В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2017 року Рівненський міський суд
Рівненської області
судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
за участі прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника - адвоката ОСОБА_5
27 травня 2010 року близько 16 год. 30 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи біля будинку №8 на вул.Лісовської в м.Рівне, під час його зупинки оперативними працівниками відділу кримінальної міліції Рівненського МВ УМВС України в Рівненській області, які відповідно до ст.ст.2, 10, 11 Закону України Про міліцію уповноважені були виявляти, запобігати, припиняти та розкривати злочини, вживати з цією метою оперативно-розшукові та профілактичні заходи щодо встановлення особи, яка вчинила крадіжку в громадянина ОСОБА_6 , діючи умисно, з усвідомленням, що перед ним перебувають працівники відділу кримінальної міліції Рівненського МВ УМВС України в Рівненській області, а саме: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які є працівниками правоохоронного органу та виконували свої службові обов`язки, вчинив активний фізичний опір ОСОБА_7 , штовхнувши потерпілого в сторону будинку, внаслідок чого той вдарився в стіну, у зв`язку з чим отримав тілесні ушкодження у вигляді крововиливу на лівому передпліччі, саден на лівому плечі, що відносяться до легких тілесних ушкоджень.
В подальшому, продовжуючи свої суспільно небезпечні винні дії, спрямовані на перешкоджання працівникам міліції виконувати свої службові обов`язки, ОСОБА_4 розпочав втікати, однак був затриманий та доставлений в Рівненський МВ УМВС України в Рівненській області.
Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, надавши суду показання, які повністю відповідають обставинам справи, встановленим цим вироком, тобто обвинувачений підтвердив в судовому засіданні такі фактичні обставини кримінального правопорушення як дата, час, місце, спосіб і наслідки вчиненого ним суспільно небезпечного діяння.
Просить звільнити його від відбування покарання на підставі пункту в) статті 1 Закону України Про амністію у 2016 році, як особу, не позбавлену батьківських прав, яка на день набрання чинності цим Законом має на утриманні семеро дітей, яким не виповнилося 18 років.
Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не прибув, подавши до суду письмове клопотання від 28.11.2017 р. про розгляд справи за його відсутності, де також зазначив, що не має до обвинуваченого будь-яких претензій з приводу вчиненого злочину.
З`ясувавши думку учасників судового провадження щодо визначення обсягу доказів, які підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст.342 КК України як опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків.
Враховуючи наведені обставини справи та особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 слід призначити найбільш м`яке покарання з переліку основних альтернативних покарань, передбачених санкцією частини другої статті 342 КК України, а саме - покарання у виді штрафу, що буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, зі звільненням ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі пункту в) статті 1 Закону України від 22 грудня 2016 року №1810-VIII Про амністію у 2016 році, який набрав чинності 07 вересня 2017 року.
Так, відповідно до в) статті 1, статті 13 зазначеного Закону, належить звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України,… не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років,….
Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.
Речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає.
Керуючись ст.ст.349, 368, 370, 374 КПК України, суд,
ОСОБА_4 визнати винуватим в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.342 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн.
Звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі пункту в) статті 1 Закону України від 22 грудня 2016 року №1810-VIII Про амністію у 2016 році.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: