Справа № 185/2990/18
Провадження № 1-кс/185/637/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 квітня 2018 року м. Павлоград

Слідчий суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , в присутності підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Павлоградського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Павлоград Дніпропетровської області, без освіти, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

В С Т А Н О В И В:
18 квітня 2018 року до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області звернувся слідчий СВ Павлоградського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області лейтенант поліції ОСОБА_4 з клопотанням, погодженим з прокурором Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.04.2018 року за № 0000940, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

Відповідно до зазначеного клопотання 15.04.2018 року приблизно о 16.00 год. ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля домоволодіння № 68 по вул. Бабушкіна м. Павлограда, побачив автобус марки IVECO 3512 білого кольору номерний знак НОМЕР_1 , вартістю 200 000,00 грн., який належить ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 від 02.09.2009 року, який стояв біля вказаного домоволодіння. Після того, достовірно знаючи, що водієм вказаного автобусу є раніше знайомий, ОСОБА_9 , у ОСОБА_5 виник злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння вказаним автобусом.

Після того, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння вказаним автобусом, ОСОБА_5 відчинив передні пасажирські дверцята вказаного автобусу, проник всередину автобусу, сів на водійське сидіння та, діючи умисно, з корисливих мотивів, розуміючи незаконність і протиправність своїх дій, але не бажаючи відмовлятися від своїх злочинних намірів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, керуючись умислом на незаконне заволодіння вказаним автобусом, за допомогою ключа, який знаходився в замку запалювання, запустив двигун вказаного автобуса. Після того, ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, розуміючи незаконність і протиправність своїх дій, але не бажаючи відмовлятися від своїх злочинних намірів, діючи з прямим умислом на незаконне заволодіння вказаним автобусом, перебуваючи за кермом, розпочав рух вказаного автобуса та керуючи ним поїхав у напрямку вул. Дніпровської м. Павлограда. Після того, приблизно о 16.08 год. 15.04.2018 року ОСОБА_5 , керуючи вказаним автобусом, виїхавши з другорядної вул. Плеханова на головну вул. Дніпровську м. Павлограда, допустив лобове зіткнення із зустрічним автобусом марки ATAMAN A-09302 р/н НОМЕР_3 (маршрутне таксі №1), який належить ОСОБА_10 на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_4 від 21.06.2013 року, під керуванням водія ТОВ АТП «КОРТЕЖ» ОСОБА_11 , який рухався по вул. Дніпровській м. Павлограда зі сторони вул. Центральної в напрямку вул. Комарова. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди автобус IVECO 3512, білого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , отримав значні механічні пошкодження, що завдало власнику вказаного автобусу матеріальну шкоду на суму 100 000,00 грн., що є значною матеріальною шкодою. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди 16 пасажирів автобуса ATAMAN A-09302 отримали тілесні ушкодження. Після вказаного ДТП ОСОБА_5 з місця пригоди зник.

15.04.2018 року відомості про вказане кримінальне правопорушення було внесено до ЄРДР за № 0000940 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, а саме незаконне заволодіння транспортним засобом, що завдало значної матеріальної шкоди.
Під час досудового розслідування отримано достатні докази для підозри у вчиненні вказаного злочину ОСОБА_5 .

17.04.2018 року, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні вказаного злочину було затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

17.04.2018 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, а саме у незаконному заволодінні транспортним засобом, що завдало значної матеріальної шкоди.

Обґрунтованість підозри підтверджується:

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ;

- протоколом огляду місця ДТП від 15.04.2018 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ;

- протоколом освідування ОСОБА_5 ;

- речовими доказами по кримінальному провадженні.

У своїй сукупності, приведенні в даному клопотанні обставини беззаперечно вказують на те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчинені інкримінованого йому тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років.

Враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_5 після незаконного заволодіння вказаним автобусом скоїв ДТП, в результаті якого постраждало 16 осіб, та зник з місця пригоди вчинивши заходи для переховування від поліції, тому існують ризики невиконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, не має постійного місця роботи та законного джерела прибутку, що вказує на можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду та вчинити інше кримінальне правопорушення. Також існує ризик незаконного впливання на свідків та потерпілу в кримінальному провадженні, оскільки свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_12 підозрюваний знає та він може схилити свідків та потерпілу до зміни показів або відмови від показів взагалі, що у свою чергу зашкодить вирішенню завдань кримінального судочинства та перешкоджатиме ефективному, повному, всебічному та неупередженому розслідуванню.

На думку слідчого, що погоджено з прокурором, відносно підозрюваного ОСОБА_5 має бути застосований запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою, оскільки підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підозрюваний ОСОБА_5 заперечував проти застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив суд застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 також заперечував проти застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив суд застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вивчивши клопотання слідчого та матеріали додані до клопотання, з`ясувавши думку осіб, що приймали участь у розгляді клопотання слідчого, зокрема, міркування прокурора та слідчого щодо доведеності наданими слідчому судді доказами обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, підозрюваного, захисника, щодо можливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, передбаченого ст. 176 КПК України, проаналізувавши та зіставивши результаті розгляду клопотання слідчого між собою, та в сукупності з наданим до клопотання обґрунтуванням приходжу до наступного висновку.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, у провадженні Павлоградського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.04.2018 року за № 0000940 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

17 квітня 2018 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, інших учасників цього ж кримінального провадження;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Окрім того, статтею 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

При цьому враховується, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30 серпня 1998 року у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

У справі «Смірнови проти Росії» (п. 59) ЄСПЛ зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі «Вемгофф проти Німеччини»); вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. «Мацнеттер проти Австрії») або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 р. у справі «Летельєр проти Франції»).

ЄСПЛ визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, враховуючи його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, при вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, у стані алкогольного сп`яніння скоїв дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої пасажири автобуса ATAMAN A-0930216 отримали тілесні ушкодження, раніше не судимий, не має постійного місця роботи, постійного джерела доходу, що в свою чергу свідчить про нестійкість соціальних зв`язків, враховуючи також існування ризиків незаконного впливу на інших учасників кримінального правопорушення з метою схилення їх до надання суду неправдивих свідчень на його користь, перебуваючи на свободі, ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, тому слідчий суддя дійшов до висновку про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , оскільки інший, менш суворий запобіжний захід, не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти наявним ризикам у кримінальному провадженні.

Між тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим Кодексом.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Враховуючи матеріальне становище підозрюваного, а саме те, що він не працює, тяжкість правопорушення, за вчинення якого він підозрюється, вважаю за необхідне визначити йому заставу у розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_5 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, вважаю за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на нього такі обов`язки:

- прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває ОСОБА_5 , відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 186, 187, 193-194, 196, 197, 202, 205, 309, 372,395 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :
Клопотання слідчого СВ Павлоградського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів, обчислюючи строк тримання під вартою з 17 години 20 хвилин 17 квітня 2018 року.

Строк дії ухвали - до 17 години 20 хвилин 15 червня 2018 року.

Розмір застави визначити у межах 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 105 720 (сто п`ять тисяч сімсот двадцять) грн. 00 коп., у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у разі внесення застави, обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а особою, що утримується під вартою - протягом того ж строку з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Ухвала мені оголошена, її зміст порядок та строк оскарження роз`яснені, копія вручена.

"__" ___________2018 року о__год.___хв. _________ ОСОБА_5

"__" ___________2018 року о__год.___хв. _________ ОСОБА_6