Справа № 495/6217/16-к
№ провадження 1-кс/495/3662/2017
Ухвала
ІМЕНЕМ УКрАЇНи
24 листопада 2017 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі слідчого судді: ОСОБА_1
при секретарі судового засідання: ОСОБА_2
за участю прокурора: ОСОБА_3
розглянувши у закритому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський Одеської області клопотання старшого слідчого СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_4 про дозвіл на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного:
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білгород - Дністровський Одеської області, українця, громадянина України, судимого 28.03.2001 року Білгород-Дністровським міським судом за ст.ст. 140 ч.2, 81 ч.2, 118 ч.2, 145 ч.1, 42 КК України, з середньою спеціальною освітою; проживає: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.296 Кримінального кодексу України,
В С Т А Н О В И В :
24.11.2017 року старший слідчий СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області капітан поліції ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з погодженим старшим прокурором Білгород-Дністровської місцевої прокуратури клопотанням про дозвіл на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 .

В клопотанні зазначено, що 31.03.2002 року, о 23 годині, ОСОБА_6 з ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 знаходилися в ларьку-барі, що належить ПП ОСОБА_13 , який розташований по АДРЕСА_2 , де вони вжили спиртне. У цей час у барі знаходилися відвідувачі, мешканці с. Біленьке. В ході розпивання спиртних напоїв, ОСОБА_5 , і ОСОБА_14 , яка перебувала в барі, вийшли з приміщення бару і зупинилися на вулиці, біля бару, де між ОСОБА_5 і ОСОБА_14 сталася сварка, через те, що ОСОБА_5 був повинен гроші ОСОБА_14 .. В процесі сварки ОСОБА_5 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, схопили ОСОБА_14 за руки і стали примусово вести її в бік магазину, який розташований неподалік від бару. В цей час біля бару проходив ОСОБА_15 , який звернув увагу, що ОСОБА_5 примусово, утримуючи за руки, веде ОСОБА_14 , яка висловлювала вимоги її відпустити. З метою запобігання протиправних дій стосовно ОСОБА_14 , ОСОБА_15 підійшов до ОСОБА_5 , і зробив йому зауваження, при цьому зажадав, щоб він припинив свої хуліганські дії. На, що ОСОБА_5 не відреагував, а став виражатися нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_15 , а потім умисно, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, наніс удар кулаком в область обличчя ОСОБА_15 , після чого спробував продовжити завдавати ударів ОСОБА_15 .. Вживаючи заходів до самооборони, ОСОБА_15 став так само наносити удари кулаками ОСОБА_5 .. Бачачи, що між ОСОБА_5 і ОСОБА_15 почалася бійка, з метою її запобігання до них підійшов ОСОБА_16 , який стояв поруч з ларьком і спробував їх приміряти, але вони втрьох, ОСОБА_15 , ОСОБА_5 і ОСОБА_16 впали на паркан огороджуваючий територію ларька-бару і повалили його. Піднявшись, ОСОБА_5 забіг в бар і покликав на допомогу своїх друзів. Вибігши з приміщення бару ОСОБА_5 з ОСОБА_6 підійшли до ОСОБА_15 і умисно, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, стали наносити численні удари кулаками по різним частинам тулуба і в голову останнього. Далі продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_6 , підійшов до ОСОБА_16 і умисно, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, будучи в стані алкогольного сп`яніння, став наносити численні удари кулаками рук в область обличчя останнього, від чого ОСОБА_16 впав на землю, а ОСОБА_6 продовжуючи свої хуліганські дії, наніс удар ногою в область обличчя ОСОБА_16 , в результаті чого заподіяв потерпілому ОСОБА_16 тілесні ушкодження. Почувши шум, з приміщення бару вийшла бармен ОСОБА_17 , яка зробила зауваження ОСОБА_6 , зажадавши, щоб він припинив бити ОСОБА_16 .. ОСОБА_6 припинив бити ОСОБА_16 , та продовжуючи свої хуліганські дії, підійшов до ОСОБА_15 , який лежав на землі і став разом з ОСОБА_5 бити ОСОБА_15 , при цьому наносили множинні удари ногами по різних частинах тулуба, в результаті чого ОСОБА_15 були заподіяні тілесні ушкодження. В цей час до бару підійшла дружина ОСОБА_15 - ОСОБА_18 , яка разом з ОСОБА_17 , ОСОБА_19 стали вимагати, щоб ОСОБА_6 , ОСОБА_5 припинили бити ОСОБА_15 , але вони спочатку на зауваження не відреагували, а тільки через деякий час вони припинили бити ОСОБА_15 .. Далі після того як, ОСОБА_18 , ОСОБА_15 , пішли від ларька-бару і прийшли додому, вони пересіли на ОСОБА_20 автомобіль ВАЗ 2121, д/н НОМЕР_1 , і спільно з неповнолітнім сином ОСОБА_21 і ОСОБА_22 , повернулися до ларьку-бару. Під`їхавши до бару вони вийшли з автомобіля і стали підходити до бару, в цей час з бару вийшли ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 .. ОСОБА_6 продовжуючи свої хуліганські дії, підійшов до потерпілого ОСОБА_15 і умисно, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, наніс удар головою в обличчя ОСОБА_15 , а потім став наносити чисельні удари кулаками в обличчя і в тулуб, від чого той зігнувся і прикрив руками своє обличчя, а ОСОБА_23 схопив руками ОСОБА_15 за голову і головою ОСОБА_15 вдарив об своє коліно, від чого той упав на землю, після чого ОСОБА_6 завдав кілька ударів ногами в тулуб і в голову ОСОБА_15 ОСОБА_18 , ОСОБА_21 , ОСОБА_17 , ОСОБА_8 стали кричати, щоб ОСОБА_6 припинив бити ОСОБА_15 , але той с початку на їх зауваження не реагував, а лише через кілька хвилин перестав бити ОСОБА_15 .. Коли ОСОБА_6 став бити ОСОБА_15 , то до них підійшов ОСОБА_22 і він зробив зауваження ОСОБА_6 , але ОСОБА_5 з ОСОБА_9 і ОСОБА_24 навмисно безпричинно з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, будучи в стані алкогольного сп`яніння, почали бити ОСОБА_22 , наносили чисельні удари кулаками в тулуб ОСОБА_22 , від чого потерпілий ОСОБА_22 впав на землю, після чого ОСОБА_9 продовжуючи свої хуліганські дії, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, став наносити численні удари ногами по різних частинах тулуба і в голову ОСОБА_22 , в результаті чого потерпілому ОСОБА_22 були заподіяні тілесні ушкодження.

Згідно висновку експерта № 314 від 30.04.2002 року, згідно якого:

1. У ОСОБА_16 , 29 років встановлені ушкодження у вигляді синців, саден обличчя.

2. Зазначені ушкодження заподіяні тупим предметом.

3. Ступінь загоєння вказує на їх заподіяння незадовго до огляду, можливо 31.03.2002 року.

4. Пошкодження у ОСОБА_16 не тягнуть розлад здоров`я більше 6 днів і за цим критерієм відносяться до категорії Легкі тілесні ушкодження, які не спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я.

Згідно висновку експерта № 420 від 29.05.2002 року, згідно якого:

1. У ОСОБА_15 , 38 років встановлені ушкодження у вигляді перелому грудини, перелому 6-го ребра зліва, перелом кісток носа, струс головного мозку.

2. Зазначені ушкодження заподіяно тупими предметами.

3. Ступінь загоєння ушкоджень вказує на їх заподіяння незадовго до огляду, можливо 31.03.2002 року.

4. Пошкодження у ОСОБА_15 , не мають ознак тяжкого тілесного ушкодження у зв`язку з відсутністю небезпеки для життя, спричинили тривалий розлад здоров`я більше 3-х тижнів (21 дня) і за цим критерієм відносяться до категорії Середньої тяжкості.

Згідно висновку експерта № 439 від 04.06.2002 року, згідно якого:

1. У ОСОБА_22 , 34 років встановлені ушкодження у вигляді струсу головного мозку, рани області чола.

2. Зазначені ушкодження заподіяні тупим предметом.

3. Ступінь загоєння ушкоджень вказує на їх заподіяння незадовго до надходження в стаціонар, можливо 01.04.2002 року.

3. Пошкодження у ОСОБА_22 , тягнуть розлад здоров`я більше 6 днів, але менше 3-х тижнів (21 дня) і за цим критерієм відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

08.02.2013 року ОСОБА_5 заочно було повідомлено про підозру у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст.296 КК України.
Допитати в якості підозрюваного ОСОБА_5 не виявилося можливим, оскільки місце знаходження останнього не відоме.

Вина ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами.
В діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.296 ч.2 КК України. Після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 з місця постійного проживання зник, та місцезнаходження його до наступного часу невідоме.

Підозрюваний ОСОБА_5 вчинив злочин середньої тяжкості та тяжкий злочин, найбільша санкція за котрий передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`яти років позбавлення волі.
Органом досудового розслідування подано до суду клопотання про застосування запобіжного заходу тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 .

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, спробам незаконно впливати на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити з метою запобігання ризику скоєння підозрюваним ОСОБА_5 інших кримінальних правопорушень.
Відповідно до ч.3 ст.176 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим тримання під вартою.
Відповідно до ст.177 Кримінального процесуального кодексу України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ст.178 Кримінального процесуального кодексу України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; до підозрюваного раніше не застосовувались запобіжні заходи; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
З урахуванням викладеного та враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування та суду, з метою запобігання ризику скоєння ним інших кримінальних правопорушень, так як він раніше судимий, що свідчить про неможливість запобігання вищезазначеного ризику застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, суд вважає, що клопотання слідчого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись статтями 131-132, 176-178, 188-189, 190 Кримінального процесуального кодексу України, суд
У Х В А Л И В :
Клопотання старшого слідчого СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_25 про дозвіл на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для приводу до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ухвала втрачає законну силу з моменту приводу підозрюваного до суду, або закінчення шести місяців із дати постановлення ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1