Справа № 521/8016/16-к
Пр-ня по справі № 1-кп/521/136/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 листопада 2017 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

представники потерпілої особи ОСОБА_8
потерпілий ОСОБА_9

захисник ОСОБА_10

в присутності обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_11 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженця с. Копистирин Шаргородського району Вінницької області; одруженого; працюючого старшим продавцем в ТОВ «ТавріяВ»; що мешкає за адресою: АДРЕСА_1
у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України
та
ОСОБА_12 ; ІНФОРМАЦІЯ_2 ; уродженця с. Копистирин Шаргородського району Вінницької області; одруженого; працюючого продавцем в ДПС «Чемпіон»; що мешкає за адресою: АДРЕСА_2
у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України ,-
В С Т А Н О В И В:
Стороною обвинувачення ОСОБА_11 та ОСОБА_12 обвинувачуються у тому, що вони сумісно 27.03.2013 року, приблизно о 20 годині 30 хвилин знаходячись за адресою: м. Одеса, вул. Стовпова,21, грубо порушили громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, в ході чого ОСОБА_11 наніс ОСОБА_9 легкі тілесні ушкодження.

Вказані дії ОСОБА_11 та ОСОБА_12 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст. 296 КК України грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Проаналізувавши в судовому засіданні безпосередньо досліджені та надані сторонами докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, про недоведеність вини ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у кримінальному їм злочину з наступних підстав.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 , провину у скоєнні вказаного злочину не визнав та пояснив, що 27.03.2013 року, близько 20 годин він знаходився у свого брата ОСОБА_12 та спільно спустилися до продуктового магазина, де двоє невідомих осіб вдарили собаку брата, на що останній зробив їм зауваження. Через де який час з магазину вийшов ОСОБА_9 з пляшкою коньяку та вдарив обвинуваченого. Від удару він впав, а ОСОБА_9 почав тягнути його за куртку, від чого сам впав та розбив пляшку коньяку. Після чого ОСОБА_9 залишками розбитої пляшки порізав обвинуваченому обличчя та руку, а двоє невідомих осіб побили його брата. Після того, як побиття його та брата завершилося він піднявся до своєї квартири. Проте, вийшовши згодом для того, щоб з`ясувати стан брата він знову був побитий вже на сходах невідомими особами за вказівкою ОСОБА_9 , який там теж був присутній.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 , провину у скоєнні вказаного злочину не визнав та пояснив, що 27.03.2013 року, близько 20 годин він за своїм братом ОСОБА_11 знаходились біля продуктового магазину неподалік від місця мешкання, коли невідомі особи вдарили ногою його собаку. Коли він зробив їм зауваження ОСОБА_13 вдарив його брата в обличчя, від чого останній впав, а ОСОБА_9 почав тягнути брата за куртку. Під час вказаної дії ОСОБА_9 впав та розбив пляшку та почав розмахувати залишками її, а інші двоє осіб почали бити обвинуваченого. Згодом брата побили між 2 та 3 поверхами будинку, де вони мешкають.
Суд з`ясував обставини та перевіряв їх іншими доказами, шляхом допиту потерпілого, свідків, досліджування документів, наданих сторонами, відповідно до яких:

- потерпілий ОСОБА_9 пояснив, що 27.03.2013 року, коли він та двоє його знайомих були на вулиці біля будинку, де він мешкає, між ними з одного боку та ОСОБА_14 та ОСОБА_15 з іншого боку стався конфлікт, під час якого він намагався його припинити, проте ОСОБА_14 та ОСОБА_15 почали його бити. Коли він намагався відійти від місця конфлікту та знаходився на майданчику першого поверху, то ОСОБА_15 кинув у його бік пляшку з-під пива від якої він ухилився, а ОСОБА_14 вдарив його по голові пляшкою з-під коньяку. Від удару він втратив свідомість та впав на уламки скла, які утворилися від пляшки з-під пива, яку кинув ОСОБА_15 та яка розбилася об стіну. Коли він прийшов до тями то ОСОБА_14 та ОСОБА_15 били його ногами. Знайомі особи підішли до нього та спитали де мешкають обвинувачені, а згодом він бачив бійку ОСОБА_14 та ОСОБА_15 та його знайомих, в якій він участі не приймав.

- свідок ОСОБА_16 (дружина потерпілого) пояснила, що знаходилася вдома, коли ОСОБА_17 повідомила їй, що на першому поверху будинку б`ють її чоловіка. Коли вона спустилася на перший поверх, то побачила, що її чоловік лежить із закривавленою головою та плечима, в над ним стояла ОСОБА_17 та відштовхувала ОСОБА_14 та ОСОБА_18 , яки били ногами її чоловіка. Вона та ОСОБА_17 підняли її чоловіка та вивели його на вулицю, після чого зайшли до будинку та звернулися до ОСОБА_19 по допомогу, а коли повернулися, то побачили, що поряд з її чоловіком стоять якісь особи та питають де живуть ОСОБА_14 та ОСОБА_20 .. Після цього вони піднялися до своєї квартири. Від конфлікту з ОСОБА_15 та ОСОБА_14 її чоловік зазнав ушкодження у вигляді рубаних ран плеча та голови.

- свідок ОСОБА_21 (сусід потерпілого та обвинувачених) пояснив що, бійки не бачив. Коли він за проханням дружини ОСОБА_22 вийшов на вулицю, то бачив останнього з закривавленою головою. При цьому на вулиці була присутня ОСОБА_17 та ОСОБА_23 .. ОСОБА_9 та ОСОБА_24 розповідали, що потерпілого по голові пляшкою вдарив ОСОБА_25 .. У цей час підійшли незнайомі особи та питали де мешкає ОСОБА_20 .. Потім між ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та вказаними незнайомцями на другому поверсі будинку, де мешкає свідок, стала бійка. ОСОБА_9 в бійки участі не приймав.

- свідок ОСОБА_26 (сусідка обвинувачених та потерпілого) пояснила, що знаходилася вдома, коли через вікно побачила бійку між ОСОБА_9 з одного боку та обвинуваченими з іншого та повідомила про це дружину ОСОБА_22 та почала спускатися на вулицю. На першому поверсі будинку вона побачила, як ОСОБА_14 та ОСОБА_15 затисли ОСОБА_9 у кут та ОСОБА_14 намагався нанести потерпілому ушкодження горловиною пляшки. Проте, він не зміг цього зробити в зв`язку з тим, що вона та не знайомі чоловіки цьому завадили. В цей час спустилася дружина потерпілого.

- свідок ОСОБА_27 (сусідка потерпілого та обвинувачених) пояснила, що вона бачила з вікна, як на вулиці Молдован ОСОБА_28 щось емоційно висловлював, коли до нього підбіг ОСОБА_9 та вдарив, а інші дві особи почали бити ОСОБА_29 . При цьому вона чула, як розбилася пляшка. Коли вона прийняла рішення вийти з квартири для з`ясування обставин бійки, то не змогла цього зробити одразу, так як двері квартири хтось тримав. Коли вона змогла вийти, то побачила ОСОБА_29 , який лежав на підлозі.

- свідок ОСОБА_30 (дружина ОСОБА_11 ) пояснила, що 27.03.2013 року вона прибувши до дому на вулиці почула нецензурну лайку з боку невідомих осіб на адресу ОСОБА_14 та ОСОБА_20 .. Коли вона підійшла до чоловіка ближче, то побачила, що ОСОБА_9 вдарив ОСОБА_14 в обличчя та відштовхнув її, а двоє інших осіб почали бити ОСОБА_20 .. Під час штовханини ОСОБА_9 розбив пляшку коньяку та почав махати її залишками перед ОСОБА_14 , при цьому ОСОБА_9 порізався. Після чого ОСОБА_22 та невідомі відбігли, а вони піднялися до своїх квартир. Згодом, коли вона та ОСОБА_14 вийшли на вулицю за речами та поверталися додому в парадній, між 2 та 3 поверхами, на них за вказівкою ОСОБА_22 напали невідомі та почали бити ОСОБА_14 до втрати свідомості, а коли на крики вийшов ОСОБА_15 , то почати бити і його. Вказані особи тримали двері квартир та не давали сусідам вийти на сходи. ОСОБА_17 та дружина ОСОБА_22 не бачили вказаних подій.

- свідок ОСОБА_31 (сусідка обвинувачених та потерпілого) пояснила, що близько 21 години якийсь чоловік за місцем її мешкання шукав ОСОБА_32 розпитуючи де останній мешкає. Вона вийшла в тамбур, де побачила ОСОБА_22 , а вказаний чоловік вийшов на сходи, де сталася бійка. Вона намагалася теж вийти на сходи, проте ОСОБА_22 тримав двері та вона не змогла повністю відкрити їх. У зазорі, який був між дверима та стіною вона побачила, як невідомі особи б`ють ОСОБА_20 .. Коли вона змогла вийти на сходи, то ОСОБА_15 лежав в крові на підлозі, а у ОСОБА_14 була розбита брова та порвана куртка.

- свідок ОСОБА_33 пояснила, що вона раніше працювала продавцем в магазині за адресою: АДРЕСА_3 . Свідком конфлікту вона не буда, та дізналося про це наступного дня. Проте, в день конфлікту до магазину заходив ОСОБА_22 , який був на підпитку. ОСОБА_14 та ОСОБА_15 напоїв у скляних пляшках в той вечір у неї не купляли.

- відповідні відомості щодо скоєння злочину внесено в ЄРДР (витяг від 28.03.2013 року);

- ОСОБА_9 мав тілесне ушкодження - садна правого плеча, яке могло бути спричинено 27.03.2013 року та відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень (висновок експерта № 2823 від 28.08.2013 року);

- ОСОБА_9 вироком Малиновського районного суду м. Одеси був визнаний винним у скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України, а саме в тому що він 27.03.2013 року близько 20 годин 30 хвилин, перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_3 разом з невстановленими особами, з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, грубо порушив громадський порядок, що виразилось у наступному: вступивши в конфлікт з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , висловлюючись нецензурною лайкою на їх адресу, ОСОБА_9 та ОСОБА_11 і ОСОБА_12 стали штовхати один одного, після чого ОСОБА_9 завдав ОСОБА_11 один удар кулаком правої руки в область губи та відмахуючись від останнього, осколками від пляшки зачепив йому правий мізинець, ніс та верхню губу. В цей же час двоє невстановлених завдали декілька ударів в область всього тіла ОСОБА_12 та пішли у невідомому напрямку. В наступному, близько 20 годин 50 хвилин того ж дня, невстановлені особи у кількості біля п`яти чоловік увійшли до парадної будинку АДРЕСА_3 , де маючи умисел продовжити свої хуліганські дії, піднялись на сходовий майданчик між другим та третім поверхами і завдали чисельні удари ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , в результаті чого ОСОБА_11 були нанесені тілесні ушкодження, у вигляді забито-рваних ран носа, обох губ, різаної рани V пальця правої кисті, які згідно висновку експерта № 2822 від 28.08.2013 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. (копія вироку від 10 червня 2014 року);

- мешканці будинку АДРЕСА_3 зверталися до правоохоронних органів щодо агресивної поведінки ОСОБА_9 ( заява скарга від 01.04.3013 року );

- ОСОБА_9 зобов`язался відшкодувати 6000 гривень ОСОБА_11 за заподіяну 27.03.2013 року шкоду (розписка);

- ОСОБА_12 раніше не судимий; не перебуває на обліку в КУ ООНД та КУ ОПНД; позитивно характеризується за місцем роботи (вимога, довідки, характеристика);

- ОСОБА_11 раніше не судимий; не перебуває на обліку в КУ ООНД та КУ ОПНД; позитивно характеризується за місцем роботи, має неповнолітню дитину ОСОБА_34 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (вимога, довідки, характеристика, копія свідоцтва про народження );

Суд вважає, що в ході судового розгляду справи не знайшла свого підтвердження наявність в діянні ОСОБА_11 та ОСОБА_12 складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України та їх слід визнати невинуватим та виправдати.

Безпосередньо дослідивши в судовому засіданні перелічені докази, суд вважає за необхідне зазначити, що вони не містить достатніх відомостей, які б свідчили про вчинення ОСОБА_11 та ОСОБА_12 інкримінованого їм злочину. Так як стороною обвинувачення не спростовано обставини, на яких наполягала сторона захисту щодо того, що саме ОСОБА_9 скоював хуліганські дії по відношенню до обвинувачених та наносив їм тілесні ушкодження спільно з невстановленими особами.

Свідки сторони захисту дають пояснення на підтвердження позиції сторони захисту, а свідки сторони обвинувачення спростовують хуліганські дії ОСОБА_9 .. Проте суд, окрім викладених свідками обставин, приймає до уваги наявність вироку суду, яким хуліганські дії ОСОБА_9 по відношенню до ОСОБА_11 та ОСОБА_12 було встановлено.

Таким чином, сторона обвинувачення наполягала на вчинення ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , хуліганських дій, які супроводжувалися заподіянням тілесних ушкоджень, щодо знайомого (сусіда), а в ході судового розгляду встановлено, що вказаним діям передували неправильні дії потерпілого.

При цьому сторона обвинувачення взагалі не обґрунтовувала докази, які свідчать про очевидність для обвинувачених грубого порушення громадського порядку з

мотивів явної неповаги до суспільства.

За ознакоюо собливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, заподіянням тілесних ушкоджень потерпілому.

Вказані обставини сторона захисту доводила свідченням ОСОБА_16 , ОСОБА_35 , ОСОБА_21 ..

Даючи оцінку вказаним доказам, суд повинен зазначити, що свідчення свідка ОСОБА_16 та потерпілого ОСОБА_9 щодо побиття потерпілого обвинуваченими ногами по різним частинам тулубу, наявності рани на голові, дій обвинувачених щодо кидання пляшок не співпадають з об`єктивними даними, які викладені в висновку експерта № 2823 щодо відсутності будь-яких ушкоджень у потерпілого окрім садна правого плеча. При цьому сторона обвинувачення не спростувала покази свідка ОСОБА_30 щодо отримання вказаного пошкодження потерпілим під час побиття ОСОБА_11 ..

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічна норма встановлена в статті 17 КПК України, відповідно до якої, однією із засад кримінального провадження встановлена презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка надає гарантії будь-якій особі вважатись невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

За таких обставин суд вважає, що в діях обвинувачених відсутній склад злочину, передбачений ст. 296 КК України.
Викладаючи мотиви прийнятого рішення суд, в томі числі приймає до уваги рішення ЄСПЛ від 10.02.2010 року по справі «Серявін та інші проти України», відповідно до якого згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів мають бути належним чином зазначити підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ч.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Відповідно до Висновку Консультаційної ради європейських судів № 11 (2008) щодо якості судових рішень судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованими. Підстави прийняття рішення повинні бути узгодженими, чіткими, недвозначними й несуперечливими. Вони повинні давати можливість читачеві простежити логіку міркувань, які привели суддю до ухваленого ним рішення. Хоча судді і мають можливість, а інколи й зобов`язані учиняти деякі дії з власної ініціативи, вони повинні давати відповідь лише на доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору. Виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення.
Згідно з пунктом 41 зазначеного Висновку обов`язок судів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент сторін на підтримку кожної підстави. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Відповідно до практики ЄСПЛ очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може надавати кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Виправдовуючи ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України суд зазначає, що сторона обвинувачення не надала допустимих та належних доказів на підтвердження пред`явленого обвинувачення, а в основу обвинувачення, покладені показання свідків, які не викривають поза розумним сумнівом, обвинувачених у скоєні інкримінованого їм злочину та не підкріпленні матеріалами кримінального провадження, що виключає можливість твердження щодо встановлення факту скоєння ОСОБА_11 та ОСОБА_12 злочину. Підставою для ухвалення виправдувального вироку є презумпція невинуватості та вимоги ст. 337 КПК України.

З урахуванням ухваленого вироку суд вважає за неможливе обрання будь-якого запобіжного заходу щодо обвинувачених.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 370, 371, 373, 374-376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
ОСОБА_11 за пред`явленим обвинуваченням у скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України визнати невинуватим та по суду виправдати в зв`язку з недоведеністю, що ОСОБА_11 вчинив вказаний злочин.

Запобіжний заход відносно ОСОБА_11 не обирати.

ОСОБА_12 за пред`явленим обвинуваченням у скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України визнати невинуватим та по суду виправдати в зв`язку з недоведеністю, що ОСОБА_12 вчинив вказаний злочин.

Запобіжний заход відносно ОСОБА_12 не обирати.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через суд, який ухвалив вирок.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається стороні обвинувачення та стороні захисту та не пізніше наступного дня надсилається потерпілому.

Головуючий суддя ОСОБА_1