його поведінка під час вчинення злочину, знаряддя злочину, предмет( сокира) , що придатний заподіяти значну шкоду здоров`ю, локалізація тілесних ушкоджень, механізм їх нанесення, встановлені судом, свідчать про те, що обвинувачений мав прямий умисел на позбавлення життя потерпілого що усвідомлював, оскільки бачив забійні рубані рани потиличної та лобної ділянки голови, з сильною кровотечою, і вчинив для цього всі необхідні дії, однак злочинний умисел не був доведений до кінця в силу обставин, які не залежали від його волі, так як були припинені стороною особою і активним опором зі сторони потерпілого.
Посилання на те, що ОСОБА_8 обмежився 3 ударами, і не став задавати інших ударів сокирою, що викликав потерпілому швидку медичну допомогу , і це на думку захисника, свідчило про відсутність прямого умисла на вбивство та про його добровільну відмову від вчинення злочину, також є безпідставними. Як установлено, обвинувачений діяв з прямим умислом, на позбавлення потерпілого життя і на стадії закінченого замаху на вбивство, його дії були зупинені опором потерпілого та особою, цивільною дружиною обвинуваченого, яка увійшла в кімнату, на шум від сварки, а виклик швидкої медичної допомоги мав характер активних дій, спрямованих на запобігання злочинному наслідку, який не наступив від незалежних від його волі причин.
Замах, безпосередньо спрямований на вчинення злочину, є його стадією і становить кінцеве діяння щодо реалізації умислу, рішення й наміру вчинити злочин, а тому він є актом, який виконується виключно з прямим умислом, при наявності цілі досягнення суспільно небезпечного результату. Ціль досягнення суспільно небезпечного результату це конструктивний елемент попередньої злочинної діяльності, у тому числі й замаху. Таким чином, наслідки, які не настали, інкримінуються особі у тому разі, якщо вони були включені в ціль його діяння і досягнення такої цілі було б неможливе без таких наслідків. Якщо ж особа не мала наміру досягти певних наслідків, то вона не могла й вчиняти замах на їх досягнення.
Судом вірно надана оцінка поясненням свідка ОСОБА_11 , які повністю спростовуються належними доказами по справі, щодо ран які начебто не були на голові у потерпілого, щодо місця знаходження сокири, і зроблено висновок про те, що такі покази свідок дав з метою уникнення ії цивільного чоловіка( обвинуваченного) від відповідальності за скоєний злочин.
При таких обставинах, судова колегія вважає що, висновок суду щодо кваліфікації дій обвинуваченого як закінченого замаху на умисне вбивство є вірним.
При призначені обвинуваченому показання суд в повному обсязі врахував , що ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий, проживав без реєстрації в місті Харкові, де характеризується негативно, перебуває на обліку у лікаря нарколога з синдромом залежності від алкоголю, обставину що обтяжує покарання скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння, відсутність пом`якшуючих обставин, тяжкість скоєного злочину, який є тяжким злочином, стадію його вчинення, у тому числі вимого ст. 68 КК України, та призначив покарання , вважати яке занадто м`яким чи суворим не має підстав, тому апеляційні скарги як прокурора так і сторони захисту не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, ч. 2 ст. 376 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого та його захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Київського районного суду м. Харкова від 8 листопада 2017 року у відношенні ОСОБА_8 без змін.
Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України (в редакції 26.11.2015 року) зарахувати ОСОБА_8 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 14 грудня 2015 року по 20 червня 2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, що тримається під вартою у той же строк з дня з дня вручення йому копії судового рішення.
Головуючий
Судді