Справа № 476/796/17
Провадж.№ 1-кп/481/146/2017
В И Р О К
іменем України

06.11.2017 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новий Буг, Миколаївської області кримінальне провадження № 0000223 від 13.07.2017 року по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дружелюбівка, Єланецького району, Миколаївської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Братського районного суду Миколаївської області від 20.10.1992 року за ч.3 ст.81, ст.. 208, ч.2 ст.141, ч.1 ст.89, ч.2 ст.140, ст..42 КК України до 06 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 06.09.2000 року Єланецьким районним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 81 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік;
- 27.10.2000 року Миколаївським обласним судом за ч. 1 ст. 101, ч. 3 ст. 106, ст. 19, ч. 3 ст. 142, ч. 1 ст. 183, ст. 42, ч. 3 ст. 42 КК України до позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією майна. 05.09.2007 року умовно-достроково звільнений Новобузьким районним судом Миколаївської області на підставі ухвали від 28.08.2007 року з не відбутою частиною покарання 2 роки 5 місяців 5 днів;
- 14.04.2008 року Єланецьким районним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. 25.12.2010 року умовно-достроково звільнений Ленінським районним судом м. Кіровоград Кіровоградської області на підставі ухвали від 15.10.2010 року з не відбутою частиною покарання 8 місяців 19 днів;

- 09.12.2011 року Вознесенським міським судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяців;
- 17.03.2015 року Єланецьким районним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки;
- 21.07.2015 року Єланецьким районним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185, ч.1, 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць, звільнений 24.02.2017 на підставі ухвали Казанківсього районного суду Миколаївської області від 16.02.2017 умовно-достроково з не відбутою частиною покарання 11 місяців 3 дні;
по даному кримінальному провадженню обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289, ч.2 ст.185, ч.1 ст.357, ч.3 ст. 357 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено та визнано доведеним, що 12.07.2017 року близько 16:00 год обвинувачений ОСОБА_3 проходив по вул. Білокриничній у смт. Єланець, Миколаївської області, де біля будинку № 16 побачив на вулиці автомобіль марки ВАЗ-21099 реєстараційний НОМЕР_1 6122АК, що відповідно до реєстрації транспортного засобу належить ОСОБА_5 та на законних підставах знаходився у користуванні ОСОБА_6 . В цей же час обвинувачений вирішив незаконно заволодіти вказаним транспортним засобом. Реалізуючи задумане, обвинувачений ОСОБА_3 підійшов до автомобіля марки ВАЗ-21099 реєстраційний номер НОМЕР_2 , водійські двері якого були не замкнені, сів за кермо автомобіля та за допомогою ключів, які були у замку запалювання, завів двигун вищевказаного автомобіля і почав рух покинувши місце скоєння злочину.

Зупинивши викрадений автомобіль у с. Великосербулівка, Єланецького району, обвинувачений ОСОБА_3 знайшов у відсіку для документів залишені потерпілим ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 950 гривень, банківські картки «Ощадбанк» та «Приват Банк», паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , картку фізичної особи платника податків ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , посвідчення водія НОМЕР_5 , талон до посвідчення водія НОМЕР_5 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а саме легкового причепу реєстраційний номер НОМЕР_6 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіля марки ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_2 , поліси № АК/0776910 та АК/5924573 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, членський квиток ЄРОМР серії НОМЕР_7 , при виді яких у нього виник умисел на їх таємне викрадення. В подальшому обвинувачений ОСОБА_3 , діючи повторно, таємно викрав вказані грошові кошти, якими розпорядився на власний розсуд, та документи, які в подальшому повернув потерпілому за грошову винагороду в 200 грн.

Своїми злочинними діями обвинувачений ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 950,00 грн.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив злочини, передбачені ч. 2 ст. 289, ч.2 ст.185, ч.1 ст.357, ч.3 ст. 357 КК України .

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі та пояснив, що дійсно 12.07.2017 року близько 16:00 год. від території домоволодіння АДРЕСА_2 , викрав автомобіль марки ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходився у користуванні потерпілого ОСОБА_6 . Підійшовши до автомобіля обвинувачений ОСОБА_3 побачив, що вікно у водійських дверях не зачинено повністю і сам автомобіль не замкнено. Обвинувачений з метою незаконного заволодіння даним автомобілем сів за кермо, за допомогою ключа запалювання, який був у замку, завів двигун автомобіля і поїхав у напрямку с. Великосербулівка, Єланецького району, Миколаївської області. На мосту в с. Великосербулівка в автомобілі закінчилось пальне і він зупинився. У відсіку для документів обвинувачений ОСОБА_3 виявив реєстраційні документи на автомобіль, паспорт потерпілого ОСОБА_6 із банківськими картками та іншими документами, та кошти в сумі 950 грн. За частину даних коштів обвинувачений придбав 5 л. бензину та заправивши викрадений автомобіль поїхав далі у с. Нікольське, Єланецького району, Миколаївської області. В даному населеному пункту він продав викрадений автомобіль за 700 доларів США і 2000,00 грн., забравши з собою виручені кошти, а також паспорт потерпілого, банківські картки та інші офіційні документи які в ньому знаходились, повернувся до с. Великосербулівка, Єланецького району, Миколаїської області. Викрадені документи в подальшому обвинувачений ОСОБА_3 повернув потерпілому ОСОБА_6 за грошову винагороду в 200 грн.

Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи без його участі, оскільки жодних претензій до обвинуваченого він не має.

Крім визнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 , його винуватість підтверджується наступними доказами.

З протоколу огляду місця події від 12.07.2017 року із фототаблицею, встановлено, що біля домоволодіння АДРЕСА_2 за воротами маються сліди від протектора автомобільних шин у вигляді рельєфних смуг (а.к.п.47-51).

З протоколу огляду місця події від 12.07.2017 року із фототаблицею, встановлено, що на території подвір`я по АДРЕСА_3 виявлено автомобіль марки ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_2 , поліс обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності № АI/ 9662242 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на ім`я ОСОБА_5 (а.к.п. 52-59).

Із протоколу пред`явлення особи для впізнання від 15.07.2017 року встановлено, що ОСОБА_7 упізнав по фото обвинуваченого ОСОБА_3 як особу, яка продала йому викрадений автомобіль ( а.к.п. 60-63).

Із протоколу огляду предмета від 01.08.2017 року встановлено, що предметами огляду були банківська картка «Ощадбанк», паспорт громадянина України ОСОБА_6 серії НОМЕР_3 , картка фізичної особи платника податків ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , посвідчення водія НОМЕР_5 , талон до посвідчення водія НОМЕР_8 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а саме легкового причепу реєстраційний номер НОМЕР_6 , , членський квиток ЄРОМР серії НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_6 (а.к.п. 70-82).

Із протоколу проведення слідчого експерименту від 24.08.2017 року судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 добровільно, без примусу та погроз розповідає про обставини вчинення ним злочинів у яких його обвинувачують. Пояснення дані під час проведення слідчого експерименту повністю узгоджуються із поясненнями які ОСОБА_3 надав під час судового розгляду (а.к.п. 83 - 87).

Зазначені докази повністю узгоджуються між собою та відповідають обставинам, викладеним в обвинувальному акті.

Аналізуючи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 повністю знайшла своє підтвердження в ході судового провадження.

Таким чином, суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за наступними статтями:

- за ч. 2 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно,

- за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна ( крадіжка), вчинена повторно;

- за ч.1 ст.357 КК України - як викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів;

- за ч.3 ст. 357 КК України як незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом та іншим важливим особистим документом.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст. 65 КК України, приймає до уваги те, що він вчинив тяжкий злочин, та злочини середньої та невеликої тяжкості, згідно із кваліфікацією за ст.12 КК України, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого та обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого є рецидив злочинів за ч. 1 та 3 ст. 357 КК України.

Суд бере до уваги характеризуючі матеріали обвинуваченого ОСОБА_3 (а.к.п.88-129), з яких вбачається, що останній раніше неодноразово судимий за умисні майнові злочини, злочини по даному кримінальному провадженню вчинив в період умовно-дострокового звільнення, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, посередньо характеризується, не має стійких соціальних зв`язків, військовозобов`язаний.

Суд також приймає до уваги висновок органу пробації про неможливість виправлення ОСОБА_3 без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 повинно бути призначене покарання у виді позбавлення волі.

При цьому приписами ч.4 ст.81 КК України встановлено, що у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового злочину суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.

Оскільки дані злочини ОСОБА_3 скоїв під час умовно-дострокового звільнення на невідбутий термін 11 місяців та 03 дні, відповідно до ст.. 71 ч. 1 КК України до покарання за новим вироком необхідно частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Єланецького районного суду Миколаївської області від 21.07.2015 року.

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Вирішуючи питання про доцільність застосування покарання із конфіскацією майна ОСОБА_3 суд виходить з того, що санкція ч.2 ст. 289 КК України в частині конфіскації майна є альтернативною, а тому з урахування обставин вчинення злочинів, матеріального становища обвинуваченого, який не має власного майна, застосовувати його недоцільно.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 засуджується до відбуття покарання, пов`язаного із позбавленням волі, за тяжкий злочин, з метою забезпечення в подальшому виконання вироку, суд на підставі ст. 374 КПК України вважає за необхідне залишити щодо обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Під час вчинення злочинів за ч.2 ст.289, ч.2 ст.185, ч.1 ст.357, ч.3 ст. 357 КК України,

обвинувачений ОСОБА_8 був осудний у розумінні ст. 19 КК України.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до положень ч.9 ст.100 КПК України, а саме : автомобіль марки «ВАЗ 21099», д.н.з НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіля марки ВАЗ 21099, д.н.з НОМЕР_2 та Поліс № АІ/9662242 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, які постановою слідчого від 13.07.2017 року визнані речовими доказами та передані на зберігання власнику ОСОБА_9 , підлягають залишенню законному володільцю ОСОБА_9 . Паспорт громадянина України НОМЕР_3 , посвідчення водія НОМЕР_5 видані на ім`я ОСОБА_6 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу , а саме легкового причепу реєстраційний номер НОМЕР_6 , поліс № АК/0776910 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, поліс № АК/5924573 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, членський квиток ЄРОМР серії НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_6 , посвідчення слюсаря «Миколаївгаз» № НОМЕР_9 , картку фізичної особи платника податків ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , банківську картку «Ощадбанк» № НОМЕР_10 , талон до посвідчення водія серії НОМЕР_5 - які постановою слідчого від 21.08.2017 року визнані речовими доказами та передані на зберігання власнику, підлягають залишенню законному володільцю ОСОБА_6 .

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289, ч.2 ст.185, ч.1 ст.357, ч.3 ст. 357 КК України і призначити йому покарання:

- за ч.2 ст.289 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна;

- за ч.2 ст.185 КК України у виді обмеження волі строком на 01 (один) рік;

- за ч.1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком на 01 (один) рік;

- за ч.3 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком на 01 (один) рік 01(один) місяць.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_3 призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 05 (п`ять)років без конфіскації майна.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Єланецького районного суду Миколаївської області від 21 липня 2015 року і остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 05 (п`ять) років 02 (два) місяці без конфіскації майна.

До набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту затримання, тобто з 02.09.2017 року.

Речові докази залишити ОСОБА_9 та ОСОБА_6 як законним володільцям.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Миколаївської області через Новобузький районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя