Ухвала
Іменем України
17 квітня 2018 р.

м. Київ
справа № 429/12101/12
провадження № 51-4890зп18
Суддя Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду ОСОБА_1 , розглянувши заяву захисника ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 вересня 2017 року,
встановив:
Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 липня 2013 року, який залишений без зміни ухвалою суду апеляційної інстанції, ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2016 року відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_3 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення в межах цього кримінального провадження з 31 серпня 2012 року по 25 травня 2016 року включно з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 вересня 2017 року касаційну скаргу захисника ОСОБА_2 залишено без задоволення, а судові рішення щодо ОСОБА_3 без зміни.
Захисник ОСОБА_2 звернулась до Верховного суду із заявою про перегляд ухвали суду касаційної інстанції щодо ОСОБА_3 з підстав, передбачених пунктами 2, 3 ч. 1 ст. 445 КПК України (в ред. 2012 року).
Ухвалою судді Верховного Суду від 21 березня 2018 року захиснику повідомлено про недоліки її заяви, оскільки вона не відповідала вимогам статей 445, 448, 449 КПК України (в ред. 2012 року) та встановлено їй строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків протягом п`ятнадцяти днів із дня отримання копії ухвали.
У межах наданого строку ОСОБА_2 повторно подала заяву.
Вивчивши заяву і долучені до неї матеріали, Суд дійшов висновку про таке.
У повторно поданій заяві, зокрема у її частині, що стосується перегляду ухвали суду касаційної інстанції з підстави, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 445 КПК України (в ред. 2012 року) заявник не зазначила у чому саме полягає неоднакове застосування саме судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність, у подібних правовідносинах, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень, а лише послалась на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. При цьому захисник, посилаючись на ухвали суду касаційної інстанції як на підтвердження підстави перегляду судового рішення касаційної інстанції, навела обґрунтування, які стосуються допущених, на її думку, порушень кримінального процесуального закону, а не норми права щодо подібних суспільно небезпечних діянь.
Крім того, в частині заяви про перегляд ухвали суду касаційної інстанції з підстави п. 3 ч. 1 ст. 445 КПК України (в ред. 2012 року) захисник не навела належного обґрунтування зазначеної підстави, зокрема, не вказала у чому саме полягає невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції висновку щодо застосування норм права, викладеному у постанові Верховного Суду України.
У заяві, поданій із вищезазначеної підстави, повинно бути наведено, який конкретно висновок про застосування норми права у судовому рішенні суду касаційної інстанції не відповідає висновку щодо застосування тієї ж норми права, викладеному в постанові Верховного Суду України, прийнятої за результатом перегляду судового рішення в порядку Глави 33 КПК України (в ред. 2012 року).
Виходячи з аналізу положень ст. 445, ч. 2 ст. 456, ч. 1 ст. 458 КПК України (в ред. 2012 року), під «постановою Верховного Суду України» у п. 3 ч. 1 ст. 445 вказаного Кодексу розуміється судове рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду в конкретному кримінальному провадженні (кримінальній справі) з підстав, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 445 КПК України (в ред. 2012 року), яке містить висновок щодо застосування відповідної норми права, обов`язковий для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності цю норму права, та для всіх судів загальної юрисдикції.
Додані ж до заяви постанови Верховного Суду України не містять висновків щодо застосування норми права у розумінні п. 3 ч. 1 ст. 445 вказаного Кодексу.
Таким чином, недоліки заяви, зазначені в ухвалі від 21 березня 2018 року, протягом встановлено строку захисником усунуто не було.
Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 450 КПК України (в ред. 2012 року), заява повертається заявнику, у разі, якщо заявник не усунув її недоліки протягом установленого строку.
Керуючись ст. 450 КПК України (в ред. 2012 року), пунктами 11, 15 розділу XI «Перехідні положення» КПК України в редакції Закону України від 03.10.2017р., Суд
постановив:
Повернути захиснику ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_3 заяву про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 вересня 2017 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1