Провадження №1-кп/523/486/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2018 року Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Суворовського районного суду м. Одеси об`єднані кримінальні провадження за №0005581 від 30.10.2017р., за №0005824 від 13.11.2017р. за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, працюючого неофіційно, не одруженого, в силу ст.89 КК України не маючого судимості.

Зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185 ч.1, 185 ч.2 КК України, -

Встановив:
30.10.2017 року приблизно о 17:30 годині, ОСОБА_4 , знаходячись біля будинку №2, розташованому по вул. Заболотного в м. Одесі, шляхом вільного доступу, маючи намір направлений на заволодіння чужим майном і скориставшись сприятливими умовами, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав велосипед марки «Азимут» вартістю 2000 гривень, належного ОСОБА_5 , після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд, тим самим завдавши потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на вищевказану суму.

Крім того, 12.11.2017 року приблизно о 12:00 годині, ОСОБА_4 , знаходячись в коридорі будинку №13, розташованому по вул. Висоцька у м. Одесі, шляхом вільного доступу, маючи намір направлений на заволодіння чужим майном і скориставшись сприятливими умовами, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав з приміщення велосипед марки «Crossride» вартістю 4500 гривень, після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд, тим самим завдавши потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 4500 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні, викладеному в обвинувальному акті, визнав повністю та пояснив, що дійсно у жовтні 2017 року, знаходячись на вул. Заболотного у м. Одесі, побачив біля аптеки не прив`язаний велосипед, який вирішив викрасти з метою подальшого продажу. Переконавшись, що його дії залишаються непомітними для оточуючих, сів на велосипед, та покинув місце скоєння злочину, в подальшому продав за 800 гривень. Отримані кошти витратив на власний розсуд.

Крім того, 12.11.2017 року ОСОБА_4 , знаходячись в коридорі будинку №13 по вул. Висоцького у м. Одесі, звернув увагу на велосипед, який стояв біля ліфту, та який вирішив викрасти. Скориставшись сприятливими умовами, що за його діями ніхто не спостерігає, вивіз велосипед, покинувши місце скоєння злочину. В подальшому викрадене майно продав за 1200 гривень, отримані кошти витратив на власний розсуд. Вину визнає повністю, щиро розкаюється, причину скоєння кримінальних правопорушень пояснив скрутним матеріальним становищем. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 визнає в повному обсязі.

Обсяг доказів, які були досліджені у судовому засіданні сторона обвинувачення вважала достатнім, тому відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, суд, за відсутності заперечень учасників судового провадження та за відсутністю клопотань щодо доповнення судового розгляду, дослідження інших доказів в повному обсязі, а саме допит потерпілих, свідків, оголошення матеріалів кримінального провадження не проводив, оскільки отримані у судовому засіданні свідчення обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам скоєних кримінальних правопорушень в обсязі пред`явленого обвинувачення та докази, які містяться у матеріалах досудового розслідування, ніким із учасників процесу не оспорюються.

Покази обвинуваченого, дані у ході судового засідання суд визначає допустимими доказами, оскільки вони отримані у порядку, встановленому діючим КПК України.

При цьому судом з`ясовано правильність розуміння обвинуваченим ОСОБА_4 змісту вказаних обставин, відсутність сумнівів у добровільності його позицій та роз`яснено про правові наслідки, а саме позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми діями скоїв умисні, кримінальні правопорушення передбачені ст.ст. 185 ч.1, 185 ч.2 КК України та його дії правильно кваліфіковані досудовим слідством за ознаками:

- ст. 185 ч.1 КК України за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка),

- ст.185 ч.2 КК України: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та його вина повністю доказана.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд приймає до уваги характер та ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, але визнаний таким, що не має судимостей, працює, хоча неофіційно, має постійне місце мешкання та реєстрації, задовільно характеризується за місцем проживання, особисте відношення до скоєного діяння, бажання добровільно відшкодувати потерпілій ОСОБА_6 завданий збиток, а також відсутність матеріальної шкоди по першому епізоду шляхом повернення викраденого майна.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому згідно ст.66 КК України суд відносить щире каяття, повне визнання своєї провини.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, передбачені ст. 67 КК України судом не встановлено та не вказано досудовим слідством.

Разом з цим, суд приймає до уваги висновки досудової доповіді Суворовського районного сектору пробації стосовно ОСОБА_4 зі змісту якої вбачається, що обвинувачений має місце реєстрації, ймовірність ризику повторного вчинення злочину є середнім, оцінка виявляє окремі показники ризику небезпеки, при цьому орган пробації не надав об`єктивної соціально-психологічної характеристики щодо обвинуваченого та не зазначив про можливість виправлення ОСОБА_4 , у зв`язку з чим суд позбавлений можливості в повній мірі користуватися інформацією при прийнятті рішення щодо міри покарання стосовно обвинуваченого.

З огляду реєстру матеріалів досудового розслідування та вивченням обвинувального акту встановлено, що до кримінального провадження під час досудового розслідування залучення експертів для проведення експертиз не здійснювалось, у зв`язку з чим процесуальні витрати відсутні, однак долучалися речові докази, а саме велосипед марки «Азимут», який повернутий потерпілому ОСОБА_5 на відповідальне зберігання під розписку.

Також зясовано, що до кримінального провадження в якості речових доказів долучалися документи щодо вартості майна та три відео записи з камер спостережень будинку АДРЕСА_2 , які суд вважає за необхідне зберігати безпосередньо в матеріалах кримінального провадження за №0005824 від 13.11.2017р.

Матеріали кримінального провадження за №0005581 від 30.10.2017р., за №0005824 від 13.11.2017р. до обвинувального акту не долучались, тому суд визначає місце їх зберігання в Одеській місцевій прокуратурі №4.

Також суд приймає до уваги, що в рамках даного кримінального провадження потерпілою ОСОБА_7 пред`явлений цивільний позов про відшкодування на її користь завданої матеріальної шкоди у сумі 4500 гривень, який підлягає задоволенню за наступними підставами.

Так, за змістом положень ст.128 ч.1, 5 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого, або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 129 ч.1 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю, або частково чи відмовляє в ньому.

Оцінюючи позовні вимоги потерпілої ОСОБА_6 , заявлені на суму 4500 гривень не відшкодованої матеріальної шкоди, суд вважає за необхідне задовольнити в повному обсязі, оскільки зазначена сума входить в об`єм пред`явленого обвинувачення, доказана документально матеріалами справи, найшла своє підтвердження у ході судового розгляду та не заперечувалась обвинуваченим.

Таким чином, на підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, оцінюючи обставини вчинених кримінальних правопорушення, які відносяться до категорії середньої тяжкості, приймаючи до уваги особу обвинуваченого, який у судовому засіданні вину визнав повністю, його негативне ставлення до скоєного, щире каяття, приймаючи до уваги висновок пробації, вважає, що його виправлення та перевиховання можливо без ізоляції від суспільства із застосуванням до нього ст.ст. 75, 76 КК України з урахуванням Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених» за №1492-VIII від 7.09.2016 року.

Разом з цим, суд приймає до уваги ту обставину, що під час досудового розслідування та судового провадження відносно ОСОБА_4 запобіжний захід не обирався, у зв`язку з чим враховуючи прийняте судом рішення щодо призначення обвинуваченому міри покарання не пов`язаної з позбавленням волі, оцінюючи у сукупності викладені доводи, суд не вбачає необхідності в вирішенні питання щодо запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст. 349, 369-371, 373-374, 394-395 КПК України, -

Ухвалив:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.185 ч.1, 185 ч.2 КК України, призначив йому покарання:

- за ст. 185 ч.1КК України у вигляді одного року позбавлення волі;

- за ст. 185 ч.2 КК України у вигляді двох років позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України призначити ОСОБА_4 остаточне покарання, шляхом поглинання більш м`якого покарання більш суворим, у вигляді двох років позбавлення волі.

Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий термін один рік шість місяців.

Відповідно до положень ст.76 ч.1 КК України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених» за №1492-VIII від 7.09.2016 року зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Згідно ст.76 ч.2 п.2 КК України покласти додатково на ОСОБА_4 обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Виконання вироку в даній частині покласти на Суворовський районний сектор з питань пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції.

Строк покарання рахувати з дня проголошення вироку.

Міри запобіжного заходу у ході судового провадження стосовно ОСОБА_4 не застосовувалися, тому після набрання вироком законної сили скасуванню не підлягають.

Речові докази - велосипед марки «Азимут», який повернутий потерпілому ОСОБА_5 на відповідальне зберігання під розписку - вважати повернутими за належністю.

Речові докази документи щодо вартості майна та три відео записи з камер спостережень будинку АДРЕСА_2 , долучених до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу - зберігати в матеріалах досудового розслідування кримінального провадження за №0005824 від 13.11.2017р.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 , заявлений на суму не відшкодованого збитку у розмірі 4500 гривень задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь потерпілої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матеріальної шкоди у сумі 4500 гривень.

Матеріали кримінальних проваджень за №0005581, за №0005824 внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.10.2017р., 13.11.2017р. зберігати в Одеській місцевій прокуратурі №4.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

СУДДЯ: