Справа № 294/990/16-к
Провадження № 1-кп/273/13/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 березня 2018 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі головуючої судді ОСОБА_1 , секретаря судових засідань ОСОБА_2 , за участю прокурора Новоград - Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , прокурора Бердичівської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Баранівка об`єднані кримінальні провадження: внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером №0000388 від 24.10.2015 року та внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000108 від 02.03.2016 року за єдиним номером справи №294/990/16-к, по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Чуднів, Житомирської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, працюючого директором ПП «Спецмонтаж-Л», військовозобов`язаного, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 398 КК України,

В С Т А Н О В И В:
23 жовтня 2015 року, близько 19:50 год. в с.Романівка, Романівського району Житомирської області ОСОБА_5 , знаходячись на дорозі по вулиці Першотравневій та діючи з мотивів явної неповаги до суспільства, грубо порушуючи громадський порядок, що виразилося в зневажливому стані до громадської моралі, ігноруванні існуючих у суспільстві елементарних правил поведінки, благопристойності, виявляючи свою зухвалість, умисно наніс близько 6 ударів руками по голові та декілька ударів ногами по тулубу ОСОБА_6 , спричинивши останньому тілесні ушкодження легкого ступеню тяжкості у вигляді синця навколо лівого ока, садна зовнішнього кута лівого ока, синця лівої скулової ділянки, синця правої скулової ділянки, синця лівої тім`яної ділянки, синця правої тім`яної ділянки, струсу головного мозку.

Крім того, на початку жовтня 2015 року ОСОБА_8 звернувся до адвоката ОСОБА_7 (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №359 від 08.10.2004 року) з проханням щодо забезпечення представництва його інтересів у суді під час здійснення цивільного судочинства та надання інших видів правової допомоги на професійній основі. З цією метою між адвокатом ОСОБА_7 та ОСОБА_8 укладено договір про надання послуг у цивільному процесі в якості представника відповідача від 08 жовтня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_8 про повернення безпідставно набутого майна у Чуднівському районному суді Житомирської області. Таким чином, адвокат ОСОБА_7 є уповноваженою від ОСОБА_8 особою на здійснення представництва та захисту його інтересів у Чуднівському районному суді в цивільній справі.

02 березня 2016 року об 11:00 годині в залі судового засідання Чуднівського районного суду Житомирської області, розташованого за адресою: вул. Соборна, 3 м. Чуднів Житомирської області розпочався розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_8 про повернення безпідставно набутого майна. В даному судовому засіданні приймав участь адвокат ОСОБА_7 , здійснюючи безпосередньо діяльність пов`язану з наданням правової допомоги, діючи як представник відповідача. В ході розгляду вказаної цивільної справи адвокат ОСОБА_7 , як представник відповідача, заявив клопотання у справі, в зв`язку з чим подальший розгляд цивільної справи було перенесено на іншу дату.

Після закінчення судового розгляду даної справи 02 березня 2016 року близько 12:30 год. представник відповідача у вказаній цивільній справі ОСОБА_7 , відповідач у зазначеній цивільній справі ОСОБА_8 та свідок у цій справі ОСОБА_9 першими покинули зал судового засідання та вийшли у фойє Чуднівського районного суду, де розпочали обговорювати хід судового розгляду. Згодом, у приміщення фойє Чуднівського районного суду вийшов ОСОБА_5 , який достовірно знаючи, що адвокат ОСОБА_7 є представником ОСОБА_8 , з метою помсти йому як представнику, який надає правову допомогу у зазначеній вище справі, на ґрунті виниклих до нього неприязних відносин, пов`язаних із виконанням професійних обов`язків, передбачаючи і бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, перебуваючи у фойє Чуднівського районного суду Житомирської області по вул. Соборна, 3 в м. Чуднів Житомирської області 02 березня 2016 року близько о 12:30 год. умисно наніс один удар правою ногою в область лівої ноги, ОСОБА_7 спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці лівого стегна, які згідно висновку судово-медичного експерта № 85 від 03 березня 2016 року відносяться до легкого ступеню тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.296 КК України визнав себе винним часткового. Пояснив, що у 2015 році попросив друга ОСОБА_10 відвезти його з м.Чуднів до м.Володимир-Волинський. В той день був дощ. Біля с.Романівки, перебуваючи за кермом автомобіля, в`їхав в глибоку яму та розрізав два передніх колеса. Для оформлення ДТП подзвонив в поліцію. На вказаний виклик працівники поліції прибули приблизно через півгодини. Обвинувачений ОСОБА_5 запропонував останнім викликати працівника облавтодора для складання протоколу обстеження дорожнього полотна. На вказаний виклик прибув ОСОБА_6 , який перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, почав ображати обвинуваченого та замахуватися невідомим предметом. З метою захисту від його неправомірних дій, вдарив ОСОБА_6 у обличчя, після чого обвинуваченого скрутили працівники поліції та почили бити. Вказує, що ОСОБА_6 обстеження на стан алкогольного сп`яніння не проводили. Зазначає, що вказані події відбувалися в темну пору доби, а безпосередніми свідками події були син ОСОБА_6 , який приїхав з ним, працівники поліції ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а також ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Щодо неправомірних дій ОСОБА_6 до поліції не звертався, так як були відсутні синці чи будь-які ушкодження. Свою вину визнає в частині нанесення удару в обличчя ОСОБА_6 , проте зазначає, що вказаний удар був нанесений виключно для самозахисту та вважає, що вірною кваліфікацією його дій буде за ч.1 ст.125 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.398 КК України винним себе не визнав, вказав, що справа сфабрикована. Пояснив суду, що на розгляді Чуднівського районного суду перебувала цивільна справа за його позовом про стягнення з ОСОБА_15 та ОСОБА_16 грошових коштів в сумі 3 тис. доларів США. У судовому засіданні 02.03.2016 року, ОСОБА_5 як позивач у справі, звернувся до суду з заявою про залишення позову без розгляду. Після завершення судового засідання, повідомив ОСОБА_8 про те, що йому необхідно з`явитися з його представником ОСОБА_7 в виконавчу службу, яка знаходиться на поверх вище. В фойє суду, без зрозумілих обставин, ОСОБА_15 почав ображати ОСОБА_5 і його співмешканку, погрожував фізичною розправою та провокував бійку. Після вказаних подій, обвинувачений звернувся до відділення поліції із заявою на ОСОБА_15 за образи та погрози. Жодних ударів ОСОБА_7 не наносив. Вказує, що у справі по стягненню заборгованості неодноразово приймав участь ОСОБА_7 , проте чи був він представником відповідача по справі чи просто вільним слухачем 02.03.2016 року, йому не відомо. Додатково зазначає, що з ОСОБА_7 у нього неприязні відносини та ОСОБА_7 йому неодноразово погрожував, що звернеться до свого сина, який працює в прокуратурі. Вказує, що слідча на стадії досудового розслідування ігнорувала всі подані ОСОБА_5 клопотання, проте жодних дій слідчих не оскаржував. Цивільний позов заявлений ОСОБА_7 про стягнення 30000,00 грн. моральної шкоди не визнав.

Не зважаючи на часткове визнання ОСОБА_5 вини у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.296 КК України та невизнанням вини у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.398 КК України, суд, дослідивши його покази, вислухавши покази потерпілих та свідків, дослідивши інші докази у справі, вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому злочинів доведена повністю і підтверджується наступними доказами:

- показаннями допитаного у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_6 , який пояснив, що 23.10.2015 року о 19:00 год. перебуваючи дома, отримав дзвінок з ГАІ про необхідність прибути на місце ДТП, при якому розрізані колеса транспортного засобу. Приїхавши з сином на вказане місце, зупинився та вийшов з машини, тримаючи руки в карманах. Йому назустріч вибіг чоловік в капюшоні з питанням: «Ти дорожнік?» . На мою ствердну відповідь, одразу почав бити в обличчя, після падіння на землю, продовжував наносити удари. В загальному наніс декілька ударів в лице та 5-6 ударів по спині. Потерпілий вказує, що жодних ударів у відповідь не наносив. Бійку припинили працівники поліції. Зазначає, що під час конфлікту його син перебував у машині, а працівники поліції могли бачити нанесення ударів. В судовому засіданні впізнав обвинуваченого ОСОБА_5 та вказав, що саме він наносив йому удари та після вказаної події навіть не попросив вибачення за скоєне;

- показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_17 , який показав, що в жовтні 2015 року ніс службу у патрульній поліції. В вечірній час надійшло повідомлення про те, що на автодорозі біля с.Романівка сталося ДТП в якому було пошкоджено колесо автомобіля. Приїхавши на місце ДТП, почали оформлювати його документально та викликали представника облавтодора на прохання присутніх на місці ДПТ. Через деякий час на місце пригоди прибув ОСОБА_6 . Згодом, почувши шум та побачивши бійку, почав розбороняти. Бачив, як обвинувачений ОСОБА_5 наносив удари ОСОБА_6 , ОСОБА_6 жодних ударів не наносив. Жодних погроз чи сварок не чув. Після того як припинили бійку, викликали слідчо-оперативну групу для відібрання пояснень;

- показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_18 , який пояснив, що вкінці жовтня 2015 року отримав виклик на місце ДТП з пошкодженими колесами біля с.Романівка. На місці ДТП знаходився автомобіль «Ауді» з пошкодженими передніми колесами, особи які знаходилися у вказаному автомобілі попросили викликати працівника облавтодора. На вказаний виклик приїхав ОСОБА_6 . Коли представник облавтодору вийшов з машини, до нього одразу підбіг обвинувачений ОСОБА_5 з питанням «ти дорожнік?», та одразу вдарив в лице. Бачив як ОСОБА_5 наносить ОСОБА_6 удари в лице та по-голові. Жодних сварок та суперечок не чув, бачив як удари обвинувачений наносив мовчки. Вказує, що в загальному обвинувачений наніс не менше 5-6 ударів. Жодних ударів ОСОБА_5 будь-хто не наносив. Зазаначає, що водій «Ауді» не міг бачити подій, так як підійшов вже після бійки. Оформленням та допитом осіб займався викликаний слідчий ОСОБА_19 ;

- показаннями допитаного у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_7 , який пояснив, що у 2015 році до нього звернувся ОСОБА_15 з проханням представляти його інтереси у суді у справі за позовом ОСОБА_5 про стягнення з нього коштів. У вказаній справі відбулося більше 3-4 засідань за участі ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_7 як представника ОСОБА_15 . Ухвалою суду було залишено без розгляду частину позовних вимог, в іншій частині продовжувався розгляд справи. Після судового засідання 02.03.2016 року, в фойє суду були присутні потерпілий, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та розмовляли щодо розгляду справи. Проходячи повз присутніх, ОСОБА_5 наніс потерпілому удар ногою в ліву ногу і побіг в двері. ОСОБА_9 кинувся його наздоганяти, а потерпілий ОСОБА_7 одразу звернувся до відділення поліції з заявою на протиправні дії обвинуваченого. Вказує, що жодних погроз ОСОБА_5 не висловлював, неприязних відносин не було, познайомився з обвинуваченим у суді при розгляді цивільної справи в якій потерпілий представляв інтереси відповідача. Зазначає, що обвинувачений знав, що потерпілий ОСОБА_7 був представником ОСОБА_15 у справі, так як до того дня по вказаній цивільний справі було проведено декілька засідань. Заявив цивільний позов про відшкодування моральної шкоди завданої злочином у розмірі 30000,00 грн., так як протиправні дії обвинуваченого принизили його як адвоката перед клієнтами, а також завдали моральних страждань у зв`язку з ушкодженням здоров`я, після яких він не міг нормально працювати;

- показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_8 , який пояснив, що у 2016 році його інтереси по цивільний справі за позовом ОСОБА_5 представляв адвокат ОСОБА_7 . Після судового засідання 02.03.2016 року, на якому також був присутній ОСОБА_9 , перебуваючи в фойє суду, ОСОБА_5 безпідставно вдарив адвоката ОСОБА_7 . Удар наніс мовчки, без будь-яких розмов, ногою в область ноги, тазу. Вказує, що обвинувачений знав про те, що ОСОБА_7 є представником у справі;

- показаннями допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_9 , який вказав, що влітку 2016 року був присутній в якості свідка у судовому засіданні по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_8 про стягнення коштів. Після судового засідання, всі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вийшли в коридор суду. Обвинувачений, проходячи повз, наніс удар ногою у верхню частину ноги ОСОБА_7 та вибіг одразу на вулицю. Після вказаної події звернулися до поліції з заявою. Вказує, що жодних неприязних відносин з ОСОБА_5 не було. Обвинувачений знав, що ОСОБА_7 представляє інтереси мого брата ОСОБА_8 у суді.

Крім зазначених показів, вина обвинуваченого повністю доведена дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами:

- даними витягу з кримінального провадження №0000388, згідно яких від потерпілого ОСОБА_6 надійшла заява про те, що 23.10.2015 року о 19:50 год. в с.Романівка Романівського району Житомирської області, знаходячись на дорозі вулиці Першотравнева та діючи з мотивів явної неповаги до суспільства, грубо порушуючи громадський порядок, що виразилося в зневажливому стані до громадської моралі, ігноруванні існуючих у суспільстві елементарних правил поведінки, благопристойності умисно наніс неодноразові удари руками і ногами по голові та тулубу ОСОБА_20 , спричинивши останньому тілесні ушкодження;

- даними протоколу огляду місця події від 24.10.2015 року з план-схемою та фото таблицею, згідно з яким оглянуто частину автодороги на вул.Першотравнева біля с.Романівка; виявлено вибоїну розміром 1,4 м на 1,0 м, глибиною 0,11 м. та зафіксовано місце розташування автомобіля на якому прибув на місце ДТП ОСОБА_6 та автомобіля особи, яка йому нанесла тілесні ушкодження;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 09.12.2015 року за участі потерпілого ОСОБА_6 з фото таблицями, в ході якого потерпілий детально розповів та показав про локалізацію нанесених йому ударів та механізм їх нанесення ОСОБА_5 ;

- висновком експерта №711 від 24.10.2015 року за результатами проведеної судово-медичної експертизи по факту отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , згідно якого виявлені тілесні ушкодження у вигляді синця навколо лівого ока , садна зовнішнього кута лівого ока, синця лівої скулової ділянки, синця правої скулової ділянки синця лівої тім`яної ділянки , синця правої тім`яної ділянки , струсу головного мозку , що відносяться до легкого ступеню тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я; виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею , можливо від ударів рукою; враховуючи локалізацію тілесних ушкоджень експерт вважає, що було нанесено не менше 6-ти ударів; виявлені тілесні ушкодження могли утворитися в термін та за обставин, вказаних в постанові;

- висновком експерта №85 від 02.03.2016 року за результатами проведеної судово-медичної експертизи по факту отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , згідно якого у потерпілого виявлені тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці лівого стегна, що відноситься до легкого ступеню тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я; виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо від удару взутою ногою чи іншим предметом; враховуючи локалізацію тілесних ушкоджень експерт вважає, що було нанесено не менше одного удару;

- договором про надання послуг у цивільному процесі в якості представника відповідача від 08.10.2015 року, відповідно до якого ОСОБА_8 уповноважив ОСОБА_7 на представництво його інтересів у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_8 про повернення безпідставно набутого майна;

- копією ухвали Чуднівського районного суду Житомирської області про залишення позовної заяви без розгляду від 02.03.2016 року, відповідно до якої зазначені особи, які брали участь у судовому засіданні, зокрема зазначено відповідачем ОСОБА_8 , представником відповідача зазначено ОСОБА_7 ;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 23.06.2016 року з фототаблицями за участю потерпілого ОСОБА_7 , відповідно до якого потерпілий показав механізм нанесення удару ногою ОСОБА_5 в область лівого стегна потерпілого;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 24.06.2016 року з фототаблицями за участю свідка ОСОБА_8 , відповідно до якого свідок показав механізм нанесення ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 , а саме удару ногою ОСОБА_5 в область лівого стегна;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 09.07.2016 року з фототаблицями за участю свідка ОСОБА_9 , відповідно до якого свідок показав механізм нанесення ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 , а саме удару ногою ОСОБА_5 в область лівого стегна;

- висновком експерта №359 від 24.06.2016 року за результатами проведеної додаткової судово-медичної експертизи по факту отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , згідно якого механізм утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 виявлений при проведені судово-медичної експертизи відповідає механізму їх утворення, вказаному ОСОБА_7 під час проведення слідчого експерименту за його участю 23.06.2016 року; механізм утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 виявлений при проведені судово-медичної експертизи відповідає механізму їх утворення, вказаному із свідком ОСОБА_8 під час проведення слідчого експерименту за його участю 23.06.2016 року.

Додатково суд зазначає, що висновок експерта №85 від 02.03.2016 року за результатами проведеної судово-медичної експертизи по факту отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_7 та висновок експерта №359 від 24.06.2016 року за результатами проведеної додаткової судово-медичної експертизи по факту отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_7 є вмотивованими, послідовними у своєму викладі, зрозумілими та чіткими, повністю узгоджуються з іншими матеріалами справи, та не потребують додаткових пояснень експерта ОСОБА_21 .

Враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінальних проваджень, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженнях з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, зробив висновок про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінальних правопорушень.

Суд вважає, що заперечення обвинуваченим своєї вини по обвинуваченню спрямоване на ухилення його від відповідальності та розцінює їх, як спосіб захисту.

Умисні дії ОСОБА_5 23.10.2015 року суд кваліфікує за ч. 1 ст. 296 КК України, а саме як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Умисні дії ОСОБА_5 02.03.2016 року суд кваліфікує за ч. 2 ст. 398 КК України, а саме умисне заподіяння представнику особи легких тілесних ушкоджень у зв`язку з діяльністю, пов`язаною з наданням правової допомоги.

При призначенні покарання відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно ст. 66 КК України, не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , суд виходить з наступного.

Суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєних обвинуваченим ОСОБА_5 злочинів, за ч. 1 ст. 296 КК України є злочином невеликої тяжкості, за ч.2 ст. 398 КК України є злочином середньої тяжкості, особливості й обставини вчинення злочинів: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій.

Також, суд враховує, що обвинувачений раніше не судимий; працює директором ПП «Спец монтаж-Л»; відповідно до характеристики наданої Чуднівською міською радою Житомирської області №68 від 19.11.2015 року обвинувачений характеризується позитивно, компрометуючі данні відсутні; відповідно до витягу з ІІПС «Армор» неодноразово від фізичних осіб надходили скарги на неправомірні дії ОСОБА_5 , відповідно до характеристики наданої виконкомом П`ятківської сільської ради №118 від 24.06.2016 року ОСОБА_5 характеризується з позитивної сторони, компрометуючих матеріалів немає; довідкою виданої виконкомом Великокоровинецької селищної ради №1489 від 25.07.2016 року зазначено, що компрометуючих матеріалів на обвинуваченого не надходило; відповідно до листа Військової частини НОМЕР_1 №1571 від 10.05.2016 року ОСОБА_5 є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 та рахується таким, що самовільно залишив частину; відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 №895 від 14.07.2016 року на військовий облік в Чуднівському РВК по демобілізації не ставав; має на утриманні двох малолітніх дітей та батька, який потребує стороннього догляду за станом здоров`я.

Суд також враховує висновки досудової доповіді Баранівського районного сектору з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній, виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства.

З врахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню інших злочинів, тому суд обирає йому покарання у межах санкцій даних статей у виді обмеження волі, призначивши покарання, застосувавши положення ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Відповідно до п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, який набув чинності 07.09.2017 року постановлено звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального Кодексу України та за злочини вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального Кодексу України осіб, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилось 18 років.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про амністію у 2016 році» виконання цього закону покладається на суди. Питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого(підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

Згідно ч.2 ст.3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 01.10.1996 року зі змінами від 14.05.2014 року, установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_5 має на утриманні малолітню дочку ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження Серії НОМЕР_2 ) та малолітнього сина ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про народження Серії НОМЕР_3 ), не позбавлений батьківських прав станом на момент розгляду справи.

Обставин, які б перешкоджали застосуванню амністії, відповідно до ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що на обвинуваченого ОСОБА_5 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, який набув чинності 07.09.2017 року, та зважаючи на подану та підтриману ним відповідну заяву, останього необхідно звільнити від відбування призначеного покарання, на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» .

Потерпілим ОСОБА_6 цивільний позов пред`явлено не було.

Потерпілим ОСОБА_7 було заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_5 моральної (немайнової) шкоди в розмірі 30000,00 грн. Позов мотивовано тим, що йому заподіяно моральних страждань у зв`язку з ушкодженням здоров`я, приниженням перед клієнтами, тривалий час не міг працювати, що потягнуло за собою погіршення стосунків з клієнтами.

Щодо заявленого цивільного позову суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 128 ч. 5 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, КПК України не врегульовані, до них застосовується норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Водночас, за змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Цей же принцип змагальності сторін, що передбачає самостійне обстоювання сторонами кримінальної справи їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів, свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості закріплений і в ст. 22 КПК України.

До того ж, приписами п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України визначено, що у кримінальній справі підлягає доказуванню, зокрема, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали кримінального провадження та цивільного позову, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Частиною 1 статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд вважає, що від дій відповідача (обвинуваченого) ОСОБА_5 позивач (потерпілий) ОСОБА_7 безумовно зазнав моральних страждань. Однак розмір моральної шкоди, на думку суду, є завищеним, а тому позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню виходячи з часткової доведеності позовних вимог.

Так, виходячи із характеру вчиненого злочину, глибини фізичних та душевних страждань, а саме у зв`язку з ушкодженням здоров`я, приниженням перед своїми клієнтами як адвоката, неможливості працювати повноцінно деякий час та погіршення у зв`язку з цим стосунків із клієнтами, тим самим заподіяло моральні страждання, враховуючи час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, а також майнового стану обвинуваченого та реальні можливості її відшкодування, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд вважає, що на користь позивача (потерпілого) ОСОБА_7 слід стягнути моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу не обирати.

Судові витрати та речові докази по справі відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених частиною 1 статті 296, частиною 2 статті 398 КК України та призначити покарання :

-за частиною 1 статті 296 КК України - обмеження волі на строк 2 (два) роки;

-за частиною 2 статті 398 КК України - обмеження волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання за сукупністю злочинів - обмеження волі на строк 3 (три) роки.

Звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання на підставі п. в статті 1 Закону України Про амністію у 2016 році .

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_5 не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної (немайнової) шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_7 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ) моральну (немайнову) шкоду в розмірі 5000,00 грн. (п`ять тисяч гривень 00 копійок).

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Житомирської області через Баранівський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя ОСОБА_1