Єдиний унікальний номер:448/527/17
Провадження № 1-в/448/6/18
У Х В А Л А
Іменем України
15.01.2018 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю:
прокурора ОСОБА_3
захисника-адвоката ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мостиська заяву представника Мостиської КЦРЛ лікаря-психіатра ОСОБА_5 , про припинення примусових заходів медичного характеру,
в с т а н о в и в:
Представник Мостиської КЦРЛ лікар-психіатр звернувся до Мостиського районного суду Львівської області із заявою про припинення застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно ухвали Мостиського районного суду Львівської області від 13.05.2017року до ОСОБА_6 , 1957 р.н., були застосовані примусові заходи медичного характеру надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

У судовому засіданні прокурор не заперечив щодо задоволення заяви лікаря-психіатра.

Представник заявника був повідомлений належним чином про дату та час слухання справи, однак просив суд справу розглянути за його відсутності та задовольнити письмову заяву.

Захисник-адвокат, не заперечив щодо задоволення заяви.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового засідання, приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 3 ст. 514 КПК України розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за поданням представника медичного закладу (лікаря-психіатра), де тримається дана особа, у передбаченому статтею 95 Кримінального кодексу України та статтею 512 цього Кодексу порядку. До письмової заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Частиною 1 ст. 95 КК України передбачено, що продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Відповідно до ч.1 п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», ст. 95 КК України, введено положення згідно яких, примусові заходи медичного характеру скасовуються (припиняються) в порядку, передбаченому КПК, за заявою представника психіатричного закладу, що надає особі психіатричну допомогу, з долученням до цієї заяви висновку комісії лікарів-психіатрів, у зв`язку з одужанням особи чи зміною її психічного стану на такий, що не становить очевидної небезпеки для неї або інших осіб.

В письмовій заяві лікаря-психіатра ОСОБА_5 , до якої долучені висновок-обґрунтування та висновок ЛКК, вказано, що за час перебування на лікування в Мостискій КЦРЛ стан здоров`я хворого ОСОБА_6 , стійко покращився, було досягнуто упорядкованості у його соціально-побутовій поведінці. Хворий регулярно приймав ліки, в спілкуванні став спокійний. Критика до свого стану повна. Шкодує про негативну поведінку в минулому. Суспільно-небезпечних дій не спостерігається.

Комісія лікарів прийшла до висновку, що враховуючи стійке покращення психіатричного стану хворого відпала потреба в продовженні амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку щодо хворого ОСОБА_6 , 1957р.н..

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що письмова заява представника Мостиської КЦРЛ лікаря-психіатра ОСОБА_5 , про припинення застосування примусових заходів медичного характеру підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.2 п.20 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2005 року, оскільки в законодавстві про психіатричну допомогу не передбачено такого виду діяльності психіатричних закладів охорони здоров`я, як обов`язковий лікарський нагляд за особами, переданими судом на піклування родичам або опікунам, а піклування охоплює обов`язок лікування підопічного (статті 55, 67 Цивільного кодексу України, слід вважати, що у випадку, передбаченому ч. 6 ст. 94 КК, обов`язок забезпечити такій особі психіатричний лікарський нагляд (амбулаторний чи в умовах стаціонару) покладається не на психіатричний заклад, а безпосередньо на родичів чи опікунів, а тому не є примусовим наданням психіатричної допомоги чи примусовим лікуванням.

Керуючись ст.ст.372, 503, 512-514 КПК України, суд, -

у х в а л и в:
Письмову заяву представника Мостиської КЦРЛ лікаря-психіатра ОСОБА_5 , про припинення застосування примусових заходів медичного характеру задовольнити.
Припини застосовані згідно ухвали Мостиського районного суду Львівської області від 13.05.2017р., до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру в примусовому порядку.

Передати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на піклування його опікуну ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з обов`язковим лікарським наглядом.

На ухвалу протягом 7-и діб з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області через Мостиський районний суд Львівської області.
Ухвала, якщо інше не передбачено цим Кодексом (Кримінальним процесуальним кодексом України), набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію ухвали негайно після її проголошення вручити прокурору, захиснику та законному представнику.
Суддя ОСОБА_1

Ухвала набрала законної сили: «___» ______________ 20____ р.
Суддя ОСОБА_1