Номер провадження: 11-кп/785/153/18
Номер справи місцевого суду: 511/549/13-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.04.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційну скаргу прокурора Роздільнянської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , а також заперечення обвинуваченої ОСОБА_8 на апеляцію на ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 19.07.2017 року про повернення прокурору обвинувального акту відносно ОСОБА_8 за ч. 2, ч. 3 ст. 190 КК України для усунення недоліків,
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 19.07.2017 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 190 КК України, зареєстрований в ЄРДР за № 0000091 від 04.12.2012 року повернуто прокурору Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області, в зв`язку з не відповідністю вимогам ст.291 КПК України. Своє рішення суд мотивував відсутністю формулювання обвинувачення, внаслідок чого обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, відсутністю в матеріалах кримінального провадження документів на підтвердження повноважень прокурорів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , та даних про потерпілого.

В апеляції прокурор, вважаючи, що ухвала суду незаконна та необґрунтована, просить про скасування ухвали, та призначення нового розгляду обвинувального акту в суді першої інстанції, посилаючись на те, що висновки суду необґрунтовані, оскільки в обвинувальному акті містяться всі необхідні відомості, передбачені ч. 2 ст. 291 КПК України, викладені фактичні обставини кримінального правопорушення та правова кваліфікація, та встановлені всі елементи складу кримінального правопорушення, із зазначенням часу, місця, способу та інших обставин кримінального правопорушення, крім того ОСОБА_12 підтвердила зрозумілість пред`явленого обвинувачення, тож відсутність формулювання обвинувачення не є істотним порушенням вимог КПК України, що перешкодило суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, в обвинувальному акті також є всі необхідні анкетні відомості щодо ОСОБА_13 , а зміна прізвища обвинуваченою з ОСОБА_14 на ОСОБА_15 відбулося після направлення обвинувального акту до суду.

В запереченні на апеляцію обвинувачена просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора, вважаючи, що ухвала суду законна, а висновки прокурора про те, що недоліки обвинувального акту можна виправити шляхом зміни обвинувачення в суді, є необґрунтованими. Заслухавши доповідача, прокурора, яка не підтримала апеляцію, обвинувачені і її захисника, які заперечували проти задоволення апеляції прокурора, дослідивши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляція прокурора задоволенню не підлягає з наступних підстав. У відповідності до п. 13 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом країни про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.
Частиною 1 ст. 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Формулювання обвинувачення має містити обставини, передбачені ст. 91 ч. 1 КПК України, що підлягають доказуванні у кримінальному провадженні, зокрема, дані, щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини, мотивів, способу у мети вчинення кримінального правопорушення, наслідків, тощо, а також обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження. Правова кваліфікацій дії обвинуваченої особи, крім посилання на статтю, частину цієї статті кримінального закону, повинна містити точне формулювання обвинувачення з зазначенням об`єктивної та суб`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак цього кримінального правопорушення.

Недотримання вказаних вимог при складанні обвинувального акту порушує засади кримінального провадження: засаду законності, яка полягає в неухильному дотриманні вимог міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України (пункт 1 статті 9 КПК), засаду забезпечення права обвинуваченого на захист (стаття 20 КПК), а також унеможливлює виконання судом вимог статті 348 КПК щодо роз`яснення обвинуваченому суті обвинувачення до початку дослідження доказів у судовому засіданні.
З матеріалів, наданих суду апеляційної інстанції вбачається, що ухвалою апеляційного суду Одеської області від 02.03.2017 року вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 26 листопада 2014 року відносно ОСОБА_12 та ухвала Роздільнянського районного суду Одеської області від 11 листопада 2014 року, були скасовані з підстав недотримання судом першої інстанції вимог ст. 291 КПК України (оскільки відсутнє пред`явлене у встановленому законом порядку обвинувачення, яке є також незрозумілим та неконкретним) та не дотримання судом вимог ч. 1 ст. 337 КПК України. З урахуванням того, що в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення в розумінні п.13 ч.1 ст.3 КПК України, а викладення фактичних обставин провадження із зазначенням про те, що особа вчинила те чи інше кримінальне правопорушення, не може замінити формулювання обвинувачення, колегія суддів приходить до висновку про наявність обставин, що перешкоджали призначенню обвинувального акту до судового розгляду та повністю погоджується з доводами суду, викладеними в оскаржуваній ухвалі про те, що в зазначеному обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення, що унеможливлює в повній мірі здійснювати захист обвинуваченої від пред`явленого обвинувачення, та порушує право особи на захист. Крім того, колегія суддів вважає, що вказівка в обвинувальному акті про те, що ОСОБА_12 вчинила інкримінований їй злочин, є порушенням принципу презумпції невинуватості відповідно до ст. 17 КПК України та є недопустимою.
Доводи апеляційної скарги із посиланням на постанову Верховного суду України від 24.11.2016 року про те, що важливим є саме виклад фактичних обставин кримінального провадження, не можуть бути прийняті апеляційним судом, оскільки зазначене рішення суду касаційної інстанції стосувалось конкретного судового рішення, а не судової практики взагалі, як про це помилково стверджує апелянт.
Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, а апеляція прокурора є безпідставною та задоволенню не підлягає. На підставі наведеного, керуючись ст. 291, 314, 407, 419 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 19.07.2017 року про повернення прокурору обвинувального акту відносно ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 190 КК України для усунення недоліків без змін.
Ухвала остаточна і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4