№ 336/5792/16-к
пр.1-кс/336/91/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2018 року м. Запоріжжя
ВСТАНОВИЛА:
В ході досудового розслідування встановлено, що вказаний автомобіль належить ОСОБА_5 , однак згідно довідки, наданої Регіональним сервісним центром МВС України в Запорізькій області станом на 14.12.2017 року перереєстрований на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із чим цьому автомобілю присвоєно новий знак державної реєстрації НОМЕР_1 .
Посилаючись в обгрунтування клопотання на те, що зазначений автомобіль має ознаки речового доказу в кримінальному провадженні, в інтересах запобігання можливості розпорядитися цим майном просить про накладення арешту на автомобіль.
Слідчий, прокурор у судове засідання не прибули, власник майна про розгляд клопотання не повідомлявся. Неприбуття цих осіб у судове засідання у відповідності до вимог ч. 2 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.
За положеннями ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось.
Перевіривши надані матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Стаття 98 КПК України містить поняття речового доказу, відповідно до якої речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як випливає із змісту ст. 172 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт майна накладається з метою забезпечення збереження речових доказів; розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Вирішуючи клопотання на користь особи, яка його ініціювала, слідчий суддя враховує наявність правової підстави для арешту майна, а саме: можливість відчуження транспортного засобу, а також і ту обставину, що транспортний засіб, про накладення арешту на яке просить слідчий, відповідає критеріям речових доказів і може використовуватися як доказ у кримінальному провадженні, оскільки за умови доведення факту протиправного заволодіння майном потерпілого транспортний засіб є предметом викрадення. Бере до уваги суддя і співрозмірність зазначеного заходу забезпечення завданням кримінального провадження, якими є захист особи від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.
Таким чином, за наявності правових підстав для накладення арешту; наявності ознаки речових доказів в цьому провадженні, є всі підстави для задоволення клопотання.
Керуючись ст. ст. 98, 107, 170, 172, 173, 233, 309 КПК України,
УХВАЛИЛА:
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Слідчий суддя ОСОБА_1