Справа №295/3341/15-к

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2018 року м. Житомир

Богунський районний суд м.Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі кримінальне провадження №0005318 від 27.09.2014р. стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Житомира, громадянина України, освіта середня спеціальна, не працюючого, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

по обвинуваченню за ст.128 КК України

з участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

потерпілої ОСОБА_10

обвинуваченого ОСОБА_6

захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 26.09.2014р. приблизно о 08 годині 10 хвилин перебув біля вхідних дверей подвір`я будинку АДРЕСА_2 , де зустрів ОСОБА_14 , який там проживав.
У подальшому, в ході розмови між останніми, на ґрунті особистих неприязних відносин, розпочався словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_14 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, намагався спричинити тілесні ушкодження ОСОБА_6 , на що останній в свою чергу, не маючи наміру на заподіяння тілесних ушкоджень, через необережність, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, навідмаш, наніс ОСОБА_14 один удар правою рукою стиснутою в кулак в область обличчя, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової-лицевої травми, яка супроводжувалась крововиливом під тверду мозкову оболонку, травматичну ампутацію зуба, крововиливом в м`які тканини піднебіння, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по причині загрози для життя в момент спричинення.
Своїми умисними діями, які виразились у необережному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень,ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.128 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю за обставин викладених в обвинуваченні, пояснив, що вранці 26.09.2014р. почув крик дитини. Пішов до сусіда ОСОБА_14 , який проживав по сусідству, сказати щоб той забрав свою собаку, яка кидається на дітей, не дає їм пройти, і це вже було не один раз. В ході спілкування з ОСОБА_14 , яке проходило біля вхідних дверей квартири останнього, ОСОБА_14 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, став йому висловлювати погрози, відштовхувати, намагався вдарити, тому він не маючи наміру на заподіяння тілесних ушкоджень, з необережності наніс один удар рукою в обличчя ОСОБА_14 та залишивши його пішов додому. Дуже жалкує, що так сталося.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачений визнав фактичні обставини вчинення злочину, не оспорює їх, його позиція є добровільною, а тому суд відповідно до ст.349КПК України за згодою учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів, що підтверджують ці обставини, роз`яснивши позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку.

Призначаючи обвинуваченому покарання суд виходить із загальних засад призначення покарання ст.65КК України, та враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно з ст.12КК України відноситься до злочину невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненому визнав повністю. Цю обставину суд визнає такою, що пом`якшує покарання.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Крім того суд враховує, що ОСОБА_6 , як особа позитивно характеризується по місцю проживання та роботи, має захворювання, не працює за станом здоров`я, має сім`ю, на утриманні двоє малолітних дітей, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, дає критичну оцінку своїм діям, а тому приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим призначає покарання в межах санкції статті, за якою він визнається винуватим у виді громадських робіт.

Відповідно до ст.49КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Так як з дня вчинення злочину ОСОБА_6 минуло більше як три роки, тому суд вважає звільнити його від покарання на підставі ч.5 ст.74КК України.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Питання щодо речових доказів, суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Арешт на майно не накладався.

Керуючись ст.ст.371,373,374КПК України, суд
У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченому ст.128КК України та призначити покарання за цим законом 150 (сто п`ятдесят) годин громадських робіт.

На підставі ст.ст.49, ч.5 ст.74КК України звільнити ОСОБА_6 від призначеного покарання в зв`язку із закінченням строків давності.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ОСОБА_6 не обирати.

Речові докази: одяг, волосся з голови, нігті з рук ОСОБА_14 , які знаходяться в камері речових доказів Житомирського ВП ГУ НП в Житомирській області знищити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м.Житомира протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1