Справа № 375/1365/17
Провадження № 1-кп/375/9/18
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.02.2018 Рокитнянський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за частю секретаря - ОСОБА_2 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бологани Оргеївського району республіки Молдова, громадянина України, із професійно-технічною освітою, не працюючого, одруженого, раніше не судимого,
за ст. 128 КК України, -
Досудовим слідством ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що 25.07.2016 близько 21:00 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, він прийшов до місця проживання своєї сестри ОСОБА_5 , що по АДРЕСА_1 та, перебуваючи біля входу в подвір`я вказаного домоволодіння, вчинив сварку зі своєю сестрою та її чоловіком ОСОБА_7 .
Під час вказаної сварки, яка почала переростати в штовханину між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , всі учасники поступово перемістилися до подвір`я будинку, де потерпіла, намагаючись припинити сварку між своїм братом та чоловіком, заштовхала останнього до будинку та закрила двері на замок, залишившись у подвір`ї будинку наодинці з ОСОБА_6 .. На разі, ОСОБА_7 продовжував сваритися із обвинуваченим через вікно будинку, а потерпіла, намагаючись заспокоїти ОСОБА_6 та припинити його дії, взяла відро з водою, яке стояло в подвір`ї будинку, та вилила на нього вміст останнього. Після таких дій зі сторони потерпілої обвинувачений заспокоївся та припинив сварку із ОСОБА_7 ..
Разом з тим, розуміючи, що ОСОБА_6 самостійно не покине територію її домоволодіння, ОСОБА_5 вирішила покликати на допомогу свого сина ОСОБА_8 , який перебував на той час в господарському приміщенні, розміщеному поряд з вхідними дверима до будинку.
Ставши на порозі дверей до господарського відділення домоволодіння, ОСОБА_5 стала лицем до виходу та почала кликати свого сина. При цьому своєю правою рукою вона трималась за металеву дверну коробку зі сторони замка, обхопивши її зовні пальцями. Металеві двері господарського приміщення в цей час перебували у напіввідчиненому стані.
ОСОБА_6 в цей час перебував зі сторони частково відчинених дверей та, не маючи умислу на заподіяння тілесного ушкодження середньої тяжкості і не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, хоча повинен був та міг їх передбачити, так як розумів, що за дверима знаходиться ОСОБА_5 , з усієї сили вдарив рукою по металевих дверях, які відразу зачинились та вдарили ОСОБА_5 по пальцях правої руки, якою остання трималася за дверну коробку.
Зазначається, що внаслідок таких дій обвинуваченого потерпіла отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому проксимальної фаланги 2-го і проксимальної фаланги 3-го пальців правої руки із пошкодженням сухожиль, які відповідно до висновку судово-медичних експертиз №89 від 02.09.2016, №57Д від 11.07.2017, №58Д від 14.07.2017 №59Д від 14.07.2017 відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я понад 21 день.
Такі дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковано за ст. 128 КК України, як заподіяння необережного середнього ступеня тяжкості тілесного ушкодження.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому злочині за викладених у обвинувальному акті обставин повністю не визнав та з урахуванням відповідей на уточнюючі запитання учасників процесу суду показав, що дійсно в липні 2016, точної дати він не пам`ятає, вечором він приходив до місця проживання своєї сестри ОСОБА_5 , яка проживає по АДРЕСА_1 , де виникала сварка між ним та чоловіком сестри ОСОБА_7 . Сестра намагалася припинити це та вилила на нього відро з водою. Потім вона сказала чоловіку зайти до будинку і той зайшов, а вона закрила будинок.
Уточнив, що до вказаних подій він алкогольних напоїв не вживав, жодних дій по вчиненню тілесних ушкоджень потерпілій він не вчиняв.
Зазначив також, що на час ознайомлення із матеріалами кримінального провадження відеозаписи слідчих експериментів йому та захиснику слідчим не відкривалися.
Просив виправдати його у зв`язку з недоведеністю вини у вчиненні інкримінованого йому злочину.
Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення, а саме: час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення; винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. При цьому обов`язок доказування зазначених обставин відповідно до частини першої статті 92 вказаного Кодексу покладається на прокурора.
Відповідно до ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Згідно із ч. 2 ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Під час судового слідства у даному кримінальному провадження сторонам були забезпечені всі умови для реалізації ними передбачених ст.ст. 22, 26 КПК України процесуальних прав, в тому числі й щодо обсягу доказів на обґрунтування своїх позицій.
На підтвердження вчинення обвинуваченим інкримінованих йому злочинів у судовому засіданні за ініціативою сторони обвинувачення були допитані потерпіла та свідки зі сторони обвинувачення.
Так, потерпіла суду показала, що 25.07.2016 близько 21:00 години вечора до місця її проживання приїхав брат ОСОБА_6 .. На той час вона була на подвірї, син пішов косити гусям траву, а чоловік знаходився у будинку. Брат став ставити їй претензії, що їх мати продала будинок, не повідомивши його про це, викричуючи при цьому. Чоловік почув це та вийшов з будинку і обізвав брата алкоголіком та попросив його залишити подвіря. Між ними виникла сварка, в ході якої брат вдарив чоловіка кулаком. Намагаючись припинити це, вона заштовхала чоловіка до будинку та замкнула будинок. Брат продовжував сваритися і вона з метою припинити його протиправну поведінку вилила на нього воду з відра. Після цього вона пішла до дверей до господарського відділу, тримаючись при цьому пальцями правої руки за дверну коробку, та стала кликати на допомогу сина. Брат у цей час з розмаху своєю правою рукою закрив двері, які прибили їй пальці. Вона стала кричати і брат відразу залишив подвіря.
Жодних погроз на її адресу з приводу заподіяння їй тілесних ушкоджень брат перед цим не висловлював.
Після цього викликали поліцію та відвезли її до лікарні.
Уточнила, що при проведенні першої експертизи вона сама надавала експерту медичні документи, але які, не пам`ятає.
Свідок ОСОБА_7 суду показав, що до них приїхав п`яний брат дружини ОСОБА_6 . Він почув розмову дружини з ним та вийшов до них. Розмовляли вони на молдавській мові. Дружина просила брата їхати додому, але той не зважав. Потім він вийшов з автомобіля, в якому перед цим сидів, та став махати до нього кулаками. Жінка попросила його повернутися будинку та заштовхнула його до останнього і замкнула за ним двері до будинку. Потім вона повернулася до брата та стала виштовхувати його з подвіря, а той став бити її руками по тілу. Дружина потім, мабуть з метою припинити вказані його дії, вилила на нього воду з відра.
Уточнив, що ні він, ні ОСОБА_9 один одному ударів не наносили. На разі, брат бив руками дружину, проте, як брат вдарив руку дружину дверима, він не бачив і не міг бачити з будинку, де він знаходився.
Свідок ОСОБА_10 , який працює на посаді слідчого Рокитнянського ВП Миронівського ВП ГУ НП в Київській області та проводив досудове розслідування даного кримінального провадження, суду показав, що заяву про вчинення злочину у присутності потерпілої написав її чоловік, оскільки у потерпілої рука була у гіпсу і вона лише підписала її лівою рукою. Чому ним у такому випадку не було складено протокол про відібрання у потерпілої заяви пояснити не може, як і не може пояснити чому ним під час досудового розслідування не було проведено огляду місця події та чому ним при призначенні судово-медичних експертиз не було попереджено експерта про кримінальну відповідальність та не було роз`яснено останньому його прав та обов`язків і в тому числі щодо заборони самостійно збирати матеріали для проведення експертизи.
Уточнив, що вирішувати питання про огляд медичних документів на імя потерпілої, які були витребувані експертом самостійно та використані останнім при проведенні судових експертиз, не вважав потрібним і в тому числі щодо визнання їх речовими доказами. Стороні захисту вказані матеріали не відкривалися, оскільки на час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження медична документація на імя потерпілої в матеріалах кримінального провадження не знаходилася.
Також суду показав, що письмові докази, а саме відеозаписи проведених за участю потерпілої ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_7 слідчих експериментів, відкривалися стороні захисту при ознайомленні із матеріалами кримінального провадження, на разі, належний доказ такої обставини у матеріалах провадження відсутній і в цьому є його вина.
Уточнив, що перед проведенням та під час проведення судово-медичних експертиз з матеріалами кримінального провадження він експерта не знайомив і під час досудового розслідування об`єктивних даних щодо тієї обставини, що потерпіла на час отримання тілесних ушкоджень трималася рукою за дверну коробку, здобуто не було і ця обставина підтверджувалася лише показами свідків та даними слідчого експерименту.
Допитаний у судовому засіданні судовий експерт ОСОБА_11 суду показав, що на підставі постанови слідчого у відділенні було проведено освідування потерпілої і на підставі опитування потерпілої, її огляду та довідки Рокитнянської ЦРЛ був зроблений висновок первинної судової медичної експертизи. Приблизно через рік були призначені додаткові експертизи та була надана історія хвороби з Київської обласної лікарні на імя потерпілої. При проведенні цих експертиз до них були «автоматично перенесені» всі дані із первинної експертизи.
Уточнив, що механізм отримання потерпілою наявних у неї тілесних пошкоджень міг мати місце за викладених потерпілою обставин.
Окрім показань свідків, сторона обвинувачення на обстоювання своєї позиції щодо винуватості ОСОБА_6 в чиненні інкримінованого йому злочину посилається на надані суду інші джерела доказів, якими є:
?Рапорт від 25.07.2016 без зазначення даних про особу, яка його подала на імя начальника Рокитнянського ВП Миронівського ВП ГУ НП в Київській області, в тім, що 25.07.2016 о 21:40:35 годині від оператора служби «102» УІПКП «102» надійшло повідомлення ОСОБА_7 про те, що о 21:23 годині брат дружини у нетверезому стані приїхав на автомобілі ВАЗ, побив її та поїхав. Подія відбулася в с Запруддя по вул.Жовтнева (а.с. 44);
?Заява про кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення від імені потерпілої від 26.07.2016 на імя начальника Рокитнянського ВП Миронівського ВП ГУ НП в Київській області, яка, будучи попередженою про кримінальну відповідальність за ст.ст. 383, 384 КК України, просила притягнути до кримінальної відповідальності громадянина ОСОБА_6 , 1955 р.н., який 25.07.2016 заподіяв їй тілесні ушкодження в с.Запруддя Рокитнянського району (а.с. 45);
?Протокол проведення слідчого експерименту від 23.06.2017 з відеозаписом даної процесуальної дії за участю свідка ОСОБА_7 , який під час проведення експерименту показав, що бачив як ОСОБА_12 наносив тілесні ушкодження ОСОБА_5 кулаком по обличчю та як ОСОБА_5 пішла до дверей господарського приміщення і взявшись правою рукою за дверну коробку, стала звати на допомогу свого сина, а ОСОБА_6 в цей час підійшов до дверей і з розмахом закрив їх в той момент коли потерпіла трималася правою рукою за дверну коробку. Потім він побачив кров на правій руці потерпілої і вона скаржилася на біль в тій області руки (а.с. 37-40);
?Протокол проведення слідчого експерименту від 23.06.2017 з відеозаписом даної процесуальної дії за участю потерпілої ОСОБА_5 , яка під час проведення експерименту показала, що правою рукою трималася за дверну коробку та звала на допомогу свого сина, а обвинувачений у цей час різко зачинив металеві двері, які вдарили її по пальцях правої руки і після чого вона відчула різкий біль на пальцях правої руки та побачила кров (а.с. 41-43);
?Протокол про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування від 23.09.2017 (а.с. 46);
?Постанова слідчого Рокитнянського ВП Миронівського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_10 від 26.07.2016 про призначення судово-медичної експертизи відповідно до даних якої у розпорядження експерта слідчим було передано копію протоколу допиту потерпілої від 26.07.2016 та історію її хвороби, а також було попереджено експерта про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385, 387 КК України за відмову або ухилення від дачі висновку експерта, або за дачу завідомо неправдивого висновку (а.с. 36);
?Протокол № 188 медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 25.07.2016, відповідно до якого вбачається, що 25.07.2016 о 23:40 годині у приміщенні Рокитнянської ЦРЛ на підставі чергового Рокитнянського відділення поліції ОСОБА_13 було проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_6 , за результатами якого лікар дійшов висновку про стан алкогольного сп`яніння особи обвинуваченого (а.с. 51);
?Висновки судових медичних експертиз потерпілої ОСОБА_5 № 57Д від 11.07.2017, № 58Д від 14.07.2017, № 59Д від 14.07.2017, № 89 від 02.09.2016 відповідно до яких при їх проведенні було встановлено наявність у ОСОБА_5 тілесних пошкоджень у виді перелому 2-го та проксимальної фаланги 3-го пальців правої кисті, які утворилися від дії тупого предмету (предметів) за вказаних у постанові обставин, не могли утворитися при падінні потерпілої з висоти власного зросту і за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості (а.с. 54-57);
?Постанови слідчого Рокитнянського ВП Миронівського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_10 про призначення додаткової експертизи від 13.07.2017 (а.с. 58-59).
Відповідно до положень ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності (прямо чи непрямо підтверджує існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів ст. 85 КПК України), допустимості (отримання у порядку, встановленому цим Кодексом - ст.86 КПК України), достовірності (чи відповідає фактичним обставинам справи), а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.
Належним чином дослідивши, проаналізувавши та оцінивши надані докази відповідно до вимог ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку, що надані стороною обвинувачення докази не підтверджують факт заподіяння потерпілій ОСОБА_5 обвинуваченим в стані алкогольного сп`яніння 25.07.2016 близько 21:00 години по АДРЕСА_1 необережного середнього ступеня тяжкості тілесного ушкодження та не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку, виходячи із наступного.
Згідно із ст. 99 КПК України до документів, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження можуть належати: матеріали фотозйомки, звукозапису, відеозапису та інші носії інформації (у тому числі електронні); матеріали, отримані внаслідок здійснення під час кримінального провадження заходів, передбачених чинними міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України; складені в порядку, передбаченому цим Кодексом, протоколи процесуальних дій та додатки до них, а також носії інформації, на яких за допомогою технічних засобів зафіксовано процесуальні дії; висновки ревізій та акти перевірок.
Як визначено у рішенні Конституційного суду України № 12-рп/2011 від 20.11.2011 року перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі. Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства. Обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.
Як вбачається, деякі з наданих доказів, на які посилається сторона обвинувачення, є похідними. Як-то висновки судових медичних експертиз (а.с. 54-57), які підтверджують лише факт того, що на час проведення первинної експертизи, що мала місце 02.08.2016, у потерпілої мали місце перелом 2-го та проксимальної фаланги 3-го пальця правої кисті, які могли утворитися при викладених у постанові про їх призначення обставинах, які фактично відповідають лише показам потерпілої і які за своїм ступенем дійсно відносяться до середнього ступеня тяжкості.
Разом з тим, вказані висновки судових експертиз не можливо вважати допустимим доказами у даному кримінальному провадженні, зважаючи на наступне.
Відповідно до даних ЄРДР відомості щодо вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 інкримінованого йому злочину, передбаченого ст.128 КК України, внесено 27.07.2016.
Відповідно до положень ч. 2, 3 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань і здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Первинна судова медична експертиза була проведена, як вбачається зі змісту висновку, 02.09.2016 відповідно до постанови слідчого ОСОБА_10 від 26.07.2016, яка у свою чергу з огляду на дату внесення відомостей до ЄРДР вказує на те, що ця слідча дія була вчинена до початку досудового розслідування і як вірно зазначив у судовому засіданні захисник обвинуваченого, сам висновок експертизи № 89 від 02.09.2016 не містить посилань в межах якого кримінального провадження проводилася остання.
Слід також звернути увагу, що вказана постанова від 26.07.2016 стороною обвинувачення була надана суду як доказ у судовому засіданні (а.с. 36). На разі, на час ознайомлення із матеріалами кримінального провадження після закінчення досудового розслідування вона стороні захисту не відкривалася, про що повідомив суд 03.11.2017 у судовому засіданні під час допиту судового експерта ОСОБА_11 захисник обвинуваченого ОСОБА_4 і що підтверджується даними Протоколу про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування (а.с. 46). Спростувати такі доводи захисника сторона обвинувачення у судовому засіданні не намагалася і будь-які докази на спростування таких доводів сторони захисту під час судового слідства не здобуто.
Окрім того, як вбачається із встановлених у судовому засіданні обставин і що фактично підтвердив у судовому засіданні слідчий ОСОБА_10 , який проводив досудове розслідування кримінального провадження, та що не заперечувалося та не було спростовано у судовому засіданні стороною обвинувачення (прокурором), первинна судова медична експертиза (висновок № 89 від 02.09.2016 а.с. 57) та всі інші висновки судових медичних експертиз виконані лише на підставі даних медичної документації (довідки Рокитнянської ЦРЛ від 02.08.2016 (а.с. 57) та медичної картки стаціонарного хворого травматологічного відділення КОКЛ на імя потерпілої (а.с. 54-56), яка була самостійно витребувана експертом від потерпілої і доступ до якої не був здійснений органом досудового розслідування у визначений чинним кримінальним процесуальним законодавством спосіб (ст.ст. 159, 160, 162, 164, 165 КПК України). Остання також не була предметом дослідження під час досудового розслідування, щодо неї не вирішувалося питання про визнання речовим доказом у кримінальному провадженні і вона власне не була відкрита стороні захисту на час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, як того вимагають положення ст. 290 КПК України.
Судовий експерт ОСОБА_11 у судовому засіданні 03.11.2017 також підтвердив вказані обставини та уточнив, що висновки судових медичних експертиз № 57Д від 11.07.2017, № 58Д від 14.07.2017, № 59Д від 14.07.2017 (а.с. 54-56) ґрунтуються на даних первинної експертизи від 02.09.2016 (висновок № 89 від 02.09.2016 а.с. 57), з якої «автоматично» були перенесені всі дані.
Як на доказ вини ОСОБА_6 сторона обвинувачення посилається також на дані відеозаписів слідчих експериментів від 23.06.2017 за участю свідка ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_5 (а.с. 40, 43).
Разом з тим, суд приходить до висновку про те, що дані, які містяться у вказаних джерелах доказів (висновках судових медичних експертиз та відезаписах слідчого експерименту), не можуть бути допущені та враховані судом при ухваленні даного вироку, виходячи із наступного.
Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 290 КПК України, визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування. При цьому прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання.
Окрім того, за вимогами приписів частини дванадцятої статті 290 вказаного Кодексу якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 69 КПК України експерт не має права за власною ініціативою збирати матеріали для проведення експертизи.
Позаяк, як вбачається із встановлених під час судового слідства обставин і що не знайшло свого належного спростування зі сторони обвинувачення у судовому засіданні, органом досудового розслідування такі письмові докази як довідка Рокитнянської ЦРЛ від 02.08.2016 на імя ОСОБА_5 та Медична картка стаціонарного хворого травматологічного відділення КОКЛ № 9212/1468 на імя потерпілої ОСОБА_5 , які були предметом експертного дослідження при проведенні вказаних судових медичних експертиз і на даних яких власне ґрунтуються такі висновки, а також відеозаписи слідчих експериментів за участю свідка ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_5 , на даних яких та показах потерпілої і свідка ОСОБА_7 обвинувачення обґрунтовує об`єктивність обставин, за яких було вчинено злочин (що потерпіла трималася правою рукою за дверну коробку, а обвинувачений в цей час з розмаху закрив двері, які вдарили по руці потерпілої і внаслідок чого остання отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження), не відкривалися стороною обвинувачення стороні захисту після закінчення досудового розслідування.
Таким чином, підсумовуючи викладене, слід констатувати, що докази заподіяння потерпілій обвинуваченим при викладених у обвинувальному акті обставинах необережного середнього ступеня тяжкості тілесного ушкодження, які власне були покладені органом досудового розслідування в основу обвинувачення у вчиненні ним передбаченого ст.128 КК України злочину, і на які посилається сторона обвинувачення, обстоюючи свою позицію у судових дебатах, були одержані з порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Протилежного, як того вимагають приписи ч. 2 ст. 92 КПК України прокурор під час судового слідства не довів.
За викладеного, а також зазначених встановлених у судовому засіданні обставин порушення стороною обвинувачення вимог закону при збиранні доказів під час досудового розслідування суд не приймає до уваги як докази винуватості обвинуваченого оглянуті у судовому засіданні цифрові носії (CD диски) із ведеозаписами слідчих експериментів від 23.06.2017 (а.с. 40, 43), висновки судових медичних експертиз 89 від 02.09.2016, № 57Д від 11.07.2017, № 58Д від 14.07.2017, № 59Д від 14.07.2017 та у відповідності до положень ст.ст. 86, 89 КПК України визнає вказані письмові докази, а також відомості, що в них містяться, недопустимими, що узгоджується із положеннями ст.ст. 86, 89 КПК України.
Посилання сторони обвинувачення на покази свідка ОСОБА_7 не заслуговують на увагу, оскільки його пояснення на час проведення слідчого експерименту спростовані його ж показами у судовому засіданні 19.10.2017 в тім, що він не бачив і не міг бачити, перебуваючи у будинку, як обвинувачений спричинив потерпілій тілесне ушкодження.
Також слід зазначити, що показання під час судового слідства потерпілої та свідка ОСОБА_7 (чоловіка потерпілої) щодо обставин події злочину в певній мірі суперечливі. Так, потерпіла стверджувала, що обвинувачений наносив удари кулаками по тілу чоловіка, тоді як останній таку обставину у судовому засіданні 19.10.2017 категорично заперечив. На разі він послався на обставину нанесення обвинуваченим руками ударів по тілу потерпілої, тоді як вона у вказаному судовому засіданні такі обставини заперечила.
Таким чином, факт заподіяння потерпілій обвинуваченим тілесних ушкоджень за викладених нею обставин нічим іншим, окрім показань її самої, об`єктивно не підтверджується.
Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції і повинні відповідати їй.
Згідно зі ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до положень частин першої та другої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинуваченн я і кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Відповідно до ч. 2 ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального злочину і підлягає виправданню, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», яка зобов`язує суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права, а також ч. 2 ст. 8 та ч. 5 ст. 9 КПК України, які регламентують застосування принципу верховенства права у кримінальному провадженні та кримінально-процесуальному законодавстві, під час розгляду судового провадження відносно ОСОБА_6 суд використовував як джерело права практику Європейського суду з прав людини.
Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Барбера, Мессегуе і Джабардо проти Іспанії», в розумінні Суду принцип презумпції невинуватості полягає в наступному. Тягар доведення вини обвинуваченого покладається на обвинувачення, а всі сумніви повинні тлумачитися на його користь. Обвинувач повинен повідомити обвинуваченому про докази, що маються проти нього, для того, щоб він міг підготувати та надати доводи в свій захист, і, врешті-решт, обвинувачення повинно надати докази, достатні для визнання його винуватим.
Слід зазначити, що у суду маються певні сумніви щодо об`єктивності викладених обвинуваченим на заперечення своєї причетності до скоєння злочину обставин, проте з огляду на викладене останні суд у відповідності до положень ст.62 Конституції України тлумачить на його користь
На підставі викладеного, всебічно, повно дослідивши обставини кримінального провадження, оцінивши кожен доказ з точки зору відносності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку про те, що пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення у вчиненні передбаченого ст.128 КК України злочину, не знайшло свого підтвердження у судовому провадженні належними і допустимими доказами, а тому ОСОБА_6 підлягає виправданню у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні інкримінованого йому злочину.
Цивільний позов у провадженні не заявлено, запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався, судові витрати відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-370, 373-374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_6 визнати невинуватим за ст. 128 КК України та виправдати у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні інкримінованого злочину.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги через Рокитнянський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається учасникам процесу.

Суддя ОСОБА_1

Вирок набрав законної сили «______»______________________20____