Справа № 172/857/16-к
Провадження № 1-кс/172/176/17
У Х В А Л А
17.11.2017 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Васильківка матеріали клопотання начальника Васильківського відділу Синельниківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про надання дозволу на реалізацію речових доказів, в рамках кримінального провадження №0000064 від 26.07.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
16 листопада 2017 року від начальника Васильківського відділу Синельниківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 до суду надійшло клопотання, про надання дозволу на реалізацію речових доказів, в порядку встановленому чинним законодавством, які не містять слідів кримінального правопорушення.

В обґрунтування свого клопотання посилається на те, що на території Дебальцевської сільської ради Дніпропетровської області біля с.Перевал невідомими особами самовільно зайнято земельну ділянку площею 24 га., яку засіяно соняшником. Дана земельна ділянка перебуває у власності держави та є землями запасу, використовується без будь-яких правоустановчих документів, у зв`язку з чим державі в особі Васильківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, завдано значної шкоди.

Синельниківською місцевою прокуратурою за даним фактом 26.07.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000064 внесено відомості про кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 197-1 КК України.

В ході досудового розслідування було встановлено, що земельна ділянка площею 24,8361 га (згідно проведених Васильківським виробничим відділом ДРФ ДП Центру ДЗК) розташована на території Дебальцівської сільської ради, Васильківського району, поблизу с.Перевал, біля земельної ділянки з кадастровим номером :01:0005:0001. При проведені огляду місця події було встановлено, що на вказаній земельній ділянці проростає сільськогосподарська рослина - соняшник.

Згідно ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Відповідно до ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Вказана земельна ділянка нікому у власність або у користування не передавалося.

На цей час слідством не встановлено особу, яка здійснила самовільне зайняття земельних ділянок.

У зв`язку з вищевикладеним встановлено, що врожай соняшника є предметом злочину і на його заволодіння спрямовано кримінальне правопорушення.

Під час проведення досудового розслідування виникли ризики того, що невстановлені особи будуть продовжувати вчиняти злочин, направлений на заволодіння сільськогосподарської культури, а саме врожай соняшника та в подальшому спробують реалізовувати його з використанням добропорядних набувачів.

Досудовим слідством не встановлено власника вказаного врожаю сільськогосподарської культури соняшника та під час досудового слідства у кримінальному провадженні жодна особа не звернулася до органів слідства, як власник, з питанням його повернення.

Збереження речових доказів у кримінальному провадженні №000064, а саме насіння соняшнику загальною вагою 8800 кг, неможливо без зайвих труднощів, а витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також те що насіння соняшнику піддається швидкому псуванню, необхідно вирішити питання про реалізацію таких речових доказів в порядку визначеному п. 2 ч. 6 ст. 100 КПК України, а саме за рішенням слідчого судді, так як власника врожаю сільськогосподарської культури соняшника не встановлено.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні обєкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ, матеріальні обєкти в тому числі предмети, що були обєктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичної або фізичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, насіння соняшнику загальною вагою 8800 кг. (яке було вирощено на земельній ділянці загальною площею 24,8361 га, на території Дебальцевської сільської ради) є предметом (об"єктом) кримінального правопорушення, на яке направлено злочинний умисел невстановлених осіб, з метою ймовірного незаконного збагачення, а не матеріальним обєктом, яке було знаряддям вчинення кримінального правопорушення чи зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ. Тому реалізація вказаних речових доказів можлива без шкоди для кримінального провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 100 КПК України, речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Згідно п. 28 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасового вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1104 від 19.11.2012, речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, які через громіздкість або з інших причин, визначених у Кримінальному процесуальному кодексі України, не можуть зберігатися без зайвих труднощів в обладнаних приміщеннях або в інших місцях зберігання, визначених у пунктах 17-26 цього Порядку, передаються (крім випадків, коли такі речові докази повернуто власникові або передано йому на відповідальне зберігання) за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду торговельному підприємству для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Досудовим слідством не встановлено власника вказаного врожаю сільськогосподарської культури соняшника та під час досудового слідства у кримінальному провадженні жодна особа не звернулася до органів слідства, як власник, з питанням його повернення.

Таким чином, насіння соняшнику загальною вагою 8800 кг (яке було вирощено на земельній ділянці загальною площею 24,8361 га, без кадастрового номеру, на території Дебальцівської сільської ради) є предметом (об`єктом) кримінального правопорушення, на яке направлено злочинний умисел невстановлених осіб, з метою ймовірного незаконного збагачення, а не матеріальним об`єктом, яке було знаряддям вчинення кримінального правопорушення чи зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ. Тому реалізація вказаних речових доказів можлива без шкоди для кримінального провадження.

На підставі викладеного, враховуючи, що дана продукція підлягає швидкому псуванню, прокурор просить клопотання задовольнити.

Слідчий суддя дослідивши вказане клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши думку прокурора дійшов до наступного висновку.

Згідно з положеннями п. 2 ч. 6 ст. 100 КПК України, речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Відповідно до п. 28 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 № 1104, речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, які через громіздкість або з інших причин, визначених у Кримінальному процесуальному кодексі України, не можуть зберігатися без зайвих труднощів в обладнаних приміщеннях або в інших місцях зберігання, визначених у пунктах 17-26 цього Порядку, передаються (крім випадків, коли такі речові докази повернуто власникові або передано йому на відповідальне зберігання) за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду торговельному підприємству для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

В порядку ч.1 ст. 107 КПК України фіксація перебігу судового засідання технічними засобами не проводиться.
В судовому засіданні встановлено, що слідчим відділом Васильківського ВП Синельниківського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000064 від 26.07.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.

Згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності та право користування на зазначену земельну ділянку не зареєстроване.

Враховуючи, що речові докази у вигляді посівів технічної сільськогосподарської культури - соняшника, потребують значних витрат по забезпеченню спеціальних умов їх зберігання, а також піддаються швидкому псуванню, що може призвести до їх знищення, виникла необхідність у забезпеченні збереження речових доказів шляхом передання їх для реалізації, що можливо без шкоди для кримінального провадження.

Відповідно до п. 6 ч. 9 ст. 100 КПК України гроші, цінності та інше майно, що одержані фізичною або юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від нього, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено, конфіскуються.

З урахування вищезазначеного, слідчий суддя приходить до висновку, з огляду на те, що на теперішній час досудовим розслідування не встановлено особу, яка самовільно зайняла вказані земельні ділянки та засадила її посівами соняшника, проте її відсутність не перешкоджає розгляду вказаного клопотання та вирішення питання про долю речових доказів у вигляді посівів соняшника, тому, клопотання підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.36. 84, 92, 93, 110, 170КПКУкраїни,

УХВАЛИВ:
Клопотання начальника Васильківського відділу Синельниківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про надання дозволу на реалізацію речових доказів, в рамках кримінального провадження №0000064 від 26.07.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України - задовольнити.

Надати дозвіл на реалізацію речових доказів, в порядку, встановленому чинним законодавством, які не містять слідів кримінального правопорушення, у кримінальному провадженні №000064 від 26.07.2016 року, а саме насіння соняшнику загальною вагою 8800 кг (яке було вирощено на земельній ділянці загальною площею 24,8361 га, без кадастрового номеру, на території Дебальцівської сільської ради) та передано на відповідальне зберігання ТОВ «Сапсан», і перебувають за адресою: с. Катеринівка вул. Радянська, 9 Васильківського району, Дніпропетровської області.

Ухвала слідчого судді є остаточної та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1