справа №176/1377/17
провадження №1-кп/176/130/17

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Жовті Води кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жовті Води Дніпропетровської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, такого, що не має малолітніх та неповнолітніх дітей, фізичної особи-підприємця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 листопада 2016 року за № 0001361, -

з участю учасників судового провадження: прокурора Жовтоводської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 , судового розпорядника ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

13 листопада 2016 року приблизно о 09 год. 30 хвилин, точного часу слідством не встановлено, ОСОБА_3 перебував поблизу хвіртки до домоволодіння АДРЕСА_1 , в якому проживає ОСОБА_5 , де між ним та ОСОБА_5 виникла словесна сварка. В ході сварки, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_5 , у ОСОБА_3 виник раптовий умисел на спричинення останньому будь-яких тілесних ушкоджень.

Того ж дня, тобто 13.11.2016 року, приблизно о 09 год. 30 хв., точного часу слідством не встановлено, ОСОБА_3 , знаходячись у вказаному місці, стоячи обличчям до потерпілого, з метою реалізації свого злочинного умислу направленого на спричинення будь-яких тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_5 нагнувся вперед та стоячи передньою правою частиною тулубу в бік ОСОБА_3 , струшував листя з лавочки, підійшов до потерпілого та кулаком правої руки наніс йому удар у скроневу частину голови в область лівого ока. Від отриманого удару потерпілий ОСОБА_5 відійшов на декілька кроків назад. ОСОБА_3 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу направленого на спричинення будь-яких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 , підійшов до останнього та, стоячи з ним обличчям до обличчя, наніс йому удар кулаком правої руки в область щелепи зліва та один удар кулаком правої руки в область грудної клітки спереду.

В результаті протиправних дій ОСОБА_3 , потерпілий ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді зливного внутрішньо-шкіряного крововиливу на шкірі верхньої та нижньої повік лівого ока, внутрішньо-шкіряного крововиливу на шкірі лівої сторони підборіддя, крововиливу на слизуватій лівої половини нижньої губи в проекції 1-3 зубів, крововиливу на слизуватій правої половини верхньої губи в проекції 3-го зубу. Згідно висновку судово-медичної експертизи №105/98 від 21.11.2016 року, всі тілесні ушкодження у громадянина ОСОБА_5 мають незначні, скороминущі наслідки, тривалістю не більше як шість днів і за цією ознакою згідно п.п.2.3.2. «б» та 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 року, відносяться до категорії легких.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину не визнав та суду пояснив, що 13 листопада 2016 року він знаходився на своєму подвір`ї і побачив як ОСОБА_8 на велосипеді вивозив сміття і скидав його біля його подвір`я. Він зробив зауваження. Однак, в цей же день ОСОБА_5 другий раз привіз мішки з листям. Він знову зробив зауваження, але ОСОБА_5 вдруге проігнорував його зауваження. Він побачив, що ОСОБА_5 поїхав на провулок Молодіжний. Потім він взяв два мішки з листям, що приніс ОСОБА_5 і поніс йому до подвір`я. Він побачив ОСОБА_5 на одному з подвір`ї і висипав листя біля подвір`я останнього. ОСОБА_5 вибіг з двору дуже розлючений та почав його бити. Він не очікував цього. Потім з двору вибігла дружина ОСОБА_5 та почала сваритися. Потім йому стало зле, він повернувся і пішов додому. Вирішив, що конфлікт вичерпаний. До лікарні з приводу побиття він не звертався. ОСОБА_5 він не встиг завдати тілесних ушкоджень, бо лише встигав захищатись. Потерпілого він не бив, жодних ударів у відповідь він не носив. Конфлікт відбувався за хвірткою двору ОСОБА_5 приблизно дві хвилини. Неприязних відносин з потерпілим не було. Близькими знайомими вони не були. Сміттєзвалище, яке зробили у нього біля двору, є стихійним. Воно нічим не огороджене і не має спеціальних позначок чи табличок. Цивільний позов потерпілого не визнав. Згодом під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений в судовому засіданні вину визнав у вчиненні злочину, просив застосувати відносно нього Закон України «Про амністію у 2016 році».

Захисник обвинуваченого в судовому засіданні, в судових дебатах просив застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_3 «є» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується показаннями допитаного потерпілого, допитаних свідків та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, які були надані прокурором.

Потерпілий ОСОБА_5 суду дав показання, що 13 листопада 2016 року приблизно о 09 год. 30 хв. між ним та ОСОБА_3 виник конфлікт на ґрунті місця розміщення сміття. Зокрема, зазначив, що він та обвинувачений проживають в приватному секторі. Згідно повідомлення ЖЕК сміттєзвалище для листя розташовується біля будинку, в якому проживає ОСОБА_3 . Того дня, в ранці, він, назбиравши на своєму подвір`ї листя у мішки, вивіз їх на сміттєзвалище біля будинку ОСОБА_3 . В цей час ОСОБА_3 почав його знімати на телефон. На його запитання, що він робить, ОСОБА_3 відповів нецензурними словами. Після цього, десь о 09 год. 30 хв. до його двору прийшов ОСОБА_3 та почав гуркати у хвіртку. Він вийшов за хвіртку і почав з ним говорити. ОСОБА_3 на нього накинувся з кулаками і почав наносити удари по голові. Він намагався захищатись руками. Потім до них вибігла його дружина та розбороняла обвинуваченого. Удари ОСОБА_3 він не наносив, а лише захищався від ударів. ОСОБА_3 спочатку ударив його в око, потім в область нижньої щелепи, а потім в область лівої щоки, від інших ударів він прихилявся. Приблизно було нанесено 6-7 ударів. Перші удари він не бачив, бо нахилився, лише почув, що удар був в скроню. Удар був нанесений кулаком. В кулаці у ОСОБА_3 щось було. Крові зовні не було. Але був внутрішній крововилив. Всі події відбувались приблизно три хвилини. Дружина та донька відвезли його до приймального відділення лікарні. В лікарні його оглянув лікар, призначив йому ліки і він повернувся додому. Наступного дня він звернувся до лікаря у поліклініці. На лікуванні перебував 10 днів. Йому призначено лікування. На придбання медичних препаратів витратив кошти. Ліки, які призначав лікар, купувала дружина. Цивільний позов підтримує за обставин викладених у ньому.

Свідок ОСОБА_9 суду показала, що обвинувачений сусід її батьків. Потерпілий є її батьком. 13 листопада 2016 року приблизно о 19-40 год. їй зателефонувала мати і сказала, що батька побили. Викликавши машину таксі, вона приїхала до батьків додому, забрала батька та відвезла до приймального відділення лікарні. Батька оглянув лікар. У батька була опухла рука зверху долоні і на пальцях. В іншому місці вона не бачила. В той же день, після приймального відділення вони повернулись додому.

Свідок ОСОБА_10 суду показала, що між нею та обвинуваченим неприязних стосунків не має. Потерпілий є її чоловіком. 13 листопада 2016 року її чоловік вивозив сміття із листя на територію навпроти подвір`я ОСОБА_3 . Перебуваючи в кімнаті будинку, вона через вікно побачила, що якийсь чоловік б`є її чоловіка по голові. Він бив його кулаками, а її чоловік руками захищався. Обвинувачений наносив удари чоловіку в голову, в груди. У чоловіка текла кров з губи, з носа, щелепа була розбита. Вона вибігла, щоб розборонити їх. Потім вона викликала доньку, щоб відвезти чоловіка в лікарню, бо дуже боялась за його стан здоров`я. Він інвалід, хворіє, перебуває на обліку у лікаря, а обвинувачений ударив його по голові. Рука у чоловіка була розбита, мабуть від того, що він захищався руками. Як все почалося вона не бачила, побачила все вже коли її чоловіка били.

Свідок ОСОБА_11 суду показав, що обвинуваченого та потерпілого він не знає, неприязних відносин не має. Він є водієм служби таксі в м. Жовті Води. Восени 2016 року, у другій половині дня, надійшла заявка на виклик таксі. Він забрав жінку з вул. Грушевського та відвіз на провулок Молодіжний, а потім цю жінку та ще двох осіб відвіз на приймальне відділення в лікарню. Він не звертав увагу в якому стані був чоловік. Він бачив, що вони йшли разом і чоловік трохи хитався, більше нічого не пам`ятає. Під час слідування по дорозі він чув, що у них там щось трапилось, якась сутичка, але подробиці він не розпитував.

Свідок ОСОБА_12 суду показала, що обвинувачений є її чоловіком. Потерпілого вона не знає. Неприязних стосунків не має. 13 листопада 2016 року вона була на роботі, їй зателефонував чоловік та повідомив, що йому стало зле. Коли вона приїхала з роботи, то побачила, що у чоловіка розбита губа та було набрякле око. До їхнього двору люди почали зносити сміття, чоловік постійно з цим бореться. Вони усім робили зауваження, деякі люди реагували нормально, більше не приносили. Інші конфліктували. Такий конфлікт стався і цього разу. Чоловік взяв сміття, яке висипали і пішов висипати це сміття чоловіку, який його привіз, йому біля двір. Про обставини події 13.11.2016 року вона дізналася від чоловіка.

Окрім того, вина ОСОБА_3 підтверджується письмовими доказами:

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань з якого слідує, що 13.11.2016 року внесено відомості до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. Обставини кримінального правопорушення: 13.11.2016 року приблизно о 09 год. 30 хв. невідома особа, знаходячись навпроти будинку №19 по провулку Молодіжному в м. Жовті Води Дніпропетровської області спричинила ОСОБА_5 тілесні ушкодження. /а.с.п.54/;

- заявою ОСОБА_5 від 13.11.2016 року про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_3 за спричинення тілесних ушкоджень, що мало місце 13.11.2016 року приблизно о 09 год. 30 хв. /а.с.п.55/;

- довідкою лікаря травматолога, з якого слідує, що 13.11.2016 року в приймальному відділенні лікарні був оглянутий ОСОБА_5 . Лікарем зазначено російською мовою: «Возле свого дома избит известным лицом. Сознание не терял. В неврологическом статусе в норме. Отек, гемотомы обеих век левого глаза, гематома переходит на левую щеку. Гематомы 2х2см. обеих губ, плотные болезненые. Ссадина подбородка 0,5х0,5 см. под геморрагическим отделяемым. Отек, боль в зоне І пястной кисти л. кисти. Рентгенография левой кисти костных повреждений не выявлено. Д/з: ушибы, гематомы, ссадины м/тканей головы. Ушиб левой кисти. Явка в поликлинику 14.11.2016 года. /а.с.п.57/;

- висновком судово-медичної експертизи №105/98 від 18.11.2016 року /закінчена експертиза - 21.11.2016 року/, з якого слідує, що на підставі даних судово-медичної експертизи, даних медичних документів, у потерпілого ОСОБА_5 при огляді були виявлені наступні тілесні ушкодження: зливний внутрішньо-шкіряний крововилив на шкірі верхньої та нижньої повік лівого ока, внутрішньо-шкіряний крововилив на шкірі лівої сторони підборіддя, крововилив на слизуватій лівої половини нижньої губи в проекції 1-3 зубів, крововилив на слизуватій правої половини верхньої губи в проекції 3-го зубу. Виявлені тілесні ушкодження могли бути спричинені при 2-х діях (ударах) твердого предмету (предметів), характерні особливості якого (яких) не знайшли відображення в наявних ушкодженнях. Не можна виключити, що ці ушкодження могли бути спричинені за тим механізмом, який зазначений в наданій постанові слідчого та на які посилається потерпілий, тобто при ударах кулаком. Давність спричинення цих тілесних ушкоджень може відповідати даті, яка вк4азана в постанові та на яку посилається потерпілий, т.т. 13.11.2016 року, що підтверджується характерними особливостями цих ушкоджень (колір крововиливів) та даними в наданих медичних документах. Всі тілесні ушкодження гр. ОСОБА_5 мають незначні, скороминущі наслідки, тривалістю не більше як шість днів і за цією ознакою згідно п.п.2.3.2. «б» та 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 року, відносяться до категорії легких. /а.с.п.58-59/;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 21.06.2017 року, з якого слідує, що слідчим, в присутності двох понятих, з участю потерпілого ОСОБА_5 та спеціаліста судово-медичного експерта ОСОБА_13 , проведено слідчий експеримент з метою перевірки та уточнення відомостей викладених потерпілим ОСОБА_5 . Під час проведення зазначеної слідчої дії потерпілий розповів та показав обставини та механізм нанесення йому обвинуваченим ОСОБА_3 удару в область лівого ока, удару кулаком в обличчя та удару кулаком в область нижньої склери та щоки зліва, потім нанесення інших ударів, що мало місце 13.11.2016 року. До протоколу подані додатком фототаблиці з відповідними зображеннями слідчої дії. Жодних зауважень до слідчої дії не надходило. /а.с.п.60-64/;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 21.06.2017 року, з якого слідує, що слідчим, в присутності двох понятих, з участю свідка ОСОБА_10 та спеціаліста судово-медичного експерта ОСОБА_13 , проведено слідчий експеримент з метою перевірки та уточнення відомостей викладених свідком ОСОБА_10 . Під час проведення зазначеної слідчої дії свідок розповіла та показала обставини та механізм нанесення її чоловікові ОСОБА_5 обвинуваченим ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, нанесення ударів по обличчю її чоловікові, що мало місце 13.11.2016 року. До протоколу подані додатком фототаблиці з відповідними зображеннями слідчої дії. Жодних зауважень до слідчої дії не надходило. /а.с.п.65-68/;

- висновком судово-медичної експертизи №63 «Е» Д/105 «Е» від 22.06.2017 року /закінчена експертиза - 26.06.2017 року/, з якого слідує, що на підставі матеріалів кримінального провадження, протоколу проведення слідчого експерименту з участю потерпілого ОСОБА_5 від 21.06.2017 року, у потерпілого ОСОБА_5 при огляді та за даними медичних документів були виявлені наступні тілесні ушкодження: зливний внутрішньо-шкіряний крововилив на шкірі верхньої та нижньої повік лівого ока, внутрішньо-шкіряний крововилив на шкірі лівої сторони підборіддя, крововилив на слизуватій лівої половини нижньої губи в проекції 1-3 зубів, крововилив на слизуватій правої половини верхньої губи в проекції 3-го зубу. Не можна виключити, що ці ушкодження могли бути спричинені за тим механізмом, на який вказав потерпілий , тобто при нанесенні множинних ударів кулаком, як це зафіксовано на фототаблицях до протоколу проведення слідчого експерименту від 21.06.2017 року з участю потерпілого ОСОБА_5 /а.с.п.69-70/;

- висновком судово-медичної експертизи №64 «Е» Д від 22.06.2017 року /закінчена експертиза - 26.06.2017 року/, з якого слідує, що на підставі матеріалів кримінального провадження, протоколу проведення слідчого експерименту з участю свідка ОСОБА_10 від 21.06.2017 року, у потерпілого ОСОБА_5 при огляді та за даними медичних документів були виявлені наступні тілесні ушкодження: зливний внутрішньо-шкіряний крововилив на шкірі верхньої та нижньої повік лівого ока, внутрішньо-шкіряний крововилив на шкірі лівої сторони підборіддя, крововилив на слизуватій лівої половини нижньої губи в проекції 1-3 зубів, крововилив на слизуватій правої половини верхньої губи в проекції 3-го зубу. Не можна виключити, що ці ушкодження могли бути спричинені за тим механізмом, на який вказала свідок ОСОБА_10 , тобто при нанесенні двох ударів ОСОБА_5 кулаками, як це зафіксовано на фототаблицях до протоколу проведення слідчого експерименту від 21.06.2017 року з участю свідка ОСОБА_10 /а.с.п.71-72/.

Висновки судово-медичних експертиз підтверджують винуватість ОСОБА_3 у спричиненні легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 . Експерт у своїх висновках зазначає про наявність у потерпілого тілесних ушкоджень, які за своїм характером могли виникнути саме 13.11.2016 року, коли сталась подія злочину. Обвинувачений ОСОБА_3 не заперечує той факт, що між ним та потерпілим саме 13.11.2016 року стався конфлікт на ґрунті вивозу сміття. Результатом зазначеного конфлікту стало нанесення обвинуваченим ударів потерпілому і, як наслідок, спричинення легких тілесних ушкоджень останньому.

Дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч.1 ст.125 КК України, як спричинення умисного легкого тілесного ушкодження.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Зокрема, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст.12 КК України, є злочином невеликої тяжкості, особу винного, який по місцю проживання та реєстрації характеризується позитивно, скарг та заяв від сусідів та мешканців кварталу на поведінку обвинуваченого не надходило. /а.с.п. 78/.

На обліку у лікаря - психіатра та лікаря- нарколога в ДЗ «СМСЧ-9» обвинувачений не перебуває /а.с.п. 75/. На обліку у Жовтоводському міському центрі зайнятості обвинувачений не перебуває /а.с.п. 77/.

Згідно наданої суду довідки обвинувачений перебував на лікуванні в хірургічному відділенні СМСЧ-9 м. Жовті Води з 04.07.2017 року по 17.07.2017 року /а.с.п.79,80/.

Згідно складеної уповноваженою особою органу пробації П`ятихатським міськрайонним відділом з питань пробації досудової доповіді від 23.08.2017 року слідує, що ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, в тому числі окремих громадян, оцінується як середній. На думку посадової особи органу пробації, виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення волі. /а.с. п. 45-46/.

Обставин, що відповідно до ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченому, судом не встановлено. В ході судового розгляду кримінального провадження обвинувачений не заявляв про щире каяття. Визнання обвинуваченим вини під час закінчення судового розгляду, в розумінні ст.66 КК України, не може розцінюватися як обставина, що пом`якшує йому покарання.

Обставиною, що відповідно до ст.67 КК України, обтяжує покарання обвинуваченому, є вчиненні злочину щодо особи похилого віку.

Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого ОСОБА_3 до вчиненого, наявність обставини, що обтяжує йому покарання, відсутність обставин, що пом`якшує йому покарання, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу. Зазначений вид покарання буде необхідним та достатнім і досягне мети не лише кари за вчинене, а й буде слугувати для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Відповідно до ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода зокрема полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Частина 3 цієї статті передбачає, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Пункт 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснює, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

В підготовчому судовому засіданні потерпілим ОСОБА_5 заявлено цивільний позов до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення /а.п. 22-23/.

Потерпілий заявив вимогу про стягнення з обвинуваченого на його користь у відшкодування матеріальної шкоди 1067 грн. 38 коп. Обґрунтовував зазначені вимоги тим, що в період лікування ним витрачено кошти на придбання медичних препаратів на суму 1067 грн. 38 коп. /а.п.28-29/.

Зокрема, потерпілим в підтвердження проходження лікування та придбання ліків надано епікріз та товарні чеки на придбання медичних препаратів.

Згідно наданого суду епікрізу слідує те, що ОСОБА_14 перебував в ДС з 21.11.2016 року по 05.12.2016 року з діагнозом: ДЕП 2 ступеню, складного ґенезу, вертебробазилярна недостатність. ІХС: кардіосклероз атеросклеротичний. Гіпертонічна хвороба 3ст. Н 2ст. Скарги на головний біль, голово кружіння, шум в голові, хиткість ходьби, часом нудоту. Хворіє протягом багатьох років, неодноразово перебував в стаціонарі. Ефект лікування нетривалий. Направлений на проведення чергового лікування. Призначено лікування: нейроксон, метонат, тіоцетам, армадин, еналаприл, амлоджитін, кардіомагніл.

Разом з тим, на думку суду, потерпілим не доведено належними доказами, що подані ним товарні чеки на придбання медичних препаратів призначались йому лікарем для лікування в результаті отриманих тілесних ушкоджень, що мало місце 13.11.2016 року. Адже в епікрізі лікарем зазначено, що ОСОБА_5 хворіє протягом багатьох років. Встановлений потерпілому діагноз не є наслідком винних дій обвинуваченого ОСОБА_3 . Потерпілим не надано належних доказів про те, що спричинення тілесних ушкоджень потерпілому та встановлений йому діагноз, який зазначено в епікрізі, знаходиться у причино - наслідковому зв`язку. Лікарем призначено потерпілому лікування супутних хвороб, які останній має протягом тривалого часу, у зв`язку із своїм станом здоров`я.

Таким чином, в задоволенні позову в частині відшкодування матеріальної шкоди потерпілому слід відмовити.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Суд вважає, що потерпілим доведено спричинення йому моральної шкоди, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я, а також у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього з боку обвинуваченого. З урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, з огляду на характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, суд вважає, що сума в розмірі 3000 грн. буде достатньою для відшкодування потерпілому моральної шкоди.

В судовому засіданні захисник та обвинувачений ОСОБА_3 звернулись з клопотанням про застосування відносно обвинуваченого п. «є» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Дослідивши матеріали судового провадження, з огляду на те, що обвинувачений дав свою згоду на застосування відносно нього амністії, суд приходить до висновку, що клопотання сторони захисту підлягає задоволенню з таких підстав.

07 вересня 2017 року набрав чинності Закон України "Про амністію у 2016 році" від 22 грудня 2016 року №1810-VIIІ.

Зазначений Закон визначає порядок та підстави звільнення осіб від відбування покарання на підставі акту амністії. Зокрема, правовими підставами для звільнення осіб від відбування покарання згідно акту амністії є статті 1-7 вказаного Закону.

Пункт «є» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» визначає порядок звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків не має інших працездатних дітей.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону. Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Згідно поданих суду документів, слідує, що обвинувачений ОСОБА_3 має матір ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка на день набрання Законом чинності досягла 79 років. Зазначені обставини підтверджуються свідоцтвом про народження ОСОБА_3 копією паспорту гр. ОСОБА_15 .

Згідно ст. 13 Закону України «Про амністію у 2016 році», його дія поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення невеликої тяжкості до набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» і на день набрання чинності цим Законом має мати, яка досягла 70-річного віку. Відомостей про те, що мати має інших працездатних дітей не має. Даних про спростування таких відомостей ніким з учасників судового засідання не надано, не містяться такі дані і в матеріалах кримінального провадження.

Обставини, передбачені ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», які б виключали можливість застосування амністії до ОСОБА_3 , судом не встановлені.

За вище вказаних обставин, відносно обвинуваченого слід застосувати п. «є» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» та звільнити останнього від відбування призначеного даним вироком покарання.

Окрім того, слід зазначити, що звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі акту амністії не звільняє останнього від обов`язку відшкодувати заподіяну потерпілому моральну шкоду.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.

Речових доказів у кримінальному провадженні не має.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 128, 368, 373-376 КПК України, Законом України «Про амністію у 2016 році» суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді штрафу на підставі п. «є» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 у відшкодування моральної шкоди 3000 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя