Справа №471/727/17-к 18.10.2017
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 жовтня 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5
на ухвалу слідчого судді Братського районного суду Миколаївської області від 4 жовтня 2017 року у відношенні
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Новоукраїнка, Новоукраїнського району, Кіровоградської області, українця, не працюючого, в силу ст. 89 КК України не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
- підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 355 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
підозрюваний ОСОБА_6
захисник ОСОБА_5 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.
Застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб, до 18 години 30 хвилин 01 грудня 2017 року. У задоволенні скарги захисника про незаконне затримання відмовлено.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання або домашнього арешту.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Апелянт вважає, що тримання під вартою є невмотивовано жорстоким запобіжним заходом для ОСОБА_6 , і що таке рішення не узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини та вимогами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Зазначає, що висновки слідчого судді не відповідають повноті судового розгляду та фактичним обставинам кримінального правопорушення. Стверджує, що слідчий суддя не обґрунтував своїх висновків щодо наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та не проаналізував можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.
На думку апелянта слідчий суддя не взяла до уваги, те що підозрюваний ОСОБА_6 є не судимий, являється інвалідом ІІ групи, має постійне місце проживання, не має наміру виїжджати до Автономної Республіки Крим та переховуватися. Апелянт вказує, що підозрюваний є колишнім військовим, має вищу юридичну освіту, та розуміє відповідальність за порушення покладених на нього обов`язків.
Не погоджується з висновком слідчого судді про наявність ризику того, що ОСОБА_6 може незаконно впливати на потерпілого, свідків, оскільки, на момент розгляду слідчим суддею клопотання слідчого потерпілий ОСОБА_8 вже дав показання з приводу вчинення злочину. А також, що підозрюваний може знищити мобільний телефон та сім-картку з якої потерпілому ОСОБА_8 надсилалися повідомлення з погрозами з приводу повернення боргу в сумі 100 тисяч доларів США, оскільки всі мобільні телефони та сім-картки, які належали ОСОБА_6 були вилучені.
Також апелянт звертає увагу на ту обставину, що слідчий суддя не вжила жодних заходів для встановлення або ж спростування обставин, які викладені в скарзі на незаконне затримання ОСОБА_6 . Вказує, що вона просила відмовити в задоволенні клопотання слідчого мотивуючи незаконним затриманням ОСОБА_6 , недоведеністю обґрунтованості підозри, а також недоведеністю прокурором наявності ризиків, які б давали достатні підстави слідчому судді обрати саме такий винятковий запобіжний захід.
Встановлені слідчим суддею обставини.
03.10.2017 р. ОСОБА_6 оголошено підозру за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 355 КК України тобто примушування до виконання цивільно-правового зобов`язання, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з насильством, небезпечним для життя і здоров`я.
ОСОБА_6 підозрюється в тому, що 15.09.2017 р. близько 08 години 30 хвилин він та ОСОБА_9 , маючи умисел на примушування ОСОБА_8 до виконання цивільно-правових зобов`язань, керуючи автомобілем марки «Тойота Прадо», (реєстраційний номер якого в ході слідства не встановлено) в с. Єлизаветівка, Братського району, Миколаївської області, біля магазину «Надія» підрізали автомобіль «Фольцваген» р/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 , та змусили останнього зупинити свій автомобіль.
Після чого, продовжуючи свій злочинний намір, з автомобіля «Тойота Прадо» вибіг ОСОБА_9 , одягнений в камуфльованому форму зеленого кольору з маскою на голові, та сів до автомобілю потерпілого ОСОБА_8 , де з погрозою насильства яке небезпечне для життя чи здоров`я останнього, котре виразилося в погрозі застосування пістолета (револьвера) та запалювальної горючої суміші, примушували ОСОБА_8 виконати цивільно-правові зобов`язання, а саме повернути борг в сумі 100 000 доларів США, на що ОСОБА_8 погодився.
01.10.2017 року біля 18:00 годин ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , прибули до будинку ОСОБА_10 , в АДРЕСА_2 , де разом з ОСОБА_10 , маючи єдиний умисел на примушування ОСОБА_8 до повернення боргу, за допомогою бензину, дизельного палива, тканини та 12 поліетиленових пляшок приготували запалювальну горючу суміш, та з метою переконливості своїх намірів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на автомобілі ВАЗ-2101 реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_10 прибули в с. Єлизаветівка, Братського району, Миколаївської області, де за допомогою вказаної запалювально-горючої суміші намагалися знищити майно дружини ОСОБА_8 ОСОБА_11 , у зв`язку чим примушували потерпілого до виконання цивільно-правових зобов`язань, а саме: повернути борг в сумі 100 000 доларів США.
Задовольняючи клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що підозра ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 355 КК України, є обґрунтованою.
Також слідчий суддя врахував, що ОСОБА_6 оголошено підозру у вчинені тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 4 до 8 років, а, отже, є підстави вважати, що дана особа може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; може знищити предмети злочину; підозрюється у вчинені злочину із застосуванням насильства, а тому може фізично чи психологічно здійснювати тиск на потерпілого, з метою зміни показань чи подальшу їх відмову; періодично відвідує Автономну Республіку Крим, при застосуванні іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, зможе виїхати за межі території України, тим самим переховуватись від органів досудового розслідування та суду.
Оцінивши в сукупності, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним тяжкого злочину, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення у якому він підозрюється, дані про особу ОСОБА_6 , слідчий суддя прийшов до висновку, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить запобіганню вищезазначеним ризикам.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_5 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді, вивчивши надані судом матеріали судового справи та матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд встановив наступне.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Ці вимоги закону дотримані слідчим суддею при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу.
Слідчий суддя дійшов правильного висновку про обґрунтовану підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 355 України, яке відповідно відносяться до категорії тяжких злочинів, та за вчинення тяжкого злочину передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років.
Отже, з огляду на зазначене Рішення Європейського Суду з прав людини, з урахуванням матеріалів кримінального провадження, на які послався слідчий у клопотанні, є достатні підстави вважати про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 355 КК України.
Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, що з огляду на наведені дані про особу підозрюваного застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не є достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні прокурора.
Слідчий суддя, врахувавши обставини кримінального провадження та ступінь тяжкості злочину, в якому підозрюється ОСОБА_6 , дійшов правильного висновку про існування ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст.177 КПК України, тобто про наявність підстав вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також незаконно впливати на потерпілого.
Тому, з огляду на наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, є правильними висновки слідчого судді, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не достатні для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні слідчого.
Посилання апелянта на те, що підозрюваний ОСОБА_6 є не судимий, являється інвалідом ІІ групи, має постійне місце проживання, є колишнім військовим, має вищу юридичну освіту, не зменшують встановлені ризики з огляду на ступінь тяжкості злочину, в якому підозрюється ОСОБА_6 , а також враховуючи дані про те, що він періодично відвідує Автономну Республіку Крим, а тому може ухилитися від слідства та суду.
Апеляційний суд вважає, що при розгляді клопотання доведені обставини, передбачені п. п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України. Тому немає підстав для скасування ухвали слідчого судді, про що просить апелянт.
Керуючись ст. ст. 407 ч. 3, 422 КПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Братського районного суду Миколаївської області від 4 жовтня 2017 року у відношенні ОСОБА_6 про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3