Провадження № 1-кп/537/46/2018
Справа № 537/5289/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.02.2018 року м. Кременчук

Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці Полтавської області кримінальне провадження №0001480 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Чаплинці Семенівського району Полтавської області, українець, громадянин України, освіта середньо - спеціальна, не одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, працює ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод», раніше не судимий, зареєстрований за адресою: Полтавська область Семенівський район с.Чаплинці, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочину передбаченого ст. 345 ч.2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 вчинив злочин проти авторитету органів державної влади за наступних обставин.

Так, 19.08.2017 року близько 00 год. 06 хв., під час виконання службових обов`язків екіпажем №101 патрульної поліції у складі: інспектора роти №3 Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_6 , яка займає вказану посаду згідно наказу Департаменту патрульної поліції №53 від 18.03.2016 року та поліцейського роти №3 Управління патрульної поліції в м.Кременчуці

Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_7 , які перебуваючи на службі у форменому одязі поліцейського, згідно Закону України «Про Національну поліцію» і виконували свої службові обов`язки, до яких входить забезпечення публічної безпеки і порядку, охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, на службовому автомобілі марки «Тойота Пріус» було здійснено виїзд за викликом ОСОБА_8 , яка по гарячій лінії «102» повідомила про те, що за адресою: АДРЕСА_1 її чоловік ОСОБА_4 вчиняє насильство в сім`ї.

Прибувши за даною адресою та піднявшись до вищевказаної квартири, перебуваючи у форменому одязі, інспектор роти №3 Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_6 та поліцейський роти №3 Управління патрульної поліції в м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції, лейтенант поліції ОСОБА_7 помітили ОСОБА_4 , який поводив себе агресивно та неадекватно, погрожував своїй дружині фізичною розправою, виражаючись при цьому нецензурною лайкою в бік працівників правоохоронного органу.

На зроблені зауваження і законну вимогу припинити порушувати громадський порядок та повідомлення останньому про те, що біля нього знаходяться працівники поліції у форменому одязі при виконанні службових обов`язків, ОСОБА_4 , не реагував та продовжував вчиняти неправомірні дії.

На чергову вимогу працівників поліції припинити незаконні дії, ОСОБА_4 ,

продовжував погрожувати своїй дружині фізичною розправою, виражаючись при цьому нецензурною лайкою в бік працівників правоохоронного органу.

В подальшому, ОСОБА_4 , продовжуючи свої дії та ігноруючи зауваження працівників поліції, діючи умисно, відштовхнув від себе інспектора роти №3 Управління патрульної поліції у м.Кременчуці Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_6 та вдарив останню своєю ногою в живіт, після чого ОСОБА_4 , схопив ОСОБА_6 руками за волосся та почав наносити їй удари руками по голові, чим порушував діяльність працівників правоохоронного органу та проявляв неповагу до органів державної влади, тим самим заподіяв ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді травматичного висмикування волосся в лобно тім`яній ділянці голови справа, синців чітко овальної форми правого плеча і правого передпліччя, синців лівого колінного суглобу, синця правої гомілки, які є легкими тілесними ушкодженнями, що не спричинили короткочасний розлад здоров 'я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 не оспорюючи фактичних обставин та зібраних доказів, свою вину по пред`явленому обвинуваченню за ст.345 ч.2 КК України визнав повністю та від давання показань відмовився.

Учасники судового провадження не оспорювали докази щодо обставин вчинення обвинуваченим встановленого судом злочину та не заперечували визнати недоцільним дослідження цих доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому суд з`ясував, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і їх позиція є добровільною, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Обвинувачений ОСОБА_4 умисно заподіяв працівникові правоохоронного органу інспектору роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у м.Кременчуці ДПП ОСОБА_6 легкі тілесні ушкодження у зв`язку з виконанням нею службових обов`язків, а тому суд його дії кваліфікує за ст..345 ч.2 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд в повній мірі враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме те, що це є злочин середньої тяжкості, всі конкретні обставини по справі, дані про особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, має на утриманні двох малолітніх дітей, примусового лікування від алкоголізму та наркоманії не потребує, його вік та стан здоров`я.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого суд не вбачає.

З урахуванням вище викладеного суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 , потрібно призначити покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів у межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин у виді позбавлення волі.

Відповідно до ст.86 КК України законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
Згідно п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, яких не позбавлено батьківських прав та які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Відповідно до ст.10 Закону України «Про амністію у 2016 році» застосування амністії не допускається, якщо обвинувачений (підсудний) або засуджений заперечує проти цього.
Згідно ст.3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Як встановлено судом ОСОБА_4 вчинив злочин, який, відповідно до ст..12 КК України, не є тяжким чи особливо тяжким.

Вказаний злочин ОСОБА_4 вчинив до набрання чинності Законом України «Про амністію в 2016 році». Останній має на утриманні двох малолітніх дітей дочку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно яких батьківських прав не позбавлявся, амністія до ОСОБА_4 раніше не застосовувалась.

Враховуючи викладене, а також те, що обвинувачений ОСОБА_4 не заперечує проти застосування до нього Закону України «Про амністію в 2016 році», підстав для відмови у застосуванні Закону України «Про амністію в 2016 році» не вбачається, то суд приходить до висновку про необхідність звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію».

Підстав для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не вбачається.

Керуючись ст..ст.373 375 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ст..345 ч.2 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.

На підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги, яка подається через Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому і прокурору та надіслати потерпілій, яка не була присутньою в судовому засіданні.

Обвинуваченому його захиснику та потерпілій роз`яснити їх право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя: ОСОБА_1