Справа № 676/4852/17
Провадження № 1-кс/676/1225/17
У Х В А Л А
про арешт майна
27 вересня 2017 року м. Кам`янець-Подільський
в с т а н о в и в :
Слідчий СВ Кам`янець-Подiльського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області з клопотанням, погодженим з прокурором Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна, а саме туфлі білого кольору, сукню сірого кольору, сукню синього кольору в білий горох, дорожню валізу марки «Classik Asad», мобільний телефон марки «Meizu M5», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 із коробкою до даного телефону.
Під час проведення досудового розслідування ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька АДРЕСА_2 , добровільно видала речі, які вона придбала за викрадені грошові кошти у ОСОБА_8 , а саме туфлі білого кольору, сукню сірого кольору, сукню синього кольору в білий горох, дорожню валізу марки «Classik Asad», мобільний телефон марки «Meizu M5», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 із коробкою до даного телефону.
А тому, враховуючи, що добровільно видані ОСОБА_5 речі є речовими доказами, оскільки є речами, набутими внаслідок вчинення кримінального правопорушення, слідчий просив накласти на них арешт.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 клопотання підтримали із зазначених у ньому підстав.
Законний представник власника майна ОСОБА_5 її батько ОСОБА_6 та адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечили проти задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на добровільно видані ОСОБА_5 речі, мотивуючи тим, що зазначені речі ОСОБА_5 придбала за власні кошти, вилучення у ОСОБА_5 речей було проведено не в передбачений нормами КПК України процесуальний спосіб, слідчим в порушення вимог пункту другого частини другої статті 173 КПК України не надано доказів, що вказують на вчинення ОСОБА_6 крадіжки належних потерпілій ОСОБА_8 грошових коштів, а наданий єдиний стороною обвинувачення доказ протокол допиту ОСОБА_5 є недопустимим доказом, оскільки неповнолітня ОСОБА_5 допитувалась у відсутності законного представника.
Слідчий суддя, заслухавши доводи прокурора та слідчого, думку законного представника та адвоката власника майна, вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Так, статтею 170 КПК України передбачено:
Частина 1 - Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Пункт перший частини 2 - Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Частина 3 - У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Частина 11 - Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідчим суддею з долучених до клопотання матеріалів кримінального провадження, а саме заяви ОСОБА_5 та протоколу огляду речового доказу наданого стороні кримінального провадження від 20 липня 2017 року встановлено, що 20 липня 2017 року в період часу з 15 год. 30 хв. по 15 год. 40 хв. ОСОБА_5 у присутності законного представника батька ОСОБА_6 , педагога ОСОБА_10 та двох понятих у приміщенні Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області добровільно видала слідчому СВ Кам`янець-Подiльського ВП ГУНП України в Хмельницькій області ОСОБА_4 туфлі білого кольору, сукню сірого кольору, сукню синього кольору в білий горох, дорожню валізу марки «Classik Asad», мобільний телефон марки «Meizu M5», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 із коробкою до даного телефону, які, як вбачається з даних протоколу допиту ОСОБА_5 , вона придбала за грошові кошти, які обміняла на викрадені в потерпілої ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 500 доларів США.
На думку слідчого судді застосування зазначеного у клопотання заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна є необхідним та виправданим, оскільки стороною обвинувачення доведено, що добровільно надані ОСОБА_5 речі, набуті нею кримінально протиправним шляхом, тобто відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, що обєктивно підтверджується даними нею у присутності законного представника та педагога показаннями про те, що вона придбала дані речі за грошові кошти, які обміняла на викрадені нею в потерпілої ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 500 доларів США. А тому з метою забезпечення збереження речових доказів, які можуть бути використанні як докази у даному кримінальному провадженні, необхідно накласти на зазначені речі арешт.
При цьому, слідчий суддя вважає за необхідне у відповідності до вимог частина 11 статті 170 КПК України заборонити ОСОБА_5 розпоряджатися буд-яким чином зазначеними речами та використовувати їх, оскільки існують обставини, які підтверджують, що його незастосування призведе до зазначених у цій частині статті 170 КПК України наслідків.
Твердження адвоката ОСОБА_7 про відсутність підстав для накладення арешту на добровільно видані ОСОБА_5 речі через відсутність доказів вчинення нею крадіжки належних потерпілій ОСОБА_8 грошових коштів не ґрунтується на вимогах закону, оскільки норма КПК України, якою обгрунтовує свої заперечення адвокат пункт другий частини другої статті 173 КПК України в редакції Закону №4652-VI від 13 квітня 2012 року, відповідно до якої при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя повинен врахувати достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення, втратила чинність на підставі Закону №1019-VІІІ від 18 лютого 2016 року. А відповідно до вимог чинного пункту третього частини другої статті 173 КПК України слідчий суддя при вирішенні питання про арешт майна повинен врахувати наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, якщо арешт накладається лише у випадках, передбаченими пунктами 3,4 частини другої статті 170 цього Кодексу. А в даному випадку арешт накладається на підставі пункту першого частини другої статті 170 КУпАП, відповідно до приписів якого арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Не ґрунтується на вимогах закону і твердження адвоката про те, що вилучення у ОСОБА_5 речей було проведено не в передбачений нормами КПК України процесуальний спосіб, оскільки як встановлено слідчим суддею ОСОБА_5 20 липня 2017 року в період часу з 15 год. 30 хв. по 15 год. 40 хв. добровільно видала слідчому СВ Кам`янець-Подiльського ВП ГУНП України в Хмельницькій області ОСОБА_4 зазначені в клопотанні речі на підставі своєї ж заяви у присутності законного представника батька ОСОБА_6 , педагога ОСОБА_10 та двох понятих у приміщенні Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області, що об`єктивно підтверджується долученими до клопотання та дослідженими слідчим суддею в судовому засіданні копіями заяви ОСОБА_5 та протоколу огляду речового доказу наданого стороні кримінального провадження від 20 липня 2017 року. При цьому, будь-яких заборон щодо оформлення слідчим у такий процесуальний спосіб добровільної видачі речових доказів особою, в якої вони знаходяться, діючий КПК України не містить, а навпаки відповідає вимогам частини другої статті 93 КПК України, яка надає право слідчому здійснювати збирання доказів шляхом витребування та отримання від фізичних осіб речей.
Також не відповідає дійсності твердження адвоката про те, що наданий стороною обвинувачення доказ протокол допиту ОСОБА_5 , на підставі якого слідчий обґрунтовує свої доводи в клопотанні, є недопустимим доказом, оскільки неповнолітня ОСОБА_5 допитувалась у відсутності законного представника, так як із дослідженого слідчим суддею зазначеного протоколу допиту вбачається, що неповнолітня ОСОБА_5 допитувалась у присутності педагога ОСОБА_10 та законного представника батька ОСОБА_6 , про що свідчить наявність їх підписів у протоколі, тобто з дотриманням вимог частини першої статті 226 КПК України, відповідно до якої допит малолітнього або неповнолітнього свідка проводиться у присутності законного представника, педагога або психолога, а за необхідності лікаря.
Що стосується твердження законного представника ОСОБА_6 про те, що добровільно видані його донькою речі були придбані нею за власні кошти, а не за рахунок викрадених в потерпілої ОСОБА_8 грошових коштів, то дана обставина будь-якими належними, допустимими та достатніми доказами не доведена.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 132, 170, 171, 172, 173 КПК України, -
п о с т а н о в и в :
Задовольнити клопотання слідчого.
Накласти арешт на майно ОСОБА_5 - туфлі білого кольору, сукню сірого кольору, сукню синього кольору в білий горох, дорожню валізу марки «Classik Asad», мобільний телефон марки «Meizu M5», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 із коробкою до даного телефону, заборонивши їй розпоряджатися буд-яким чином зазначеними речами та використовувати їх.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим.

Копію ухвали надіслати слідчому та прокурору.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Хмельницької області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1