Справа № 192/1251/17
Провадження № 1-в/192/423/17
Ухвала
Іменем України
"15" вересня 2017 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне в режимі відеоконференції подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» Міністерства юстиції України та голови спостережної комісії Солонянської районної державної адміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , в м. Синельникове, Дніпропетровської області, який на даний час відбуває покарання в Солонянській виправній колонії № 21, засудженого вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2015 року за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі,

за участю учасників провадження:

представника СВК №21 ОСОБА_4 ,
засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
Початок строку:24.02.2015 року

Кінець строку: 17.12.2018 року

В С Т А Н О В И В:

Начальник ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)» та голова спостережної комісії Солонянської районної державної адміністрації звернулися до суду з поданням про умовнодострокове звільнення засудженого від відбування покарання, посилаючись на те, що він, на даний час відбув 2/3 частини строку покарання, до праці ставиться сумлінно: працевлаштований робочим їдальні установи, має чотири заохочення за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, стягнень за порушення режиму утримання немає.Приймає участь в програмах диференційованого виховного впливу «Духовне відродження» «Підготовка до звільнення». Визнає провину в скоєному злочині. Вирішено питання реєстрації. Заборгованості за виконавчими листами немає.

Представник ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)» в судовому засіданні подання підтримав.

Засуджений в судовому засіданні просив звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.

Представник спостережної комісії Солонянської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився повідомлений належним чином, надав суду письмову заяву в якій просить розглядати подання у його відсутність (а.с. 18).

Враховуючи, положення ч. 5 ст. 539 КПК України, згідно якої неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання, не перешкоджає проведенню судового розгляду, судом здійснено судовий розгляд у відсутність належним чином повідомленої особи, яка не з`явилась.

Суд, вислухавши представника ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)», засудженого, думку прокурора, який не заперечував проти задоволення подання, дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали особової справи засудженого, вважає, що подання не підлягає задоволенню в зв`язку з таким.

Відповідно до ст. 81 КК України особам, які відбувають покарання, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засудженого, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення або обмеження волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.

Як встановлено в судовому засіданні, засуджений, який відбув 2/3 частини строку покарання, працевлаштований в Солонянській виправній колонії №21 з липня 2015 року по теперішній час робочим їдальні. Згідно довідки про заохочення та стягнення (а.с. 3), на даний період часу має чотири заохочення за сумлінне ставлення до праці, що застосовані до нього 26 січня 2016 року, 20 січня 2017 року, 18 квітня 2017 року, 20 липня 2017 року, в 2015 році заохочень немав. Тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання, засудженого таким, що належно ставиться до праці, оскільки наявні в засудженого заохочення мають разовий, а не систематичний характер і є недостатніми для оцінки ставлення до праці засудженого, як належне.

Визначаючи ступінь поведінки засудженого за весь період відбування покарання, суд виходить з такого.

Сумлінна поведінка полягає в дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Засуджений за весь період відбування покарання стягнень за порушення режиму утримання немає (а.с. 3). Згідно наявних в особовій справі характеристик (а.о.с. 24, 27) засуджений за весь період відбування покарання характеризувався посередньо, на даний час позитивно, приймає участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, приймає участь в роботі самодіяльних організацій, в реалізації програм диференційованого виховного впливу. 06 січня 2017 року, адміністрацією колонії відмовлено засудженому в направленні документів до суду щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, як такому що не став на шлях виправлення, а ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2017 року суд відмовив в задоволенні клопотання засудженого про застосування до нього положень ст. 82 КК України, в зв`язку з чим, суд, не може визнати поведінку засудженого за весь період покарання сумлінною.

Посилання представника Солонянської виправної колонії № 21 на відсутність в засудженого порушень режиму утримання під час перебування в колонії, судом враховано, але при цьому суд зазначає, що згідно п. 1 ч. 1 ст. 9 КВК України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, є обов`язком засудженого, і виконання даного обов`язку є лише одним з критеріїв, зазначених вище, які в своїй сукупності дають підстави вважати, що засуджений довів своє виправлення.

Враховуючи викладене суд, оцінивши в сукупності досліджені докази, вважає, що засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.

На підставі викладеного, ст. 81 КК України та керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» Міністерства юстиції України та голови спостережної комісії Солонянської районної державної адміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим з моменту вручення йому її копії.

Головуючий: суддя ОСОБА_1