Ухвала
іменем україни

11 жовтня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000704, щодо

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця та мешканця

АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 25 січня 2017 року,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

У касаційній скарзі захисник, не погоджуючись із ухваленими щодо ОСОБА_5 судовими рішеннями через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить їх скасувати, кримінальне провадження закрити за відсутністю в діях його підзахисного складу кримінального правопорушення. Свої вимоги захисник мотивує тим, що висновки суду першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, ґрунтуються на припущеннях та суперечливих показаннях потерпілої й свідків. Вказує на те, що матеріали провадження не містять достатніх доказів винуватості ОСОБА_5 .

Вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 листопада 2016 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 25 січня 2017 року, ОСОБА_5 визнано винуватим за ч. 1 ст. 122 КК України та призначено йому за цим законом покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за те, що він 08 червня 2016 року близько 18.00 год., знаходячись на вулиці поряд зі своїм будинком на АДРЕСА_1 , на ґрунті неприязних відносин, під час сварки з ОСОБА_8 , умисно завдав їй два удари палицею по хребту та лівій руці, спричинивши потерпілій тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та захисника на підтримання скарги, пояснення прокурора, який заперечив проти скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Відповідно до вимог ст. 438 КПК України неповнота судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, про що порушує питання захисник, перегляду в касаційному порядку не підлягають, а отже, при касаційному розгляді кримінального провадження колегія суддів виходить із фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, встановлених судом.
Разом із цим, згідно з положеннями ст. 94 КПК України суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінював кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів із точки зору достатності та взаємозв`язку.

При перевірці матеріалів кримінального провадження касаційним судом установлено, що свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та кваліфікацію його дій за даною нормою кримінального закону судом зроблено на підставі доказів, досліджених та оцінених у сукупності з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, про що у судовому рішенні наведено докладні мотиви.

Той факт, що засуджений ОСОБА_5 умисно спричинив потерпілій ОСОБА_8 тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, підтверджується показаннями потерпілої, свідків та іншими даними, що містяться у матеріалах провадження.
На думку колегії суддів, висновки суду першої інстанції щодо оцінки доказів винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину належним чином обґрунтовані та вмотивовані.

Порушень процесуального порядку збирання наведених у вироку доказів за матеріалами кримінального провадження не встановлено, та судом правильно вирішено питання про їх належність і допустимість.

Обґрунтовуючи висновок щодо виду й міри покарання та вирішуючи питання про можливість звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, суд у відповідності до вимог зазначеної статті, крім тяжкості злочину, відсутності обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставин, врахував також дані про його особу, зокрема те, що він є пенсіонером, має інвалідність ІІ групи, вперше притягується до кримінальної відповідальності, тобто суд дотримався вимог ст.ст. 65-67 КК України.

Крім того, доводи засудженого та захисника були ретельно перевірені судом апеляційної інстанції, який, розглядаючи апеляційну скаргу на вирок суду першої інстанції, проаналізував їх, дав на них вичерпну відповідь, зазначивши в ухвалі достатні підстави, через які визнав їх необґрунтованими.
Суд апеляційної інстанції, як убачається з матеріалів кримінального провадження, під час перегляду вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_5 за апеляційними скаргами засудженого та захисника дотримався положень статей 404, 405, 407 КПК України та постановив рішення у відповідності до вимог ст. 419 цього Кодексу.
Тих істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК України та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, в тому числі й тих, на які вказував захисник, колегією суддів не встановлено.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 25 січня 2017 року щодо ОСОБА_5 - без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3