Справа № 303/4590/16-к
1-кп/303/467/17
Номер рядка стат. звіту 2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 грудня 2017 року м. Мукачево
МУКАЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
в особі головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 листопада 2014 року за №0003588 про обвинувачення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженки та мешканки
АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з середньою освітою,
раніше не судимої, неодруженої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
представника потерпілої ОСОБА_6
обвинуваченої ОСОБА_3
захисника ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 26 листопада 2014 року приблизно о 09 год. 20 хв., знаходячись біля будинку № 18 на вулиці Гагаріна в с. Ділок Мукачівського району, на ґрунті триваючих неприязних відносин та ревнощів, вчинила сварку з своєю сусідкою - потерпілою ОСОБА_5 , в ході якої, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно - небезпечних наслідків, підійшла до останньої, схопивши та смикаючи її за волосся, намагаючись позбавити рівноваги, нанесла потерпілій ОСОБА_5 один удар обутою ступнею ноги в праву ногу, внаслідок чого спричинила їй тілесні ушкодження у вигляді: травматичного набряку м`яких тканин у тім`яній ділянці зліва, синця в ділянці середньої третини правої гомілки по передній поверхні з травматичним набряком м`яких тканин, які відносяться до групи легких тілесних ушкоджень, як такі, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я і стійку втрату працездатності, та які виникли внаслідок дії твердих тупих предметів по механізму удару, чим можуть бути взуті ноги сторонньої людини.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, не визнала та показала, що у неї були доволі напружені відносини з сусідкою - потерпілою ОСОБА_8 у зв`язку з тим, що люди в селі говорили, начебто ОСОБА_5 мала стосунки з її батьком. 26 листопада 2014
Стр. 2 із 3
року приблизно о 09 год. 20 хв. вона знаходилася у дворі свого будинку, побачила, що вулицею йде ОСОБА_8 . Вона (обвинувачена) вийшла на вулицю біля будинку з наміром з`ясувати у потерпілої ОСОБА_8 щодо розповсюдження нею по селу пліток, сказала їй : «ти довго ще будеш лізти в мою сім`ю», потерпіла відповіла : «що ти, смолячко, мені лізеш в очі», потім ОСОБА_5 висловилася нецензурно і штовхнула її (обвинувачену) у праве плече від чого вона частково втратила рівновагу і спиною змістилася в напрямку хвіртки її двору, яка була відкрита, вона схопила і смикнула ОСОБА_5 за волосся, щоб та відстала, і зразу її відпустила, на вулицю вибігла також її (обвинуваченої) мама, мама потерпілої також вийшла надвір. Вона не пригадує чи наносила удари потерпілій, вона її не била ногою, а лише смикнула її за волосся. Позов не визнає.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 показала, що 26 листопада 2014 року приблизно о 09 год. 20 хв., знаходячись біля будинку АДРЕСА_1 поверталася з дитячого садка, куди відвела молодшого сина. З свого двору вибігла її сусідка ОСОБА_3 , вона стала кричати, копкала її (потерпілу) ногою і смикала за волосся. Обвинувачена смикала її за волосся, копнула ногою в її праву ногу нижче коліна. Причиною такої її поведінки, мабуть, було те, що один раз був випадок, що вона подзвонила татові ОСОБА_3 , коли мала везти з ОСОБА_9 бензокосарку, і попросила його, як сусіда, відвезти її на його автомобілі з бензокосаркою додому. Внаслідок цього нога була опухлою, тому після цього вона лікувалася, приймала уколи. Позов підтримує.
Свідок ОСОБА_10 показала, що в один з днів листопада 2014 року знаходячись у будинку АДРЕСА_1 , зранку її кума - ОСОБА_8 відводила дітей в садочок і поверталася додому, вона була в хаті з 3-х місячною дитиною, почула крики і побачила у вікно як ОСОБА_3 та її мама напали на ОСОБА_5 , мама смикала за волосся, а ОСОБА_3 наносила кілька ударів, копкала ногами ОСОБА_8 у праву ногу нижче коліна, у чому була обута ОСОБА_3 точно не пам`ятає, але була не в тапочках, вона (свідок) вибігла на вулицю, стала кричати, потім вибігла мама потерпілої, а потім ОСОБА_3 та ОСОБА_5 розійшлися по своїм домогосподарствам.
Аналізуючи і оцінюючи на предмет достовірності за внутрішнім переконанням показання потерпілої ОСОБА_5 і свідка ОСОБА_10 , які були попереджені про кримінальну відповідальність за давання завідомо неправдивих показань та приведені до присяги, суд прийшов до висновку, що вони є більш послідовними, ніж показання обвинуваченої, що у сукупності підтверджується судово-медичною експертизою.
Не зважаючи на невизнання обвинуваченою ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, її вина у його вчиненні доведена також судово-медичною експертизою, відповідно до висновку якої за № 1029/14 від 03.12.2014 року, у потерпілої ОСОБА_5 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: травматичного набряку м`яких тканин у тім`яній ділянці зліва, синця в ділянці середньої третини правої гомілки по передній поверхні з травматичним набряком м`яких тканин, які відносяться до групи легких тілесних ушкоджень, як такі, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я і стійку втрату працездатності, та які виникли внаслідок дії твердих тупих предметів по механізму удару, чим можуть бути взуті ноги сторонньої людини.
Допитавши обвинувачену, потерпілу та свідка, заслухавши доводи прокурора, представника потерпілої, захисника, дослідивши письмові докази у справі, оцінивши зібрані докази в сукупності, які суд вважає належними, допустимими, достовірними та достатніми по справі, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.125 КК України, умисне легке тілесне ушкодження, є повністю доведеною.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 подала клопотання, яке підтримала її захисник, про звільнення її від кримінальної відповідальності і закриття кримінального провадження на підставі ст.49 КК України, у зв`язку з закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності.
Стр. 3 із 3
Прокурор ОСОБА_4 не заперечила щодо звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності з наведених підстав та закриття провадження.
Потерпіла ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_6 , кожен окремо, заперечили щодо задоволення вказаного клопотання.
Згідно із ст.12 КК України злочин, передбачений ч.1 ст.125 КК України, відноситься до злочинів невеликої тяжкості.
Згідно із ст.44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених КК України.
Відповідно до ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину минуло два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.
Згідно із ч.2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається у зв`язку зі звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
З врахуванням того, що кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 є невеликої тяжкості, вчинено 26 листопада 2014 року, з моменту його вчинення минуло понад 2 роки, під час яких перебіг строків давності не зупинявся та не переривався, а тому суд вважає, що ОСОБА_3 слід звільнити від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, а кримінальне провадження необхідно закрити.
Статтею 129 КПК України передбачено вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні лише у випадках коли судом ухвалюється вирок або постановляється ухвала про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
З врахування вищенаведеного, цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди необхідно залишити без розгляду.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.44, 49 КК України, ст.ст.284-288, 372, 376 КПК України, суд
У Х В А Л И В :

Визнати винною ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.
Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, на підставі ст.49 КК України, за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України.
Кримінальне провадження внесене 26 листопада 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003588 відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, закрити.
Позовну заяву потерпілої ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.
Ухвала суду може бути оскаржена протягом семи днів з дня її винесення до апеляційного суду Закарпатської області.

Головуючий ОСОБА_1