Постанова

Іменем України
15 лютого 2018 р.

м. Київ
Справа № 742/1527/16-К

Провадження № 51 888 км 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000508 від 16 березня 2016 року щодо
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Прилуки Чернігівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ст. 121 ч. 1 КК України,
за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, - ОСОБА_7 на ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 08 грудня 2016 року щодо ОСОБА_6 .
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини
Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 31 травня 2016 року ОСОБА_6 засуджено за ст. 121 ч. 1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі статей 75, 76 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки і на нього покладено відповідні обов`язки.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_6 у виді домашнього арешту продовжено на строк 2 місяці до 31 липня 2016 року, але не довше ніж до дати набрання вироком законної сили.
Вирішено питання щодо речових доказів.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено за те, що він 12 березня 2016 року близько 19 години в стані алкогольного сп`яніння за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті виниклого неприязного відношення, умисно наніс один удар потерпілому ОСОБА_8 кулаком в область обличчя та близько чотирьох ударів ногою в область грудей та голови, від яких останній отримав тяжкі тілесні ушкодження.
Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 08 грудня 2016 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 за апеляційною скаргою заступника прокурора Чернігівської області залишено без зміни.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор просить ухвалу щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді апеляційної інстанції. Вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. 75 КК України не відповідає тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та його особі внаслідок м`якості, зазначаючи, що суд апеляційної інстанції уваги не звернув і належним чином не перевірив доводи апеляційної скарги прокурора та безпідставно залишив вирок суду першої інстанції без зміни. Зазначає, що ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам ст. 419 КПК України та постановлена з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.
Позиції учасників судового провадження
В судовому засіданні прокурор вважав касаційну скаргу необґрунтованою і просив залишити її без задоволення.
Мотиви Суду
Обґрунтованість засудження ОСОБА_6 та правильність кваліфікації його дій за ст. 121 ч. 1 КК України у касаційній скарзі не оспорюються.
Відповідно до ст. 75 ч. 1 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Доводи касаційної скарги прокурора щодо неправильного застосування ст. 75 КК України та невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості не відповідають фактичним обставинам справи та не спростовують висновки суду першої інстанції щодо призначеного ОСОБА_6 покарання.
При призначені ОСОБА_6 покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу засудженого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, суд першої інстанції взяв до уваги те, що злочин, у вчиненні якого ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, конкретні обставини справи, дані про його особу, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, посередньо характеризується за місцем проживання, є учасником бойових дій та отримав поранення під час проходження служби в зоні АТО. Щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого потерпілому збитку визнано обставинами, що пом`якшують покарання, а вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння обставиною, що обтяжує покарання. Врахував суд також думку потерпілого ОСОБА_8 , який просив призначити ОСОБА_6 покарання, не пов`язане із позбавленням волі.
Врахувавши всі зазначені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції обґрунтовано призначив ОСОБА_6 покарання в межах санкції частини 1 статті 121 КК України та дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення засудженого без його ізоляції від суспільства, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, а прийняте рішення належним чином мотивував.
Отже, покарання засудженому ОСОБА_6 призначено судом першої інстанції відповідно до вимог закону, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів, призначене йому покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України.
При розгляді апеляційної скарги заступника прокурора Чернігівської області суд апеляційної інстанції її доводи перевірив і своє рішення належним чином мотивував, зазначивши підстави, з яких визнав її необґрунтованою. Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування чи зміни судових рішень, також не виявлено.
Враховуючи зазначене, колегія суддів підстав для задоволення касаційної скарги, скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції не знаходить.
Керуючись ст.ст. 436, 438 КПК України, п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ, Суд

ухвалив:
Ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 08 грудня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, - ОСОБА_7 - без задоволення.

Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3