АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/8036/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/789/256/17 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - продовження строку тримання під вартою
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2017 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9

неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_10

законного представника підозрюваного ОСОБА_11

при секретарі ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду Тернопільської області 19 жовтня 2017 р. матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами захисників підозрюваного ОСОБА_10 - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 02 жовтня 2017 р. про продовження строку тримання під вартою,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 02 жовтня 2017 р. задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області, погодженого прокурором відділу прокуратури Тернопільської області, про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_10 та продовжено строк тримання під вартою останньому до 00 год. 00 хв. 30 листопада 2017 року.

В апеляційних скаргах:

-захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , які діють в інтересах підозрюваного неповнолітнього ОСОБА_10 , просять ухвалу слідчого судді скасувати, посилаючись на її незаконність і необґрунтованість, та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю.

В обґрунтування вимог апеляційних скарг захисники зазначають про факти грубих порушень прав підозрюваного та додають про відсутність підстав для застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також захисники в апеляційних скаргах зазначають про відсутність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

В запереченнях на апеляційні скарги прокурор зазначив, що ухвала місцевого суду є законною та обгрунтованою.

Продовження строку тримання під вартою здійснено слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, і не перевищує розумних меж, а тому вважає, що рішення про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_10 відповідає вимогам закону і правовим позиціям ЄСПЛ та п.5.1 Мінімальних стандартних правил ООН, що стосуються правосуддя щодо неповнолітніх ("Пекінські правила") та є співрозмірним як з особливостями особи неповнолітнього підозрюваного, так і з фактичними обставинами кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників, неповнолітнього підозрюваного та його законного представника, які підтримали апеляційні скарги і просили їх задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисників не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням вищезазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Як вбачається з клопотання та представлених в апеляційний суд матеріалів, групою слідчих СУ ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування в рамках кримінального провадження №00000203 від 26 червня 2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

02 липня 2017 року ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Того ж дня старший слідчий - криміналіст СУ ГУНП в Тернопільській області за погодженням з прокурором відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_13 звернувся до Тернопільського міськрайсуду з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайсуду від 03 липня 2017 р. дане клопотання слідчого задоволено та застосовано відносно ОСОБА_10 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 00 год. 00 хв. 28 серпня 2017 року без визначення суми застави.

Цією ж ухвалою у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 та законного представника ОСОБА_14 про застосування до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час відмовлено.

08 серпня 2017 року слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_10 до 05 жовтня 2017 року включно.

Слідчий СУ ГУНП в Тернопільській обл. за погодженням із прокурором відділу прокуратури Тернопільської обл. звернувся до Тернопільського міськрайсуду Тернопільської обл. з клопотанням про продовження щодо неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайсуду Тернопільської обл. від 02 жовтня 2017 року дане клопотання задоволено та продовжено щодо ОСОБА_10 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 30 листопада 2017 року включно.

Під час розгляду клопотання про продовження підозрюваному строку тримання під вартою слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про достатність підстав вважати обґрунтованою підозру ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series A, № 182).

Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого, а документи, які містять такі дані, надані до суду разом з клопотанням. Такі дані містяться у протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 26 червня 2016 р., протоколі огляду місця події від 26 червня 2016 р., протоколах допиту свідків та інших матеріалах провадження.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_10 до вчинення кримінального правопорушення, підозра у яких йому оголошена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього такого обмежувального заходу, як тримання під вартою.

Зважаючи на це, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_10 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, в тому числі можливості переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших підозрюваних, експерта у цьому ж кримінальному провадженні.

Так, при обранні запобіжного заходу і продовженні строку тримання під вартою слід враховувати: чи є ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення у справі Штегмюллер проти Австрії від 10 листопада 1969 р.); чи є ризик перешкоджання з боку обвинуваченого у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення у справі Вемгофф проти Німеччини від 27 червня 1968 р.); можливість вчинення ним подальших правопорушень (рішення у справі Мацнеттер проти Австрії від 10 листопада 1969 р.); або порушення ним громадського порядку (рішення у справі Летельєр проти Франції від 26 червня 1991 р.).

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини слід зазначити, зокрема, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня ("Панченко проти Росії"). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню ("Бекчиєв проти Молдови").

З матеріалів справи вбачається, що неповнолітній ОСОБА_10 20 квітня 2017 р. притягувався до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.289 КК України, провадження щодо якого на сьогоднішній день знаходиться на розгляді у Збаразькому районному суді Тернопільської обл., перебуваючи на волі, може впливати на свідків, схиляючи їх до дачі неправдивих показань.

За місцем навчання підозрюваний також характеризується негативно. Зокрема, у характеристиці на учня 16 групи Вишнівецького професійного ліцею за підписами класного керівника та директора ліцею зазначено, що "останній часто обманює, неодноразово був помічений у курінні та вживанні алкоголю, схильний до протиправної поведінки, іноді проявляє агресивність до учнів групи та однолітків, потребує постійного контролю. Проживає в неповній сімї, де мати намагається приділяти увагу вихованню сина, проте її вплив не приносить належних результатів." При цьому щодо останньої у Збаразькому районному суді Тернопільської обл. також знаходиться на розгляді кримінальне провадження за ч.1 ст.126 КК України (побої і мордування), а тому колегія суддів апеляційного суду з урахуванням наведеного має певні сумніви щодо можливості дотримання належної процесуальної поведінки підозрюваним у випадку обрання запобіжного заходу, не повязаного з триманням під вартою, як про це ставить питання захист.

На підставі вищевикладеного, враховуючи дані про особу підозрюваного в їх сукупності, в тому числі вік підозрюваного, його сімейний стан, стан здоров`я, наявність місця проживання колегія суддів приходить до висновку про доведеність стороною обвинувачення ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, в матеріалах справи відсутні.

Таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, тому колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задовольнити клопотання слідчого про продовження строку тримання його під вартою, оскільки слідчий в повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_10 на свободу.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються, проте захисниками в апеляційних скаргах та у судовому засіданні не надано будь-яких доказів на підтвердження обставин, які свідчать про відсутність ризиків, а тому вимоги апеляційних скарг в цій частині є також необгрунтованими.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до думки, що доводи апеляційних скарг захисників є непереконливими. Слідчим суддею при розгляді клопотання були повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 184, 193, 194, 199, 376, 407, 492, 422 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайсуду Тернопільської обл. від 02 жовтня 2017 р., якою в задоволенні клопотання захисників неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_10 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 відмовлено, а клопотання слідчого СУ ГУНП в Тернопільській обл. ОСОБА_15 , погодженого прокурором відділу прокуратури Тернопільської обл. ОСОБА_5 , про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 00 год 30 листопада 2017 р., без визначення суми застави, задоволено, - залишити без змін, а апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 - без задоволення.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2