16 серпня 2017 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора,
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_4 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.
На обґрунтування клопотання заявник зазначив, що 10.05.2017 задоволене клопотання прокурора ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 420 161 000 000 002 10 за ч. 1 ст. 204 КК України про надання дозволів про проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 , під час якого 17.05.2017 вилучені мисливські карабіни «АІС МС-МФ» 7, 62 мм, та «Browning» калібру 7,62 мм № НОМЕР_1 .
На думку представника власника майна, вилучені предмети не мають ознак, які наведені в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на обшук, крім того вони за своїми властивостями не можуть свідчити про причетність їх власника до незаконної діяльності з підакцизними товарами.
Таким чином, вказані речі є тимчасово вилученим майном, яке станом на день звернення зі скаргою до слідчого судді, не дивлячись на тривалий час перебування їх у органу прокуратури, власнику не повернуті.
Враховуючи, що прокурором не ініційоване накладення арешту на вилучені у ОСОБА_3 речі, останній наполягав на їх поверненні.
У судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав, які у ній наведені.
Прокурор Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду скарги, до суду не прибув, про наявність поважної причини неявки суд не повідомив.
Зазначена обставина у силу ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги по суті.
Слідчий суддя, заслухавши доводи заявника, дослідивши скаргу та надані документи, дійшов висновку про таке.
Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано захист права власності.
Згідно з наведеною нормою кожна особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом.
Наведена засада закріплена у ст. 41 Конституції України, яка зазначає, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Зазначене положення Конституції покладене в основу однією з засад кримінального провадження, сутність якої відображена у ст. 16 КПК та передбачає, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження можливе лише на підставі вмотивованого судового рішення, без наявності якого допускається лише тимчасове вилучення майна.
У контексті скарги, що розглядається слідчим суддею, має бути надана оцінка правомірності примусового, тобто без добровільної згоди особи, вилучення з її володіння та користування речей, предметів, документів, а також їх подальше утримання органом досудового розслідування.
Главою 2 КПК встановлені засади кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесені верховенство права (ст. 8 КПК) та законність (ст. 9 КПК).
Так, кримінальним процесуальним законом наголошено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ст. 9 КПК під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кримінальне процесуальне законодавство України повинно застосовуватися з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Сукупність наведених принципів кримінального провадження, їх внутрішній, змістовний зв`язок між собою свідчить, що будь-яка процесуальна дія слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, вчинена під час досудового розслідування, має відповідати вищевказаним засадам.
Процесуальним законом визначено, що обов`язок здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні покладається на слідчого суддю.
Таким чином, саме слідчий суддя шляхом безпосереднього застосування своїх повноважень має забезпечити дотримання вимог закону усіма учасниками кримінального провадження, слідчий суддя також зобов`язаний вживати передбачені законом заходи для поновлення порушених під час досудового розслідування прав та інтересів осіб.
Як встановлено під час розгляду скарги, прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_4 на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10.05.2017 проведений обшук за місцем мешкання ОСОБА_3 .
Метою вказаної слідчої дії визначено відшукання та вилучення предметів і документів, які можуть свідчити про причетність вказаної особи до здійснення незаконних дій з підакцизними товарами.
Відповідно до протоколу обшуку від 17.05.2017 у результаті слідчої дії вилучені мисливські карабіни «АІС МС-МФ» 7, 62 мм, «Browning» калібру 7,62 мм № НОМЕР_1 , які, на думку заявника, не входять до переліку речей, на вилучення яких слідчим суддею наданий дозвіл.
Доводи власника щодо віднесення вищезазначеного майна до тимчасово вилученого, суперечать ч. 7 ст. 236 КПК з огляду на таке.
Частиною 7 статті 236 КПК передбачено, що під час обшуку предмети, вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження та не є тимчасово вилученим майном.
Згідно з п.4 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду (затв. спільним наказом ГПУ, МВС України, ДПА України, СБ України, Верховного Суду України, ДСА України від 27.08.2010 N 51/401/649/471/23/125) до вилучених з обігу належать, зокрема, предмети, придбання і використання яких здійснюється за особливими дозволами і вичерпний перелік яких визначений законодавством України.
Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів (затв. наказом МВС від 21.08.1998 №622) (далі Інструкція) передбачено, що на органи внутрішніх справ покладений обов`язок здійснення дозвільної процедури, яка полягає у видачі громадянам дозволів на придбання, зберігання та носіння вогнепальної мисливської зброї.
Згідно з п. 8.8.1 вказаної Інструкції до таких пристроїв належить мисливська вогнепальна зброя, зокрема, карабіни.
Як вбачається зі скарги представника володільця майна, пристроями, на поверненні яких він наполягає, є мисливські карабіни «АІС МС-МФ» 7, 62 мм, «Browning» калібру 7,62 мм № НОМЕР_1 .
З огляду на вищезазначене правове регулювання обігу зброї, слідчий суддя вважає встановленим, що вилучені прокурором пристрої, є предметами, вилученими з обігу, тобто статус тимчасово вилученого майна не мають.
Однак, відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК метою обшуку є виявлення та фіксація відомостей про обставини злочину, за фактом вчинення якого здійснюється досудове розслідування, відшукання знарядь вчинення кримінального правопорушення, майна, здобутого протиправним шляхом, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.
Таким чином, вказана слідча дія спрямована на збір даних, які у силу ст. 98 КПК можуть бути доказами у кримінальному провадженні.
Водночас, обґрунтування, яке б давало підстави для висновку, що вилучені мисливські карабіни свідчать про причетність їх власника до незаконної діяльності з підакцизними товарами стороною обвинувачення не наведено.
Крім того, слідчий суддя бере до уваги, що навіть предмети, які вилучені стороною кримінального провадження на підставі ухвали суду про обшук, згідно з ч. 1 ст.100 КПК мають бути якнайшвидше повернуті володільцю, за виключенням випадків, передбачених ст. 160-166, 170-174 КПК, тобто лише у разі отримання їх прокурором на підставі ухвали про тимчасовий доступ до речей та документів або ж шляхом накладення на них арешту.
У той же час, у силу ст. 28 КПК під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті у розумні строки. Розумними строками є строки, які є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та виконання процесуальних рішень.
Не дивлячись на те, що під контроль органу прокуратури вилучені у ОСОБА_3 предмети перейшли 10.05.2017, станом на день вирішення скарги 16.08.2017 слідством не встановлено, чи відповідають зазначені речі тим критеріям, які визначені ухвалою слідчого судді про обшук, чи містять вони відомості про обставини, що в силу ст. 91 КПК підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Отже, виходячи з положень ст. 22 КПК щодо принципу змагальності у кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає вищевказаний висновок доведеним.
Арешт на зазначені предмети, речі, документи також не накладався.
Вилучене на законних підставах перебувало у володінні ОСОБА_3 .
Отже, тривале та необмежене у часі утримання прокурором майна заявника суперечить засадам верховенства права та законності.
Подальше перебування вилученого майна у органу прокуратури продовжує порушувати право власності зазначеної особи, що вимагає від слідчого судді прийняття рішення, яке б мінімізувало спричинені негативні наслідки та відновило у повному обсязі право власності ОСОБА_3 .
Враховуючи викладене, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 2, 7, 8, 9, 16, 234, 303, 307, 395 КПК України, слідчий суддя
Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора задовольнити.
Зобов`язати прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_4 повернути ОСОБА_3 мисливські карабіни «АІС МС-МФ» 7, 62 мм, та «Browning» калібру 7,62 мм № НОМЕР_1 , вилучені під час обшуку 17.05.2017 за адресою АДРЕСА_1 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1