Ухвала
Іменем України
09 січня 2018 р.

м. Київ
Провадження № 51-116 ск 18
Верховний Суд у складі колегії суддів другої судової палати Касаційного кримінального суду:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Київської області від 29 вересня 2017 року про відмову в поновленні строку на апеляційне оскарження та повернення апеляційної скарги,
встановив:
Зазначеною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 травня 2017 року, яким його засуджено за ч. 1 ст. 125 КК до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Не погоджуючись з цим рішенням, ОСОБА_4 звернувся до касаційного суду з касаційною скаргою, в якій порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Свої вимоги мотивує тим, що його захисник у кримінальному провадженні безпідставно не подав апеляційну скаргу на вирок суду першої інстанції, хоча вони про це домовлялись. Про неподання скарги захисник не повідомив засудженого ОСОБА_4 , а навпаки запевнив його, що скаргу подав. З огляду на зазначене ОСОБА_4 вважає, що відмова в поновленні йому строків на апеляційне оскарження вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 січня 2018 року порушує його право на доступ до правосуддя.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи касаційної скарги, вивчивши надану копію судового рішення та інші документи, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.
Суд касаційної інстанції згідно з приписами п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Як убачається з копії ухвали апеляційного суду, вирок щодо ОСОБА_4 був постановлений 23 травня 2017 року, йому було роз`яснено порядок, строки оскарження судового рішення та вручено копію зазначеного вироку. Проте з апеляційною скаргою засуджений у строки, передбачені ч. 2 ст. 395 КПК не звернувся, а подав апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження лише в вересні 2017 року, тобто майже через 4 місяці після постановлення судового рішення.
Доводи засудженого про те, що захисник запевнив його про подачу апеляційної скарги, хоча її фактично подано не було, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки п. 1 ч 1 ст. 393 КПК гарантує право подачі апеляційної скарги і обвинуваченому, стосовно якого ухвалено обвинувальний вирок, і його захиснику. Не звернення захисника з апеляційною скаргою жодним чином не перешкоджає засудженому подати таку скаргу у визначений законом строк. Інших переконливих доводів щодо поважності пропуску строків апеляційного оскарження і порушень, допущених судом апеляційної інстанції у касаційній скарзі ОСОБА_4 не наведено.
Отже, апеляційний суд правильно встановивши, що строк на апеляційне оскарження пропущений, не знайшов підстав для його поновлення і дійшов обґрунтованого висновку про те, що апеляційна скарга підлягає поверненню, з чим погоджується і колегія суддів.
Ураховуючи викладене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги заявника та вважає, що у відкритті провадження за його касаційною скаргою слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Київської області від 29 вересня 2017 року про відмову в поновленні строку на апеляційне оскарження та повернення апеляційної скарги.

Судді

ОСОБА_5 ОСОБА_2 ОСОБА_3