Справа № 502/1066/16-к
УХВАЛА

01 листопада 2017 року м. Кілія

Слідчий суддя Кілійського районного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Кілія, клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старі Трояни, Кілійського району, Одеської області, громадянина України, освіта вища, одруженого, займає посаду Вилківського міського голови, інваліда другої групи, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), відомості про яке 25.01.2014 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером 0000002, за ст. 191 ч. 4 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Органом досудового слідства ОСОБА_5 підозрюється у тому, що він перебуваючи на посаді директора ГВСП «КСБСРЗ» ПрАТ «УДП», у період з 01.01.2010 року по 31.05.2013 року зловживаючи своїм службовим становищем, маючи право оперативного управління майном підприємства, розуміючи, що відпуск товарно-матеріальних цінностей зі складів підприємства без його особистого дозволу неможливий, а його вказівки є обов`язковими для усіх працівників підприємства діючи умисно, надав письмову вказівку підлеглій особі (комірнику складу) на видачу товарно-матеріальних цінностей начебто для використання під час ремонту суден, які фактично не використовувались при їх ремонті, що призвело до розтрати майна, яке перебувало у відданні ГВСП «КСБСРЗ» у великих розмірах на загальну суму 242 429 гривень.

Відомості про дане кримінальне правопорушення (злочин), 25.01.2014 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000002, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 ч. 4 КК України та СВ Кілійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ведеться досудове розслідування.

25.10.2017 року ОСОБА_5 заочно повідомлено про підозру у вчинені даного кримінального правопорушення (злочину) і його дії кваліфіковані за ст. 191 ч. 4 КК України.

25.10.2017 року прокурор Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, з цілодобовою забороною залишати місце проживання. В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки йому інкримінується тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі. Також на думку прокурора існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Зокрема, підозрюваний ОСОБА_5 з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинений злочин може незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, шляхом знищення речей та документів, які мають суттєве значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та свідчать про його злочинну діяльність, а також вчинити інші кримінальні правопорушення.

В судовому засіданні прокурор Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 підтвердив обставини викладені у клопотанні та просить його задовольнити. Крім цього прокурор зазначив, що 24.10.2017 року та 25.10.2017 року ОСОБА_5 був відсутній за місцем свого постійного проживання та роботи, а також не відповідав на телефонні дзвінки, тобто переховувався від органів слідства та позбавив слідчого можливості вручити йому повідомлення про підозру та інші процесуальні документи. У зв`язку з ухиленням ОСОБА_5 від явки до слідчого, 25.10.2017 року його було оголошено у розшук.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечують з наступних підстав.

ОСОБА_5 винним себе у вчиненні інкримінованого злочину не визнає. З моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЕРДР минуло 3 роки та 9 місяців і за цей час підозрюваний не переховувався від органів досудового слідства, ніяким чином не перешкоджав та не має наміру перешкоджати кримінальному провадженню, не здійснював на свідків, не знищував речі та документи, які мають значення для кримінального провадження, а також не має наміру вчиняти інші кримінальні правопорушення. Крім того ОСОБА_5 має постійне місце роботи та отримує пенсію по інвалідності, тобто має постійне джерело доходів. Мешкає у власному будинку разом з дружиною і, відповідно має міцні соціальні зв`язки у місці постійного проживання. Позитивно характеризується за місцем роботи, тобто має позитивну репутацію. Таким чином на думку підозрюваного та адвоката прокурором не доведена наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, оскільки крім власних припущень прокурором не надано суду належних доказів, які б об`єктивно підтверджували їх існування. Також підозрюваний та захисник зазначили, що ОСОБА_5 24.10.2017 року був вимушений терміново виїхати до м. Одеси, оскільки його дружина захворіла та її необхідно було доставити до лікарні, про що він 27.10.2017 року у телефонній розмові повідомив прокурора ОСОБА_3 . Таким чином підозрюваний з поважних причин був відсутній з 24.10.2017 року по 27.10.2017 року за місцем постійного проживання і, даний факт також спростовує твердження прокурора, що останній ухилявся від органів досудового слідства та суду. Крім цього захисник зазначив, що прокурором не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належної поведінки підозрюваного.

Крім цього захисником підозрюваного на адресу суду надано письмове клопотання народного депутата України ОСОБА_6 про передання йому на особисту поруку ОСОБА_5 .

На підставі викладеного підозрюваний та захисник просять суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора та задовольнити клопотання ОСОБА_6 .

Вивчивши копії матеріалів кримінального провадження, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Зокрема це підтверджується:

- витягом з кримінального провадження № 0000002 від 25.01.2014 року;

- протоколами допиту свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ;

- актом перевірки ремонтних відомостей ГВСП «Килійський судноремонтнийсуднобудівельний завод» за період з 01.01.2010 року по 31.05.2013 року;

- висновком судово-економічної експертизи № 177 від 20.10.2017 року;

- висновком судово-почеркознавчої експертизи № 215П від 04.07.2016 року;

- положенням ГВСП «КСБСРЗ» ПрАТ «УДП»;

- іншими матеріалами кримінального провадження.

Також судом достовірно встановлено що підозрюваний ОСОБА_5 :

- працює Вилківським міським головою Кілійського району Одеської області та отримує пенсію по інвалідності, тобто має постійне джерело доходу;

- мешкає у власному будинку разом з дружиною, що свідчить про наявність у нього міцних соціальних зв`язків за місцем постійного проживання;

- має позитивну репутацію за місцем роботи;

- за час проведення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню (3 роки 9 місяців) взагалі не маючи ніякого запобіжного заходу, від органів досудового слідства не переховувався та кримінальному провадженню жодним чином не перешкоджав.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Відповідно до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом. Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора. Запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261 Кримінального кодексу України.

Згідно зі ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

В свою чергу, відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

Згідно з ч. 1-3 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті. Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.
Слідчий суддя приходить до висновку, що у судовому засіданні прокурором доведена лише наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 191 ч. 4 КК України і не доведені достатні підстави вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, та недостатність застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення його належної поведінки.
У зв`язку з вищевикладеним, згідно з вимогами ч. 3 ст. 194 КПК України клопотання прокурора задоволенню не підлягає.
Відповідно до ч. 1 ст. 180 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.
Згідно з ч. 3 ст. 180 КПК України поручителю роз`яснюється у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється або обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки поручителя та наслідки їх невиконання, право на відмову від прийнятих на себе зобов`язань та порядок реалізації такого права.
Відповідно до ч. 4 ст. 180 КПК України поручитель може відмовитись від взятих на себе зобов`язань до виникнення підстав, які тягнуть за собою його відповідальність. У такому разі він забезпечує явку підозрюваного, обвинуваченого до органу досудового розслідування чи суду для вирішення питання про заміну йому запобіжного заходу на інший.
У відповідності до ч. 5 ст. 180 КПК України у разі невиконання поручителем взятих на себе зобов`язань на нього накладається грошове стягнення.
Оскільки народний депутат України ОСОБА_6 не з`явився в судове засідання і слідчий суддя позбавлений можливості виконати вимоги ст. 180 КПК України його клопотання по передання підозрюваного на поруки задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 181, 186, 193-194, 376 КПК України, -

У Х В А Л И В :
Відмовити у задоволенні клопотання прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про обрання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , з цілодобовою забороною залишати місце проживання.

Зобов`язати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за кожною вимогою з`являтись до СВ Кілійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області, Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області, або до суду, у залежності від стадії кримінального провадження.

Відмовити у задоволенні клопотання народного депутата України ОСОБА_6 про передання йому на особисту поруку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Кілійського районного суду ОСОБА_1