Справа № 183/3436/17
№ 1-кп/183/307/18
В И Р О К
іменем України
16 березня 2018 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 :
розглянув у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000125 відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, громадянина України, працюючого електрозварювальником ТОВ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського», з середньо-спеціальною освітою, розлученого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, судимого: 25.09.2014 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 407 КК України до покарання у виді штрафу у сумі 850 гривень, штраф сплачено 12.03.2018 року, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 , призваний під час часткової мобілізації у військовому званні «солдат», 25 березня 2014 року наказом № 63 (по стройовій частині) командира військової частини зарахований до списків особового складу військової частини та призначений на посаду старший електрозварник взводу спеціальних робіт ремонтної роти військової частини польова пошта НОМЕР_1 яка дислокується у АДРЕСА_3 .
В подальшому наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 , солдату ОСОБА_3 присвоєно військове звання «старший солдат».
Старший солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем відповідно до вимог ст.ст. 9,11,12,16,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України (далі Статут), бути взірцем виконання службового обов`язку, свято і непорушно додержуватися Конституції України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.
Однак, 23 жовтня 2014 року старший солдат ОСОБА_3 діючи всупереч наведених вище вимог Статуту, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, діючи з метою тимчасово ухилитися від військової служби, самовільно залишив військову частину без поважних причин тривалістю понад один місяць, чим протизаконно припинив виконувати конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляє.
17 липня 2017 року старший солдат ОСОБА_3 прибув до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону та заявив про себе, в наслідок чого кримінальне правопорушення було припинено.
Таким чином, старший солдат ОСОБА_3 в період з 23 жовтня 2014 року самовільно залишив військову частину без поважних причин до 17 липня 2017 року тобто тривалістю понад один місяць.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 показав, що обставини викладені в обвинувальному акті не оспорює та повністю їх підтверджує. У скоєному щиро кається.
В судовому засіданні учасники судового розгляду не оспорювали обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення, тому суд вважає не доцільним досліджувати докази.
У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.
Суд вважає встановленою вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним злочину передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України самовільне залишення військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць.
Обставинами, які пом`якшують покарання суд визнає - щире каяття, з`явлення із зізнанням.

Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.
При цьому, суд вважає, що щире каяття обвинуваченого, в даній ситуації, ґрунтується на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки і характеризується щирим осудом цієї поведінки, визнанням своєї провини, бажанням виправити ситуацію, а також готовністю нести кримінальну відповідальність.
Тому, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, враховуючи те, що ОСОБА_3 вину визнав повністю, на обліку у лікарів не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину, займається суспільно-корисною працею, разом з обставинами, які пом`якшують покарання, дає суду підстави для призначення ОСОБА_3 покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374 КПК України, суд,-
у х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного йому покарання з випробуванням строком 1 рік.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області - протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1