У Х В А Л А
Іменем України
09 листопада 2017 року
слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , розглянувши, у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого з ОВС СУФР ОВПП ДФС ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу ГП України ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000009 від 30.01.2017, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 205 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
08.11.2017 року в провадження слідчого судді надійшло вищевказане клопотання.

Клопотання обґрунтовано тим, що слідчим управлінням фінансових розслідувань Офісу великих платників податків ДФС здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000009 від 30.01.2017, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 205 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що в червні 2015 року створено та придбано низку підприємств з ознаками фіктивності: ТОВ «ІНДІГО ФІНАНС» (код 39854964),ТОВ «Імідж Груп» (), ТОВ «Баліал» (код 39958176) з метою прикриття незаконної діяльності з конвертації грошових коштів легальним суб`єктам господарювання, чим завдано матеріальну шкоду державі на суму, що становить великий розмір.

Згідно АІС «Податковий блок» засновник, директор та головний бухгалтер на момент здійснення фінансово-господарської діяльності ТОВ «ІНДІГО ФІНАНС» (код 39854964),ТОВ «Імідж Груп» (), ТОВ «Баліал» (код 39958176) - ОСОБА_6 .

Допитана ОСОБА_6 пояснила, що вона зареєструвала ТОВ «ІНДІГО ФІНАНС» (код 39854964),ТОВ «Імідж Груп» (), ТОВ «Баліал» (код 39958176) за грошову винагороду без наміру здійснення фінансово-господарської діяльності. Основні види діяльності, фактична та юридична адреси, а також службові особи підприємств-контрагентів їй не відомі, вона не здійснювала ніяких фінансово-господарських операцій, не надавала звітності до контролюючих органів та не підписувала жодних документів фінансово-господарської діяльності ТОВ «ІНДІГО ФІНАНС» (код 39854964),ТОВ «Імідж Груп» (), ТОВ «Баліал» (код 39958176).

В ході виконання доручення слідчого СУ ФР ОВПП ДФС у межах кримінального провадження, оперативними співробітниками п`ятого відділу МОУ ОВПП ДФС проведено поглиблений аналіз фінансово-господарської діяльності ТОВ «Індіго Фінанс» (), ТОВ «Імідж Груп» (), ТОВ «Баліал» () в розрізі контрагентів-постачальників та контрагентів-покупців ТМЦ на предмет встановлення наявності ознак конвертації грошових коштів у готівкову форму та на предмет встановлення осіб, що причетні до конвертації перерахованих грошових коштів в результаті проведених фінансових операцій.

При детальному аналізі, використовуючи інформаційно-аналітичні бази на рівні ДФС України та виходячи з наявних матеріалів кримінального провадження можливо зробити висновок, що ТОВ «Індіго Фінанс» (), ТОВ «Імідж Груп» (), ТОВ «Баліал» () фактично є «податковими ямами», оскільки на них встановлено «обрив» ланцюга постачання.

Так, оперативними співробітниками п`ятого відділу МОУ ОВПП ДФС, при користуванні інформаційно-аналітичними базами на рівні ДФС України, встановлено, що невстановлені особи, діючи від імені працівників ТОВ «Індіго Фінанс» (), ТОВ «Імідж Груп» (), ТОВ «Баліал» () під час реалізації злочинної схеми з формування незаконної податкової вигоди третім особам, взаємодіють з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , який всупереч вимогам чинного законодавства України, не маючи відповідних дозвільних та реєстраційних документів, здійснює конвертацію готівкових грошових коштів, здобутих внаслідок діяльності фіктивних підприємств, в валюту інших держав за заздалегідь обумовлену грошову винагороду.

Згідно рапорту оперативного співробітника встановлено, що ОСОБА_7 , здійснює конвертацію готівкових грошових коштів, здобутих внаслідок реалізації злочинної схеми з конвертації перерахованих грошових коштів у готівкову форму в результаті проведених фінансових операцій ТОВ «Індіго Фінанс» (), ТОВ «Імідж Груп» (), ТОВ «Баліал» (), в валюту інших держав за адресою: АДРЕСА_2 , що, згідно відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно, належить на праві власності гр. ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до договору купівлі-продажу, р.№531 від 26.03.2009р.

Допитаний у якості свідка ст. о/у з ОВС ОСОБА_8 підтвердив вищезазначену інформацію.

Беручи до уваги вищевикладене, вбачається наявність достатніх підстав вважати, що грошові кошти здобуті внаслідок вчинення злочину, а також документи та печатки ТОВ «Індіго Фінанс» (), ТОВ «Імідж Груп» (), ТОВ «Баліал» () можуть знаходитись за адресою: АДРЕСА_2 та мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні та можуть бути використані в якості доказів.

02 листопада 2017 року, на виконання Ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_9 від 05 жовтня 2017 року, за адресою: АДРЕСА_2 було проведено обшук. Підчас проведення обшуку виявлено та вилучено грошові кошти, а саме:

-долари США у кількості 132 купюри номіналом 100 доларів на загальну суму 13200 доларів США (копії купюр з серіями та номерами є додатками до протоколу обшуку);

-євро у кількості 1 купюра номіналом 500 євро, 17 купюр номіналом 100 євро, 20 купюр номіналом 50 євро, 6 купюр номіналом 20 євро, 1 купюра номіналом 10 євро, 3 купюри номіналом 5 євро, усього на загальну суму 3345 євро (копії купюр з серіями та номерами є додатками до протоколу обшуку);

-українські гривні у кількості 31 купюра номіналом 500 грн., усього на загальну суму 15500 грн.,

які не були зазначені в ухвалі слідчого судді про проведення обшуку, але на які не було надано підтверджуючих документів щодо їх походження. Так вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вказані грошові кошти набуті кримінально протиправним шляхом та мають значення речових доказів у кримінальному провадженні.

Після закінчення слідчої дії вилучені грошові кошти відправлені на зберігання до слідчого управління фінансових розслідувань Офісу ВПП ДФС за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 11 Г.

Враховуючи викладене, на даний час є підстави для накладення арешту на вказані грошові кошти.

В судовому засіданні слідчий просив задовольнити клопотання.

Представник власника майна проти задоволення клопотання заперечив.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, вислухавши пояснення слідчого та представника власника майна, вважаю, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 8 ст. 170 КПК вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до положень ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Однак, слідчим не доведено, що вказане ним у клопотанні майно є предметом кримінального правопорушення, набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення та на нього спрямовано кримінальне правопорушення, таким чином майно, на яке слідчий просить накласти арешт, не відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Водночас, прокурором не доведено наявності ризиків, передбачених абз.2 ч.1 ст. 170 КПК України та не обґрунтовано при цьому правових підстав для такого арешту та необхідності у його накладенні, а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в рамках якого подано дане клопотання, а також необґрунтованість і недоведеність необхідності застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя не знаходить правових підстав для задоволення вказаного клопотання.

Керуючись вимогами ст. ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання старшого слідчого з ОВС СУФР ОВПП ДФС ОСОБА_3 , погодженого з прокурором відділу ГП України ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000009 від 30.01.2017, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 205 КК України відмовити.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1