УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.10.2017 року м. Херсон
Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого в ОВС СВ управління прокуратури Миколаївської області ОСОБА_2 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 , про тимчасовий доступ до речей і документів,
ВСТАНОВИВ:
Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням в якому просив: надати слідчому в особливо важливих справах слідчого відділу управління прокуратури Миколаївської області ОСОБА_2 тимчасовий доступ (з можливістю вилучення) до матеріалів справи №490/817/14-п, які перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Клопотання вмотивоване тим, що слідчим відділом управління прокуратури Миколаївської області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000081 від 19.03.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 375 КК України, за фактом постановлення Центральним районним судом м. Миколаєва завідомо неправосудної постанови від 26.01.2014 по справі №490/817/14-п, якою ОСОБА_4 визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 3 ст. 185-1 КУпАП та призначено стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на 5 діб.

Досудовим розслідуванням установлено, що Указом Президента України «Про призначення суддів» від 27.12.2001 № 12717/2001 ОСОБА_5 призначено на посаду судді ІНФОРМАЦІЯ_2 строком на 5 років.

ОСОБА_5 09.01.2002 склав присягу судді та присягнув чесно і сумлінно виконувати обов`язки судді, здійснювати правосуддя, підкоряючись тільки закону, бути об`єктивним і справедливим.

Постановою Верховної Ради України «Про обрання суддів» від 22.03.2007 № 814-V ОСОБА_5 обрано на посаду судді ІНФОРМАЦІЯ_2 безстроково.

Законодавством України визначено заходи здійснення правосуддя, метою яких є захист основних прав, законних інтересів і свобод громадян.

Суддя ОСОБА_5 , будучи службовою особою і носієм судової влади, маючи відповідну фахову підготовку та значний досвід роботи, проігнорував вимоги законодавства, умисно постановивши завідомо неправосудну постанову, якою незаконно застосував до учасника мирної акції протесту адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту, чим порушив конституційне право громадянина на свободу та особисту недоторканність.

Так, у листопаді 2013 року Президентом України ОСОБА_6 прийнято рішення про відмову від підписання Угоди про асоціацію з Європейським Союзом, у результаті чого Кабінет Міністрів України 21.11.2013 призупинив процес підготовки до підписання Угоди про асоціацію між Україною та Євросоюзом.

Указані рішення чинної на той час влади викликали обурення серед громадян України, які, використовуючи гарантоване Конвенцією та Конституцією України право на мирні збори, мітинги, походи і демонстрації, 22.11.2013 у місті Києві на Майдані Незалежності розпочали безстрокову мирну акцію протесту на підтримку європейського вектора зовнішньої політики України.

Упродовж грудня 2013 року січня 2014 року в Україні проходили масові акції протестів громадян проти дій режиму влади. На Майдані Незалежності в місті Києві з`явились барикади, відбувалися неодноразові сутички між протестувальниками та співробітниками ПМОП « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». 22.01.2014 з`явилися перші жертви серед протестувальників. З 23 січня 2014 року протести громадян поширились по всій території Україні. У ряді обласних міст України протестувальники захоплювали будівлі обласних державних адміністрацій. Чинна на той час влада вживала всіх можливих заходів, спрямованих на придушення протестів громадян. Про вказані події в державі було відомо ОСОБА_5 .

Безстрокові акції протесту також стали проводитись у місті Миколаєві за ініціативою різних політичних сил та громадських активістів, про що відповідно до ст. 39 Конституції України було завчасно сповіщено органи місцевого самоврядування.

Зокрема, 22.11.2013 громадянами ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , 25.11.2013 громадянином ОСОБА_9 повідомлено Миколаївську обласну раду про проведення на площі Соборній (Леніна) в місті Миколаєві безстрокової акції протесту «Я підтримую ЄС», 02.12.2013 Миколаївською обласною партійною організацією Політичної партії « ІНФОРМАЦІЯ_4 » повідомлено цю міськраду про проведення безстрокового беззбройного зібрання народного віча «На підтримку Євроінтеграції».

26.01.2014 у період з 13 год. до 15 год. 30 хв. на вул. Соборній (Радянській) і пл. Соборній (Леніна) у місті Миколаєві відбулась мирна акція громадян хода та мітинг на підтримку європейського вектора розвитку України та зміни чинної на той час влади. У вказаній акції взяв участь ОСОБА_4 (29.03.2016 змінив своє прізвище на ОСОБА_10 ), який публічно висловлював думки про політичні події, що відбувалися тоді в країні, виступав проти режиму чинної влади та закликав учасників акції до штурму Миколаївської облдержадміністрації.

Після проведення цієї акції ОСОБА_11 виявили працівники міліції на АДРЕСА_2 та о 15 год. 30 хв. доставили до ІНФОРМАЦІЯ_5 , де стосовно нього дільничним інспектором міліції сектору дільничних інспекторів міліції ОСОБА_12 складено протокол серії МИ № 009189 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 3 ст. 185-1 КУпАП, а саме про те, що ОСОБА_11 усупереч приписам ст. 39 Конституції України, завчасно не повідомивши ІНФОРМАЦІЯ_6 , взяв участь у вуличній ході на вул. Соборній (Радянській) і площі Соборній (Леніна) в місті Миколаєві, перебуваючи при цьому у масці з метою уникнення ідентифікації особи.

Указаний протокол разом з іншими матеріали адміністративної справи стосовно ОСОБА_11 за ч.ч. 1, 3 ст. 185-1 КУпАП супровідним листом дільничного ОСОБА_12 від 26.01.2014 № 16/749 направлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 для розгляду по суті і постановлення законного та обґрунтованого рішення.

Того ж дня матеріали стосовно ОСОБА_11 о 21 год. 36 хв. було зареєстровано в автоматизованій системі документообігу суду (справа № 490/817/14-П) та цією системою розподілено для розгляду судді ОСОБА_5 , після чого секретар ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_13 передала матеріали справи судді ОСОБА_5 на розгляд.

Частиною 1 ст. 185-1 КУпАП в редакції Закону від 22.01.2014 передбачено адміністративну відповідальність за порушення встановленого порядку організації або проведення зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій їх учасником, у тому числі біля органів державної влади, органів місцевого самоврядування, установ, підприємств, організацій, житла чи іншого володіння осіб, що тягне накладення штрафу від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк до десяти діб, а частиною 3 цієї статті відповідальність за участь у зборах, мітингу, вуличному поході, демонстрації, іншому масовому заході в масці, шоломі або з використанням інших засобів чи способів маскування з метою уникнення ідентифікації особи, що тягне накладення штрафу від ста п`ятдесяти до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

Ця правова норма за своєю юридичною природою є бланкетною, що вказує на порушення інших, конкретних норм закону і потребує відповідних на них посилань.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у Рішенні Конституційного Суду України від 19.04.2001 № 4-рп/2001, проведення різних форм мирних зібрань повинно бути відповідним предметом законодавчого регулювання, яке на цей час у чинному законодавстві відсутнє.

Статтею 11 Конвенції визначено, що кожен має право на свободу мирних зібрань і свободу об`єднання з іншими особами, включаючи право створювати профспілки та вступати до них для захисту своїх інтересів. Здійснення цих прав не підлягає жодним обмеженням, за винятком тих, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Ці положення Конвенції узгоджуються з нормами ст. 39 Конституції України, яка гарантує право громадянам збиратися мирно, без зброї і проводити збори, мітинги, походи і демонстрації, про проведення яких завчасно сповіщені органи виконавчої влади чи органи місцевого самоврядування.

У справі «Вєренцов проти України» Суд визнав порушення ст. 11 Конвенції, оскільки засудження заявника до адміністративного арешту відповідно до статей 185 та 185-1 КУпАП є втручанням у його право на свободу мирних зібрань, гарантованих ст. 11 Конвенції. Здійснення цього права не підлягає жодним обмеженням, за винятком тих, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві для досягнення законних цілей, зазначених у п. 2 ст. 11 Конвенції. Втручання у право заявника на свободу мирних зібрань не було передбачено законом, оскільки українським парламентом не було прийнято жодного закону, який би регулював порядок проведення мирних демонстрацій, хоча у ст.ст. 39 і 92 Конституції України чітко вимагається, щоб таку процедуру було встановлено законом. Тому порядок, зазначений у ст. 185-1 КУпАП, не був сформульований достатньо чітко для того, щоб заявник міг передбачити наслідки своїх дій (рішення Суду від 11.04.2013).

Так, у п. 67 рішення Суду у справі «Вєренцов проти України» зазначено, що, хоча таке правопорушення, як порушення порядку проведення демонстрацій передбачалося КУпАП, його підставу, тобто порядок проведення демонстрацій, не було чітко встановлено національним законодавством. За відсутності чітких вимог законодавства, що визначає правила проведення мирних демонстрацій, покарання заявника за порушення неіснуючого порядку було несумісним зі ст. 7 Конвенції.

Таким чином, на момент складення стосовно ОСОБА_11 протоколу серії МИ № 009189 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 3 ст. 185-1 КУпАП, на законодавчому рівні порядок організації та проведення вуличних походів не було встановлено, у зв`язку з чим ОСОБА_11 не міг бути притягнутий до відповідальності за вчинення цього адміністративного правопорушення.

Указані вимоги законодавства були достеменно відомі судді ОСОБА_5 , який мав відповідну фахову підготовку та великий досвід роботи.

Отримавши 26.01.2014 близько 21 год. 40 хв. для розгляду матеріали стосовно ОСОБА_11 та ознайомившись з ними, суддя ОСОБА_5 зрозумів, що ОСОБА_11 не підлягає адміністративній відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 3 ст. 185-1 КУпАП, та матеріали справи не містять письмових доказів на підтвердження його вини, внаслідок чого провадження у справі відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Розуміючи, що у разі закриття адміністративного провадження та непритягнення ОСОБА_11 до відповідальності, який виступив проти режиму чинної на той час влади, для нього можуть настати негативні наслідки у вигляді втрати преференцій для подальшого просування по службі та притягнення до дисциплінарної відповідальності і звільнення з обійманої посади, суддя ОСОБА_5 , діючи в особистих інтересах, з метою недопущення цих негативних наслідків, вирішив проявити лояльність до режиму влади та притягнути ОСОБА_11 до адміністративної відповідальності шляхом постановлення завідомо неправосудної постанови, призначивши при цьому стягнення у виді адміністративного арешту.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи в зазначених особистих інтересах, суддя ОСОБА_5 у своєму службовому кабінеті, розташованому у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_3 , у відкритому судовому засіданні за участю ОСОБА_11 розпочав розгляд матеріалів.

Розпочавши розгляд справи, суддя ОСОБА_5 опитав ОСОБА_11 , який йому, в тому числі, повідомив, що 26.01.2014 близько 13 год. перебував на площі Соборній (Леніна) в місті Миколаєві, де публічно висловлював думки про політичні події в країні та пропонував присутнім громадянам піти до будівлі Миколаївської облдержадміністрації з метою її блокування.

Переконавшись у тому, що ОСОБА_11 справді публічно виступав проти режиму чинної влади, ОСОБА_5 умисно в особистих інтересах з метою постановлення завідомо неправосудної постанови, достовірно знаючи, що в діях ОСОБА_11 відсутній склад адміністративного правопорушення, ігноруючи письмові матеріали справи, якими фактично не підтверджувалась його участь в ході, мітингу та застосуванні маски для унеможливлення ідентифікації особи, діючи всупереч положенням ст. 39 Конституції України, Рішення Конституційного Суду України від 19.04.2001 № 4-рп/2001, рішення Суду у справі «Вєренцов проти України», ст.ст. 252, 279 та ст. 280 КУпАП України, склав, підписав та постановив, оголосивши у судовому засіданні, завідомо неправосудну постанову від 26.01.2014, якою визнав його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 3 ст. 185-1 КУпАП, та призначив стягнення у виді адміністративного арешту строком на 5 діб.

Своїми умисними діями суддя ОСОБА_5 спричинив тяжкі наслідки у вигляді незаконного позбавлення волі особи, оскільки на виконання постановленої ним завідомо неправосудної постанови, того ж дня о 23 год. 30 хв. ОСОБА_11 було поміщено до ІНФОРМАЦІЯ_7 , де він утримувався впродовж наступних 68 годин.

За скаргою захисника ОСОБА_14 , залученої для представлення інтересів ОСОБА_11 , 29.01.2014 апеляційним судом Миколаївської області у складі головуючого судді ОСОБА_15 постанову судді ОСОБА_5 від 26.01.2014 стосовно ОСОБА_11 скасовано у зв`язку з порушенням при розгляді справи норм процесуального та матеріального права, ОСОБА_11 о 20 год. 29.01.2014 звільнено з - під адміністративного арешту, а справу закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, за наведених вище обставин суддя ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 375 КК України, постановлення суддею завідомо неправосудної постанови, що спричинило тяжкі наслідки, вчинене в інших особистих інтересах.

15.09.2017 ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 375 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що рішення (постанову) суддею ОСОБА_5 винесено у вихідний день (неділю) 26.01.2014 у вечірній час, без ведення протоколу судового засідання, що унеможливлює встановлення фактичних обставин справи, повноти розгляду адміністративного матеріалу та дотримання прав ОСОБА_4 , без урахування презумпції невинуватості, без дослідження доказів, які підтверджують винність ОСОБА_4 . Та вказане судове рішення ухвалене з порушенням принципу верховенства права, норм процесуального та матеріального права.

Для кримінального провадження суттєве значення мають матеріали справи справі №490/817/14-п, оскільки вони встановлюють обставини вчинення кримінального правопорушення, що відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України підлягає доказуванню у кримінальному провадженні.

Відомості, які містяться в цих документах, необхідно використовувати як докази вчиненого кримінального правопорушення. Іншим способом довести обставини вчиненого кримінального правопорушення за відсутності вказаних документів неможливо.

Справа №490/817/14-п, по якій ОСОБА_11 визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 3 ст. 185-1 КУпАП, знаходиться у володінні ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У зв`язку з викладеним, виникла необхідність у тимчасовому доступі ( з можливістю вилучення) до матеріалів справи №490/817/14-п. Іншим способом отримати такі документи орган досудового розслідування позбавлений можливості.

Вказані матеріали справи №490/817/14-п мають доказове значення. При цьому, відповідно до наказу Державної судової адміністрації України «Про затвердження переліку судових справ і документів, що утворюються в діяльності суду, із зазначенням строків їх зберігання» № 22 від 11.02.2010, строк зберігання справ про адміністративні правопорушення становить 3 роки.

З дати розгляду справи та винесення постанови пройшло вже більше трьох з половиною років, а тому вона може бути знищена працівниками суду.

Вилучення документів необхідне для долучення їх до матеріалів кримінального провадження як доказу та подальшого дослідження, в тому числі в судовому засіданні при розгляді справи по суті.

Орган досудового розслідування звертався з аналогічним по суті клопотанням, однак ухвалою слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_8 від 14.08.2017 відмовлено в його задоволенні, оскільки не було надано доказів того, що справа №490/817/14-п перебуває в суді.

На теперішній час з ІНФОРМАЦІЯ_1 витребувана інформація, відповідно до якої справа № 490/817/14-п відносно ОСОБА_4 зберігається в ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Представник суду в судове засідання не з`явився, причини не явки суду не пояснив, про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Заслухавши пояснення слідчого, вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з огляду на таке.
Згідно ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.
Згідно приписів ч.1 ст. 160 КПК України сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу. Слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором.
Відповідно до ч.6 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.
Доступ особи до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, здійснюється в порядку, визначеному законом.
Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом управління прокуратури Миколаївської області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000081 від 19.03.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 375 КК України, за фактом постановлення Центральним районним судом м. Миколаєва завідомо неправосудної постанови від 26.01.2014 по справі №490/817/14-п, якою ОСОБА_4 визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 3 ст. 185-1 КУпАП та призначено стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на 5 діб.

Для кримінального провадження суттєве значення мають матеріали справи справі №490/817/14-п, оскільки вони встановлюють обставини вчинення кримінального правопорушення, що відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України підлягає доказуванню у кримінальному провадженні.

Відомості, які містяться в цих документах, необхідно використовувати як докази вчиненого кримінального правопорушення. Іншим способом довести обставини вчиненого кримінального правопорушення за відсутності вказаних документів неможливо.

Справа №490/817/14-п, по якій ОСОБА_11 визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 3 ст. 185-1 КУпАП, знаходиться у володінні ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У зв`язку з викладеним, виникла необхідність у тимчасовому доступі ( з можливістю вилучення) до матеріалів справи №490/817/14-п. Іншим способом отримати такі документи орган досудового розслідування позбавлений можливості.

Вказані матеріали справи №490/817/14-п мають доказове значення. При цьому, відповідно до наказу Державної судової адміністрації України «Про затвердження переліку судових справ і документів, що утворюються в діяльності суду, із зазначенням строків їх зберігання» № 22 від 11.02.2010, строк зберігання справ про адміністративні правопорушення становить 3 роки.

З дати розгляду справи та винесення постанови пройшло вже більше трьох з половиною років, а тому вона може бути знищена працівниками суду.

Вилучення документів необхідне для долучення їх до матеріалів кримінального провадження як доказу та подальшого дослідження, в тому числі в судовому засіданні при розгляді справи по суті.

Орган досудового розслідування звертався з аналогічним по суті клопотанням, однак ухвалою слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_8 від 14.08.2017 відмовлено в його задоволенні, оскільки не було надано доказів того, що справа №490/817/14-п перебуває в суді.

На теперішній час з ІНФОРМАЦІЯ_1 витребувана інформація, відповідно до якої справа № 490/817/14-п відносно ОСОБА_4 зберігається в архіві суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 159, ч.1 ст. 160, п.7 ч.1 ст. 162, п.2 та п.3 ч.5, ч.6 ст. 163 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.
Надати слідчому в особливо важливих справах слідчого відділу управління прокуратури Миколаївської області ОСОБА_2 тимчасовий доступ (з можливістю вилучення) до матеріалів справи №490/817/14-п, які перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановити строк дії ухвали до 17.11.2017 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
СуддяОСОБА_1