н/п 1-кс/766/2468/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.03.2018 року слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні внесене за кримінальним провадженням № 0006233 від 03.07.2017 року, клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Херсонській області майора юстиції ОСОБА_4 про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий в особливо важливих справах слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Херсонській області майор юстиції ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Мотивуючи клопотання, слідчий вказує, що у громадянин Російської Федерації ОСОБА_5 , будучи військовою службовою особою, наділеною відповідними організаційно-розпорядчими функціями військовослужбовцем прикордонної служби ФСБ РФ, перебуваючи у військовому званні «старший прапорщик», діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи порядок в`їзду на тимчасово окуповану територію України, в порушення «Порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї» (затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 2015 р. № 367) далі Порядок, в грудні 2016 року поза контрольними пунктами в`їзду-виїзду на тимчасово окуповану територію України з Російської Федерації прибув на ТОТ АР Крим в м. Армянськ, чим порушив порядок в`їзду на тимчасово окуповану територію АР Крим, з метою заподіяння шкоди інтересам держави у вигляді підриву внутрішнього та міжнародного авторитету державних органів України та української держави в цілому в умовах військової агресії з боку Російської Федерації та анексії АР Крим, шляхом публічного потурання міжнародного та національного законодавства.

Крім того, громадянин ОСОБА_5 , для реалізації злочинного наміру та заподіяння шкоди інтересам держави, з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, у період з грудня 2016 по 30.06.2017 на тимчасово окупованій території АР Крим незаконно забезпечував прикордонний контроль та режим іноземної держави на суверенній території України.

29.06.2017 перебуваючи у м. Армянськ АР Крим громадянин РФ ОСОБА_5 , отримав та виконав бойове завдання від своїх безпосередніх керівників ПУ ФСБ РФ по Республіці Крим, згідно якого, у складі групи із військовослужбовцем прикордонної служби ФСБ РФ - заступником начальника резервної застави ПУ ФСБ РФ по Республіці Крим ОСОБА_7 та іншими невстановленими особами, мали забезпечити перевірку боєздатності та готовності окремих частин прикордонних військ ФСБ РФ щодо незаконного забезпечення охорони кордону на тимчасово окупованій території АР Крим шляхом участі у проведенні навчань, спрямованих на посилення захисту протиправно визначених і встановлених на території України меж не визнаного державного кордону Російської Федерації.

Згідно додатку 1 до Порядку, в`їзд та виїзд з/на тимчасово окуповану територію АР Крим автомобільним сполученням здійснюється виключно через контрольні пункти в`їзду/виїзду «Каланчак», «Чаплинка», «Чонгар».

Відповідно до п. 1 розпорядження № 424-р від 30.04.2014 «Про тимчасове закриття пунктів пропуску через державний кордон та пунктів контролю» та на підставі Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» всі пункти пропуску та пункти контролю на тимчасово окупованій території АР Крим закриті.

Згідно відповідей ІНФОРМАЦІЯ_2 № 5/744 від 07.07.2017, № 5/801 від 20.07.2017 встановлено, що відповідно до бази даних: «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України» перевірено наявність інформації щодо перетину державного кордону України, в`їзду (виїзду) до (з) тимчасово окупованої території України, неконтрольованої території України, відносно ОСОБА_5 дані щодо перетину відсутні.

Таким чином, громадянин ОСОБА_5 , в грудні 2016 року, діючи умисно, усвідомлюючи незаконність своїх дій, не отримавши спеціального дозволу, з метою заподіяння шкоди інтересам держави, шляхом зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, порушив порядок в`їзду на тимчасово окуповану територію України АР Крим, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 332-1 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України, з метою заподіяння шкоди інтересам держави.

Крім того, громадянин ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний намір щодо зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України на тимчасово окупованій території АР Крим призначений на посаду старшого інструктора начальника кінологічної групи резервної застави ПУ ФСБ РФ по Республіці Крим.

Відповідно до займаної посади ОСОБА_5 є військовою службовою особою, наділеною відповідними організаційно-розпорядчими функціями.

Перебуваючи на вказаній посаді, ОСОБА_5 у період з грудня 2016 року по 30 червня 2017 року на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополь вчинив злочини проти основ національної безпеки України, за наступних обставин.

Так, 24.10.1945 набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26.06.1945, яким фактично створено Організацію Об`єднаних Націй (далі ООН).

До складу ООН входять Україна, Російська Федерація та ще 49 країн-засновниць, а також інші країни світу.

Відповідно до ч. 4 ст. 2 Статуту ООН, всі Члени ООН утримуються в їх міжнародних відносинах від загрози силою або її застосування як проти територіальної недоторканності або політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним з Цілями Об`єднаних Націй.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН від 09.12.1981 № 36/103 про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями від 16.12.1970 № 2734 (ХХV), що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки; від 21.12.1965 №2131 (ХХ), що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та обмеження їх суверенітету та від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), що містить визначення агресії, установлено, що ні одна з держав не має право здійснювати інтервенцію чи втручання у будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Закріплено обов`язок держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації; здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербовки найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.

24.08.1991 Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким проголошено незалежність України та створення самостійної української держави України. Згідно із вказаним документом, територія України є неподільною та недоторканною.

У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах.

Відповідно до розділу V указаної Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Незалежність України визнали держави світу, серед яких і Російська Федерація.

Згідно з п.п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, Російська Федерація, Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії і Сполучені Штати Америки підтвердили Україні їх зобов`язання згідно з принципами Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 поважати незалежність і суверенітет та існуючі кордони України, зобов`язались утримуватися від загрози силою чи її використання проти територіальної цілісності чи політичної незалежності України, і що ніяка їхня зброя ніколи не буде використовуватися проти України, крім цілей самооборони або будь-яким іншим чином згідно зі Статутом ООН.

31.05.1997, відповідно до положень Статуту ООН і зобов`язань по Заключному акту Наради з безпеки і співробітництва в Європі, Україна та Російська Федерація уклали Договір про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією (ратифікований Законом України від 14.01.1998 № 13/98-ВР та Федеральним Законом Російської Федерації від 02.03.1999 № 42 ФЗ). Відповідно до ст. ст. 2-3 зазначеного договору, Російська Федерація зобов`язалась поважати територіальну цілісність України, підтвердила непорушність існуючих між ними кордонів та будівництво відносин на основі принципів взаємної поваги суверенної рівності, територіальної цілісності, непорушності кордонів, мирного врегулювання спорів, незастосування сили або загрози силою, включаючи економічні та інші способи тиску, права народів вільно розпоряджатися своєю долею, невтручання у внутрішні справи, додержання прав людини та основних свобод, співробітництва між державами, сумлінного виконання взятих міжнародних зобов`язань, а також інших загальновизнаних норм міжнародного права.

Статтями 1-3 Конституції України, яка прийнята Верховною Радою України 28.06.1996, визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтею 73 Конституції України визначено, що виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України.

Відповідно до ст. ст. 132134 Конституції України, територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, місто Севастополь має спеціальний статус, Автономна Республіка Крим є невід`ємною складовою частиною України і в межах повноважень, визначених Конституцією України, вирішує питання, віднесені до її відання.

Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 визначено, що тимчасово окупована територія України, у т.ч. АР Крим, є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України (ст. 1 Закону). Частиною 2 статті 9 зазначеного Закону визначено: «будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованих територіях та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом».

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.04.2014 № 424-р «Про тимчасове закриття пунктів пропуску через державний кордон та пунктів контролю», у зв`язку з військовою агресією РФ та втратою фактичної можливості здійснювати визначені законодавством повноваження, тимчасово закриті усі пукти пропуску та контролю на території АР Крим.

Переслідуючи мету зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, а також міжнародними актами які ратифіковані Верховною Радою України громадянин РФ ОСОБА_5 реалізуючи свій злочинний задум, будучи представником влади Російської Федерації, маючи повноваження прикордонних органів РФ щодо здійснення охорони Державного кордону РФ на суші, морі, річках, озерах та інших водних об`єктах, у пунктах пропуску через Державний кордон РФ, у період з грудня 2016 по 30.06.2017 на тимчасово окупованій території АР Крим незаконно здійснював повноваження, визначені ст. 30 Закону РФ від 01.04.1993 № 4730-І «Про державний кордон Російської Федерації», забезпечуючи прикордонний контроль та режим іноземної держави на суверенній території України, а також функціонування пунктів пропуску через державний кордон РФ, протиправно визначених розпорядженням Уряду РФ від 05.06.2014 № 961-р «Про пункти пропуску через державний кордон Російської Федерації в Республіці Крим і АДРЕСА_1 ».

29.06.2017 перебуваючи у м. Армянськ АР Крим громадянин РФ ОСОБА_5 , отримав та виконав бойове завдання від своїх безпосередніх керівників ПУ ФСБ РФ по Республіці Крим лейтенанта ОСОБА_7 , згідно якого, у складі групи із вказаним військовослужбовцем прикордонної служби ФСБ РФ та іншими невстановленими особами, мали забезпечити перевірку боєздатності та готовності окремих частин прикордонних військ ФСБ РФ щодо незаконного забезпечення охорони кордону на тимчасово окупованій території АР Крим шляхом участі у проведенні навчань, спрямованих на посилення захисту протиправно визначених і встановлених на території України меж не визнаного державного кордону Російської Федерації.

30.06.2017 близько 02 год. 35 хв. під час виконання умисних дій спрямованих на реалізацію свого злочинного умислу, зазначені особи затримані військовослужбовцями ВПС «Хорли» ІНФОРМАЦІЯ_3 та 56 бригади ЗСУ на узбережжі коси Малої в 6 км. на південь від АДРЕСА_2 за порушення порядку в`їзду-виїзду на тимчасово окуповану територію України.

Таким чином, громадянин РФ ОСОБА_5 будучи представником влади РФ своїми умисними діями за попередньою змовою з громадянином ОСОБА_7 та іншими невстановленими слідством особами, вчиненими з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 110 КК України - умисні дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, представником влади за попередньою змовою групою осіб.

Про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України, громадянина РФ ОСОБА_5 повідомлено 10.07.2017. В цей же день, останнього допитано в якості підозрюваного у даному кримінальному провадженні.

11.07.2017 на підставі ухвали слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 09.09.2017, про даний факт повідомлено Генеральне консульство Російської Федерації в Одесі та Міністерство закордонних справ України.

04.10.2017 підозрюваного ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, а саме у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 332-1, ч. 2 ст. 110 КК України.

01.02.2018 на підставі ухвали слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області продовжено строк застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 01.04.18 включно.

Вина підозрюваного ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 332-1 КК України, підтверджується сукупністю зібраних в ході досудового розслідування доказів, а саме:

- повідомленням про вчинення кримінального правопорушення від 03.07.2017 за № 71/22/3-4894 та рапортом оперативного підрозділу УСБУ в Херсонській області за № 71/22/3-4893 від 03.07.2017, згідно яких встановлено, що у період з грудня 2016 року по 30 червня 2017 року військовослужбовці Прикордонного Управління ФСБ РФ по Республіці Крим, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , у складі групи невстановлених осіб, виконували службові завдання в інтересах Російської Федерації, на території тимчасово окупованої АР Крим, з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України;

- рапортом про вчинене кримінальне правопорушення від 14.09.2017, згідно якого встановлено, що громадяни Російської Федерації (в/с прикордонної служби ФСБ РФ) ОСОБА_5 , ОСОБА_7 в грудні 2016 року поза контрольними пунктами в`їзду-виїзду на тимчасово окуповану територію України з Російської Федерації прибули на ТОТ АР Крим в м. Армянськ, де будучи службовими особами Російської Федерації, маючи повноваження прикордонних органів РФ щодо здійснення охорони у пунктах пропуску через Державний кордон РФ, у період з грудня 2016 по 30.06.2017 незаконно здійснювали повноваження, визначені ст. 30 Закону РФ від 01.04.1993 № 4730-І «Про державний кордон Російської Федерації», забезпечуючи прикордонний контроль та режим іноземної держави на суверенній території України, а також функціонування пунктів пропуску через державний кордон РФ, протиправно визначених розпорядженням Уряду РФ від 05.06.2014 № 961-р «Про пункти пропуску через державний кордон Російської Федерації в Республіці Крим і АДРЕСА_1 »;

- поясненнями гр. ОСОБА_5 та гр. ОСОБА_7 , згідно яких встановлено, що останні є військовослужбовцями прикордонної служби ФСБ РФ, у грудні 2016 року прибули на тимчасово окуповану територію АР Крим, де по 30.06.2017 забезпечували прикордонний контроль, а також функціонування пунктів пропуску через державний кордон, а 30.06.2017 близько 02 год. 35 хв. під час виконання бойового завдання від своїх безпосередніх керівників ПУ ФСБ РФ по Республіці Крим щодо проведення навчань, спрямованих на посилення захисту протиправно визначених і встановлених на території України меж не визнаного державного кордону Російської Федерації на узбережжі коси Малої, Каланчацького району, Херсонської області були затримані військовослужбовцями ЗС України;

- матеріалами виконаного доручення за № 71/22/3-4992 від 04.07.17, згідно яких встановлено, що гр. ОСОБА_5 та гр. ОСОБА_7 є військовослужбовцями прикордонної служби ФСБ РФ та у грудні 2016 року прибули для проходження військової служби до резервної застави м. Армянськ ПУ ФСБ РФ по РК в/ч НОМЕР_1 . ОСОБА_7 був призначений на посаду заступника начальника резервної застави, а ОСОБА_5 на посаду старшого інструктора начальника кінологічної групи;

- показаннями допитаних в якості свідків: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , які за результатами пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками впізнали громадян РФ ОСОБА_5 та ОСОБА_7 та показали, що саме вказаних осіб було затримано на узбережжі коси Малої, Каланчацького району, Херсонської області;

- показаннями допитаних в якості свідків: ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , яким відомо факт дислокації резервної застави ПУ ФСБ Росії по АР Крим, а саме у м. Армянськ по вул. Сімферопольській 25а (територія ПТУ), де військовослужбовці прикордонної служби РФ здійснюють чергування на двосторонньому пункті пропуску «Армянськ», розташованого на адміністративній межі з АР Крим;

- протоколом огляду предмета від 31.08.17, вилученого на підставі ухвал слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області № 766/8256/17, № 766/8253/17 від 04.08.2017 року у приміщенні ПрАТ «ВФ Україна» за адресою: м. Київ, вул. Лейпцизька, 15, а саме: оптичного носія інформації DVD-R диск з написом: 21876 GB/KI-П/17 8684/2, згідно огляду встановлено, що абонентський номер телефону НОМЕР_2 та радіоелектронний засобів (мобільний телефон) з міжнародними ідентифікаторами мобільного обладнання ІМЕІ: НОМЕР_3 , ІМЕІ: НОМЕР_4 , які належать ОСОБА_5 в період з 30.12.16 по 30.06.17 значився в дії базових станцій на території України;

- листами ІНФОРМАЦІЯ_2 № 5/744 від 07.07.2017, № 5/801 від 20.07.2017, згідно яких встановлено, що відповідно до бази даних: «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України» перевірено наявність інформації щодо перетину державного кордону України, в`їзду (виїзду) до (з) тимчасово окупованої території України, неконтрольованої території України, відносно ОСОБА_5 дані щодо перетину відсутні.

У даному провадженні до компетентних органів Російської Федерації скеровано запити про надання міжнародної правової допомоги щодо отримання на громадянина РФ ОСОБА_5 відомостей які характеризують його за місцем проживання та роботи, а також іншу інформацію про репутацію особи, в тому числі щодо допиту в якості свідків близьких його родичів та колег по службі.

Матеріали виконаних запитів про надання міжнародної правової допомоги та їх результати на теперішній час слідчим відділом не отримано.

13.11.2017 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 280 КПК України,через необхідність виконання процесуальних дій у межах міжнародного співробітництва, досудове розслідування у вказаному кримінальному проваджені зупинене.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги положення ст. 176 ч. 5 КПК України, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_5 не вбачається.

Посилаючись на те, що підозрюваний ОСОБА_5 тривалий час знаходиться у Державній установі «Херсонський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України та це може призвести до порушення його права відповідно до Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, слідчий просить клопотання задовольнити.

Вивчивши клопотання, додані до нього матеріали, вислухавши пояснення прокурора та слідчого, які підтримали клопотання, просили скасувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, пояснення підозрюваного та його захисника, які не заперечували проти задоволення клопотання, слідчий суддя дійшов до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КПК України, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 цього Кодексу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання.
Відповідно до положень п. 2 ч. 3 ст. 197 КПК України, сукупний строк тримання під вартою підозрюваного під час досудового розслідування не повинен перевищувати 12 місяців.
Згідно із положеннями ст. 9 КПК України у разі, якщо норми цього кодексу суперечать міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною радою України, застосовуються положення відповідного міжнародного договору України.
Кримінально-процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
За практикою Європейського суду з прав людини, обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п.4 ст. 5 Конвенції (п. 85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» ). Крім того викладена в рішенні Європейського суду з прав людини «Харченко проти України» позиція, свідчить про обов`язковість розгляду можливості застосування інших( альтернативних) запобіжних заходів.

Відповідно до ч. 5 ст. 176 КПК України запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які обвинувачуються у вчинення злочинів, передбачених ст. 109-114, 258- 258-5, 260-261 КК України.
Тобто у розумінні національного законодавства відсутня альтернатива застосування іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
Однак, враховуючи вказану норму Закону, виходячи з розумності строків розгляду справи, захисту прав людини, закріплених в Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є очевидним той факт, що ч. 5 ст. 176 КПК України вступає в протиріччя з нормами міжнародного права.
При вирішенні заявленого клопотання слідчий суддя враховує, що підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимий та до кримінальної відповідальності не притягався, близько 8 місяців перебуває під вартою, а досудове розслідування не завершено у зв`язку із направленням до компетентного органу Російської Федерації запиту про надання міжнародної правової допомоги щодо отримання на громадянина РФ ОСОБА_5 відомостей, які характеризують його за місцем проживання та роботи, а також іншу інформацію про репутацію особи, в тому числі щодо допиту в якості свідків близьких родичі підозрюваного та колег по службі. Запит було направлено 23.11.2017 р., однак тривалий час відповідь від компетентних органів Російської Федерації не надійшла та не має даних про можливу дату її надходження.

При вирішенні заявленого клопотання слідчий суддя враховує, що підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимий та до кримінальної відповідальності не притягався, близько 8 місяців перебуває під вартою, а досудове розслідування не завершено у зв`язку із направленням до компетентного органу Російської Федерації запиту про надання міжнародної правової допомоги щодо отримання на громадянина РФ ОСОБА_5 відомостей, які характеризують його за місцем проживання та роботи, а також іншу інформацію про репутацію особи, в тому числі щодо допиту в якості свідків близьких родичі підозрюваного та колег по службі. Запит було направлено 23.11.2017 р., однак тривалий час відповідь від компетентних органів Російської Федерації не надійшла та не має даних про можливу дату її надходження.

З урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню частково, а саме в частині скасування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_5 , так як продовження застосування запобіжного заходу є порушенням прав людини та особа тримається під вартою понад вісім місяців і жодних слідчих дій у кримінальному провадженні наразі не проводиться, у зв`язку з чим слідчий суддя вважає за можливе скасувати раніше обраний запобіжний захід. При цьому зміна запобіжного заходу можлива лише з ініціативи органів досудового розслідування або сторони захисту, слідчим в клопотанні, що погоджене прокурором, не ставиться питання про зміну запобіжного заходу на інший, а скасування запобіжного заходу з одночасним покладенням обов`язків передбачених ст. 194 КПК України є безпідставним та таким що суперечить вимогам чинного законодавства, отже в цій частині воно задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 9, 176, 197, 200 КПК України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Херсонській області майора юстиції ОСОБА_4 про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Скасувати щодо підозрюваного громадянина Російської Федерації ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти в залі суду.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Апеляційного суду Херсонської області. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Повний текст ухвали виготовлено та оголошено в приміщенні суду 06.03.2018 р. о 12 год. 40 хв.
Слідчий суддяОСОБА_1