Провадження №1-кп/127/1698/17
17 січня 2018 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю:
секретаря : ОСОБА_2 ,
сторони обвинувачення :прокурора ОСОБА_3 ,
сторони захисту:обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,
- у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 205-1 КК України,
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 205-1 КК України із угодою про визнання винуватості.
Відповідно до ч. 2 ст. 474 КПК України розгляду угоди проводиться під час підготовчого судового засідання за обовязкової участі сторін угоди із повідомленням інших учасників судового провадження.
Прокурор ОСОБА_3 просила дану угоду про визнання винуватості та зміни до неї затвердити, оскільки вона відповідає вимогам закону.
Обвинувачений ОСОБА_4 просив угоду затвердити, вказавши, що він дійсно вчинив злочини за обставин вказаних в обвинувальному акті в звязку із скрутним матеріальним становищем. Також зазначив, що написав заяву про державну реєстрацію фізичної особи -підприємця не маючи наміру займатися підприємницькою діяльністю, а всі інші документи надавав справжні.
Захисник ОСОБА_5 просив затвердити угоду про визнання винуватості, оскільки вона відповідає вимогам законності.
Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт, зміст угоди про визнання винуватості від 09.11.2017 року з додатками, суд дійшов висновку про неможливість затвердження угоди про визнання винуватості з наступних підстав.
Так, органом досудового розслідуванн ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст. 205-1 КК України, вчинений за наступних обставин.
При цьому ОСОБА_4 також усвідомлював, що вищевказані документи містять завідомо неправдиві відомості щодо його волевиявлення здійснювати на свій ризик та від свого імені підприємницьку діяльність.
Відповідно до вимог ч.7 ст.473 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.
Так, статтею 472 КПК України, передбачено, що в угоді про визнання винуватості, зазначаються зокрема, правова кваліфікація дій особи, з зазначенням статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини та узгоджене стронами покарання.
Суд, дослідивши зміст та умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника, приходить до висновку, що вони не відповідають вимогам ч.7 ст. 474 КПК України, оскільки умови угоди суперечать вимогам закону.
А саме органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.1 ст. 205-1 КК України, тобто внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця, завідомо неправдивих відомостей, а також умисне подання для проведення такої реєстрації документів, які містять завідомо неправдиві відомості, кваліфікуючою ознакою якого є вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб.
На думку суду органом досудового розслідування належним чином не встановлено наявність складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 205-1 КК України, в діях особи в частині внесення до документів завідомо неправдивих відомостей, зважаючи на те, що обвинувачений подав до реєстрації належні документи.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про неможливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 а тому вважає за необхідне відмовити в затвердженні вказаної угоди, а матеріали кримінального провадження повернути прокурору для продовження досудового розслідування в порядку передбаченому ст. 468-475 КПК України.
Керуючись п.1 ч. 3 ст. 314, ст. 370-372, 474 КПК України, суд
Кримінальне провадження повернути прокурору для продовження досудового розслідування в порядку передбаченому ст. 468-475 КПК України.
Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя: