Справа № 159/1797/17
Провадження № 1-кп/159/191/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 жовтня 2017 року м. Ковель

Ковельський міськрайсуд Волинської обл. в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: прокурора ОСОБА_2 ,

потерпілої ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі Волинської обл. кримінальне провадження № 120 170 301 100 004 33 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцька, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з освітою середньою - спеціальною, не працюючого, неодруженого, утриманців не має, раніше не притягався до кримінальної відповідальності,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 190 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 о 17 год. 24.02.17 р., перебуваючи у приміщенні кафе бару «Оранж», що по вул. Незалежності у м. Ковелі Волинської області, діючи умисно, з корисливих мотивів, керуючись метою заволодіння чужим майном, зловживаючи довірою потерпілої ОСОБА_3 , 95 р. н., під приводом одноразового користування, повторно заволодів мобільним телефоном марки «Lenovo А 6 010 вартістю 1 430 грн., ноутбуком марки «НР 650» вартістю 3 000 грн., що належали останній, чим спричинив потерпілій майнову шкоду на загальну суму 4 430 грн..

Вказане вище обвинувачення пред`явлено обвинуваченому ОСОБА_4 згідно з обвинувальним актом, складеним 26.04.17 р. слідчим Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області, що був затверджений тоді ж прокурором Ковельської місцевої прокуратури Волинської області та надійшов до суду 16.05.17 р..

Своїми умисними діями, що виразились в заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою, вчиненому повторно, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 2 ст. 190 КК України.

31.10.17 р. між обвинуваченим та потерпілою укладена угода про примирення, що подана суду захисником.

За умовами угоди про примирення обвинувачений повністю визнав свою винуватість в обсязі пред`явленого йому обвинувачення та щиро кається. Потерпіла не має до обвинуваченого жодних претензій матеріального чи морального характеру. Обвинувачений приніс потерпілій вибачення за вчинене. Сторонами узгоджено міру покарання для обвинуваченого в межах санкції ч. 2 ст. 190 КК України у виді 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає суму 1 700 грн..

Потерпілою підтверджено в суді добровільність її позиції за угодою та повне відшкодування їй під час досудового розслідування та у подальшому до укладення угоди завданих злочином збитків.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468, ч. 3 ст. 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена угода про примирення.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, який згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Міра покарання, погоджена сторонами угоди для обвинуваченого, відповідає положенням п. п. 1 - 2 ч. 1 ст. 65 КК України та положенням Загальної частини КК України.

Суд прийшов до переконання, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь - яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді; обвинувачений цілком розуміє положення ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України; характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, що будуть застосовані в разі затвердження угоди судом, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про примирення відповідно до ст. 476 КПК України.

Потерпіла також розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

На переконання суду, умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам сторін та суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для затвердження такої.

Прокурор та захисник, кожен зокрема, не заперечують проти затвердження угоди судом.

Виходячи з викладеного, угода про примирення підлягає затвердженню.

Долю речових доказів слід вирішити згідно із ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у справі слід покласти на обвинуваченого у повному обсязі.

Цивільного позову у справі не заявлено.

Керуючись ст. ст. 468, 469, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
угоду про примирення від 31 жовтня 2017 року у кримінальному провадженні № 120 170 301 100 004 33 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 190 КК України, укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_3 - затвердити.

Обвинуваченого ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, призначивши покарання у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що за станом на 31.10.17 р. становить 17 (сімнадцять) грн., що складає суму 1 700 (одна тисяча сімсот) грн..

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на доход держави 527 (п`ятсот двадцять сім) грн. 76 коп. процесуальних витрат за проведення експертизи.

Речові докази у справі:

-оптичний носій інформації (диск) DVD R з відеофайлами, що зберігається при

матеріалах кримінального провадження, - залишити у матеріалах кримінального провадження;

-мобільний телефон марки «Lenovo А 6 010, що переданий на зберігання потерпілій,

залишити у розпорядженні потерпілої ОСОБА_3 ,

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий:ОСОБА_1