Справа № 401/2071/13-к; 1-кс/401/175/13
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.04.2013 року Слідчий суддя Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області:

- ОСОБА_1

При секретарі - Суботніцькій О.А.

З участю: - прокурор - Чічкаленко Н.М.;

- захисників - ОСОБА_2;

- ОСОБА_3;

- перекладача - ОСОБА_4;

- підозрюваного - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в Світловодському міськрайонному суді Кіровоградської області клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_5 Тезаєвича, ІНФОРМАЦІЯ_1, в скоєнні злочину, відповідальність за який передбачена ч. 1, ст. 121 КК України, про заміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобовязання, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшло клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_5 Тезаєвича, ІНФОРМАЦІЯ_1, в скоєнні злочину, відповідальність за який передбачена ч. 1, ст. 121 КК України, про заміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобовязання.

В обґрунтування свого клопотання захисник наводить те, що підозрюваний був фактично взятий під варту з 09.11.2011 р., та безпідставно утримується під вартою з 09.02.2012 р., так як досудовим слідством не продовжувалися строки тримання під вартою більш ніж на 3 місяці, строк тримання під вартою сплив 09.02.2012 р., дати направлення справи до суду з обвинувальним висновком. Після скасування вироку суду, справу було повернуто на додаткове досудове розслідування, проте строки тримання підозрюваного на досудовому слідстві під вартою не продовжувалися.

Крім цього, відповідно до ухвали апеляційного суду Кіровоградської області, а також повідомлення про підозру від 19.04.2013 р., дії підозрюваного були перекваліфіковані з ч. 1, ст. 121 КК України на ст. 124 КК України, з чим підозрюваний повністю погоджується.

На даний час підозрюваний перебуває під вартою незаконно, а дії, які йому повинні ставитися у провину, що передбачені ст. 124 КК України, взагалі не передбачають такого виду покарання, як позбавлення волі, та цей злочин є злочином середньої тяжкості.

Підозрюваний має місце проживання, в м. Світловодську, та не має наміру переховуватися від досудового слідства та суду.

Захисник просить суд змінити міру запобіжного заходу, з тримання його під вартою на особисте зобовязання.

В судовому засіданні захисники підтримали клопотання про зміну підозрюваному запобіжного заходу.

Захисник ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснила, що підозрюваний був затриманий 09.11.2011 р., та з того часу тримається під вартою. На той час його було обвинувачено в скоєнні злочину, відповідальність за який передбачено ч. 1, ст. 121 КК України. На даний час йому було повідомлено про підозру в скоєнні ним злочину, відповідальність за який передбачена ст. 124 КК України. Крім цього, не існує ніяких ризиків, що визначені ст. 177 КПК України, так як підозрюваний мешкає тривалий час в м. Світловодську, має соціальні звязки співмешкає з гр. ОСОБА_6, за адресою: м. Світловодськ, вул. Димитрова, б. 9, кв. 51.

Також, відповідно до ст. 197 КПК України підозрюваний за скоєння тяжкого злочину, не може утримуватися під вартою більш ніж 12 місяців. А за старим КПК України, строк тримання під вартою, що був визначений на 3 місяці, сплив 09.02.2012 р., на той час, як справа знаходилася в прокуратурі. Більше цей строк ніким не продовжувалося та відносно підозрюваного запобіжних заходів не обиралося.

Зазначене клопотання також підтримав і підозрюваний. Пояснив, що він тривалий час перебуває під вартою. Апеляційний суд погодився з тим, що в його діях відсутній склад злочину, відповідальність за який передбачена ч. 1, ст. 121 КК України. В його діях не було мотиву нападати на потерпілих. Після повернення справи на додаткове розслідування слідчий повідомив, що все зясувалося та в його діях встановлений новий склад злочину, відповідальність за який передбачена ст. 124 КК України, про що його було повідомлено, але згодом йому повідомили, що обвинувачення залишається тим же.

Прокурор заперечив проти задоволення цього клопотання, вважає, що обраховувати закінчення, зміну або припинення строку необхідно за положеннями старого КПК України, вважає, що в своєму рішенні апеляційний суд визначив міру запобіжного заходу підозрюваному. Крім цього, прокурор зазначив, що у разі повернення справи на додаткове досудове розслідування, строк тримання під вартою продовжується.

Підозрюваний незаконно перебуває на території України та відносно нього було прийняте міграційними службами рішення щодо його видворення з держави. Він не має постійного місця проживання.

З часу обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до цього часу нічого не змінилося, продовжують існувати ризики, визначені ст. 177 КПК України, підозрюваний може ухилятися від досудового слідства і суду.

23.04.2013 р. ОСОБА_5 було повідомлено про підозру в скоєнні ним злочину, відповідальність за який передбачена ч. 1, ст. 121 КК України, та те повідомлення про підозру в скоєнні злочину, передбаченого ст. 124 КК України, від 19.04.2013 р., про яке зазначив захисник, було складено слідчим, вручено підозрюваному, але не затверджене процесуальним прокурором, а тому є незаконним.

В судовому засіданні були досліджені докази:

- копія ухвали апеляційного суду Кіровоградської області від 26.03.2013 р., відповідно до якої був скасований вирок Світловодського міськрайонного суду від 21.12.2012 р., згідно якого ОСОБА_5 було визнано винним у скоєнні злочину, відповідальність за який передбачено ч. 1, ст. 121 КК України.

Скасовуючи зазначене судове рішення апеляційний суд послався на те, що органами досудового слідства були помилково кваліфіковані дії підозрюваного за ч. 1, ст. 121 КК України щодо спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 та з урахуванням наявності тілесних ушкоджень у самого підозрюваного, згідно висновків судово-медичних експертиз, їх характеру і локалізації, зазначені обставини, до уваги які не було прийнято досудовим слідством і судом при вирішенні справи, суттєво впливають на кваліфікацію дій підозрюваного; також колегія суддів погодилася з позицією підозрюваного щодо відсутності в нього мотивів заподіяння умисних тяжких тілесних ушкоджень.

- повідомлення про підозру від 19.04.2013 року, згідно якого дії підозрюваного було перекваліфіковано з ч. 1, ст. 121 КК України на ст. 124 КК України.

Проте в згаданому повідомленні, крім наявних підписів самого підозрюваного, слідчого і захисника, відсутній підпис прокурора, що не узгоджується за формою зі ст. 277 КПК України, проте, зазначене повідомлення складено на підставі доказів, що маються в матеріалах кримінального провадження та з урахуванням думки, викладеної в судовому рішенні апеляційного суду.

- витяг з ЄРДР від 19.04.2013 р., № 0000998, щодо підозрюваного ОСОБА_5, який підозрюється в скоєнні злочину, відповідальність за який передбачена ч. 1, ст. 121 КК України.

- протокол затримання підозрюваного від 10.11.2011 р., згідно якого останнього було затримано об 04:00 год., 10.11.2011 р.

- копія повідомлення про підозру від 23.04.2013 р., згідно якої ОСОБА_5 було повідомлено про підозру в скоєнні ним злочину, відповідальність за який передбачена ч. 1, ст. 121 КК України.

- окрема постанова Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21.12.2012 р., яка набрало законної сили та згідно якої було встановлене порушення прав підозрюваного, а саме те, що він фактично був затриманий 09.11.2011 р., а не 10.11.2011 р., як було зазначене в протоколі його затримання;

- постанова судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11.11.2011 р., про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу в вигляді тримання його під вартою на 2 місяці.

- постанова судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04.01.2012 р., про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу в вигляді тримання його під вартою до 3 місяців.

Таким чином, з урахуванням часу затримання, 09.11.2011 р., 3 х місячний строк дії запобіжного заходу відносно підозрюваного закінчився 09.02.2012 р.

- копія листа Світловодського міжрайонного прокурора від 09.02.2012 р., про направлення справи до суду для її розгляду по суті.

- копія листа Світловодського міськрайонного суду про направлення справи на додаткове розслідування та витяг з розносної книги щодо отримання прокурором справи для організації досудового розслідування 12.04.2013 р.

В судовому засіданні було встановлено, що органом досудового розслідування, після повернення кримінальної справи на додаткове досудове розслідування, розпочате кримінальне провадження № 0000998, внесеного до ЄРДР від 19.04.2013 р., відносно підозрюваного ОСОБА_5, за ознаками злочину, відповідальність за який передбачена ч. 1, ст. 121 КК України, що ним був скоєний при наступних обставинах:

09.11.2011 року, приблизно о 16 годині, гр. ОСОБА_5 Тезаєвич, проходив біля будинку № 12, по вул. Калініна, в м. Світловодськ, Кіровоградської області, де зустрів біля вищевказаного будинку раніше знайомого йому гр. ОСОБА_8, з яким у нього відбулася розмова. В процесі бесіди між ОСОБА_8 і ОСОБА_5 виникла суперечка на ґрунті відмови ОСОБА_8 повернути грошовий борг ОСОБА_5

Під час розмови ОСОБА_8 вказав ОСОБА_5, про не можливість повернення грошей в даний час, при цьому ОСОБА_8, для переконливості значущості своїх слів, спробував завдати удару кулаком в область голови ОСОБА_5

У свою чергу у ОСОБА_5, який обурився поведінкою ОСОБА_8, виник злочинний намір направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8, шляхом завдання ударів за допомогою ножа, який зберігав при собі.

Реалізовуючи свій злочинний намір ОСОБА_5, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, не маючи мети позбавлення життя людини, умисно завдав одного удару ножем в область нижнього відділу грудної клітки справа пооколопозвоночної лінії ОСОБА_8, який після завданого йому удару втік з місця спричинення йому тілесних ушкоджень.

За збігом обставин до місця сварки підійшов гр. ОСОБА_9, який побачив втікаючого ОСОБА_8 та залишеного на місці ОСОБА_5 У свою чергу ОСОБА_9 підійшов ззаду до ОСОБА_5 і розвернув його до себе правою рукою, з метою встановлення обставин сварки. Після розвороту ОСОБА_5, побачив перед собою ОСОБА_9, якого знає як товариша ОСОБА_8, що і викликало у ОСОБА_5 агресію до ОСОБА_9

В цей час, у ОСОБА_5, виник злочинний намір, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9І, за допомогою ножа. Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, не маючи мети позбавлення життя людини, умисно наніс ОСОБА_9, один удар ножем в поперекову область з права.

Заподіявши в такий спосіб тілесні ушкодження ОСОБА_8 і ОСОБА_9, ОСОБА_5, з місця скоєння злочину зник.

В результаті злочинних дій ОСОБА_5Т умисно заподіяв ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді: колено - різаній рані нижнього відділу грудної клітки справа пооколопозвоночной лінії з пошкодженням правої легені і наявності гемопневмоторекса справа, підшкірної емфіземи з права, які відносяться до категорії тяжких, небезпечних для життя у момент спричинення.

19.04.2013 р. ОСОБА_5 було повідомлено про підозру в скоєнні ним злочину, передбаченого ст. 124 КК України, що не була затверджена прокурором.

23.04.2013 р. ОСОБА_5 було повідомлено про підозру в скоєнні ним злочину, відповідальність за який передбачена ч. 1, ст. 121 КК України.

В судовому засіданні не було встановлено щодо наявності яких не будь тяжких хвороб у підозрюваного, так як сторонами провадження щодо цього ніяких доказів надано не було.

Мешкав підозрюваний до затримання за адресою, за якою він не був зареєстрований з особою, з якою він перебуває у фактичних шлюбних відносинах.

До часу затримання підозрюваний, з його слів, не працював.

Підозрюваний раніше не був судимий

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Стороною обвинувачення не було доведене існування таких ризиків.

Відповідно до ст. ст. 5, 22, 26 КПК України слідчий суддя розглядає клопотання сторін кримінального провадження зберігаючи обєктивність та неупередженість, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, на підставі чинного процесуального законодавства, що діє на час вчинення певної процесуальної дії.

Під час судового засідання не було встановлено, що після спливу 3 х місячного строку тримання його під вартою, з 09.11.2011 р. 09.02.2012 р., з урахуванням строку затримання, відносно підозрюваного обиралися, продовжувалися або змінювалися запобіжні заходи у порядку, визначених гл. 13 КПК України (1960 р.).

Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5, на час додаткового досудового розслідування, яке обраховується з 12.04.2013 р., - часу передачі справи прокурору, утримується під вартою безпідставно.

Обґрунтованим є посилання прокурора на продовження строку тримання під вартою на 2 місяці, після надходження справи на додаткове розслідування, згідно ч. 9, ст. 156 КПК України (1960 р.), але зазначений запобіжний захід припинився ще 09.02.2012 р. та ніким не продовжувався, проте справи, що направлені на додаткове досудове розслідування, відповідно до п. 12 Перехідних положень КПК України, повинні розглядатися за вимогами цього кодексу.

Відповідно до п. 9 Перехідних положень КПК України запобіжні заходи застосовані до набрання чинності цим Кодексом, застосовуються до їх зміни чи припинення у порядку, що діяв до набрання ним чинності.

Відповідно до ч. 9, ст. 156 КПК України (1960 р.) у разі закінчення строку тримання під вартою, якщо цей строк не було продовжено, орган дізнання, слідчий, прокурор зобовязаний негайно звільнити особу з-під варти.

В судовому засіданні було встановлено з достовірністю про припинення обраного відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою 09.02.2012 р. та те, що зазначений запобіжний захід ніким не продовжувався.

Згідно ч. 4, ст. 201 КПК України визначено, що слідчий суддя розглядає клопотання про зміну запобіжного заходу згідно правил, передбачених для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобовязаний встановити: чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачений ст. 177 КПК України, на якій вказує слідчий, прокурор; про недостатність застосування більш мякого запобіжного заходу.

Як було встановлено під час судового засідання, підозрюваному ставиться у провину тяжкий злочин, відповідальність за який передбачена у вигляді позбавлення волі строком до 8 років, проте, відповідно до висновків апеляційного суду, що були викладені в ухвалі від 26.03.2013 р., обставин скоєння підозрюваним цього злочину, не обґрунтовується його підозра в скоєнні злочину, саме за цією кваліфікацією.

У відповідності до ч. 4, п. 13 Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 11.02.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування» - вказівки судді (суду) є обов'язковими для органу дізнання, слідчого та прокурора.

Враховуючи викладене, відповідно до ст. 177, 183 КПК України, а також те, що правильність кваліфікації дій підозрюваного викликає сумнівність та є необґрунтованою, наявність ризиків не було доведено, а тому слідчий суддя міг би вважати за можливим задовольнити клопотання захисника, змінивши підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід, з тримання його під вартою на особисте зобовязання, проте, так як запобіжний захід у вигляді тримання підозрюваного під вартою, з урахуванням строку затримання, закінчився 09.02.2012 р. та не продовжувався, а інших заходів відносно підозрюваного не обиралося, в порядку, визначеному гл. 13 КПК України (1960 р.), тому не має можливості задовольнити клопотання захисника та змінити такий запобіжний захід.

Відповідно до ст. 206 КПК України слідчий суддя зобовязаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо органом державної влади або службовою особою не буде надане судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе інших підстав для позбавлення особи волі.

Згідно п. 2, ч. 5, ст. 206 КПК України, враховуючи граничний строк перебування підозрюваного під вартою, визначеного ст. 197 КПК України, зазначений підозрюваний підлягає звільненню з під варти, негайно, після проголошення цієї постанови.

Керуючись: ст. ст. 5, 22, 26, 176, 177, 178, 183, 184, 193, 194, 199, 201, 206, 309, 369 372, 392, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на підписку про невиїзд відмовити.

Звільнити ОСОБА_5 Тезаєвича з-під варти, негайно, в залі судового засідання.

На ухвалу протягом 5 днів може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя Світловодського міськрайонного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1

24.04.2013