Справа № 163/2720/17
Провадження № 1-кп/163/162/17
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 листопада 2017 року Любомльський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участі секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Любомль кримінальне провадження 0000211, що надійшло з прокуратури Волинської області 24.10.2017 року з обвинувальним актом відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Любомль, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, середньої освіти, підсобного робітника ТОВ «Пролонгація», раніше судимого:

26 червня 2001 року Любомльським районним судом Волинської області за ч. 3 ст. 81, ч. 2 ст. 140, ч. 2 ст. 17, ч. 3 ст. 81, ч. 2 ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 11.06.2002 року згідно постанови Ковельського міського суду Волинської області області умовно-достроково, невідбутий термін 1 рік 10 місяців 10 днів;

- 23 лютого 2004 року Любомльським районним судом Волинської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 4 місяці позбавлення волі, відповідно до ст. 71 КК України частково приєднано покарання по вироку 26 червня 2001 року Любомльським районним судом Волинської області, 14 липня 2005 року Любомльським районним судом Волинської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, згідно ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання по вироку 23 лютого 2004 року Любомльського районного суду Волинської області, остаточне покарання 4 роки позбавлення волі, звільнений 20.03.2008 року по відбуттю строку покарання;

19 лютого 2009 року Луцьким міським судом за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185, ст. 198, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, 11 червня 2009 року Луцьким міським судом Волинської області за ч. 1 ст. 187 КК України, згідно ч. 4 ст. 70 КК України остаточне покарання 4 роки 6 місяців позбавлення волі, звільненого 22.05.2013 року по відбуттю строку покарання.

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 , 19.05.2017, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, використовуючи телефонний зв`язок, запропонував своїм знайомим - громадянам України ОСОБА_6 та ОСОБА_7 здійснити незаконне, поза встановленими пунктами пропуску, переправлення їх через державний кордон України з метою переміщення останніми до Республіки Польщі партії цигарок.
19.05.2017 ОСОБА_4 , з метою подолання відстані від міста Любомль до державного кордону України, залучив до вчинення даного незаконного переправлення невстановлену особу водія легкового транспортного засобу, який не був обізнаний із злочинними намірами останнього. Останній помістив до багажного відділення указаного автомобіля дванадцять ящиків цигарок і складений гумовий човен з веслом. Близько 19-ї години того ж дня, слідуючи містом Любомль по вулиці Володимирській, підібрав у заздалегідь обумовлених місцях ОСОБА_6 та ОСОБА_8 .
Вподальшому, дотримуючись визначеного ОСОБА_4 маршруту, вищезгадані особи прослідували указаним автомобілем у напрямку державного кордону України з Республікою Польщею, прибувши до лісосмуги між селами Вишнівка і Новоугрузьке Любомльського району Волинської області.
Продовжуючи свої злочинні дії спрямовані на незаконне переправлення ОСОБА_6 та ОСОБА_8 через державний кордон України, ОСОБА_4 наказав останнім вивантажити з автомобіля коробки з цигарками та складений гумовий човен з веслом і розподілив вказаний вантаж між собою та згаданими громадянами для його перенесення у пішому порядку.
У свою чергу, після доставки пасажирів та вантажу на вказане місце, водій на транспортному засобі попрямував у зворотньому напрямку.
Після цього, на виконання свого протиправного наміру, ОСОБА_4 вказуючи ОСОБА_6 та ОСОБА_7 напрям руху до лінії державного кордону України, рухався попереду та надавав останнім поради і вказівки щодо напрямку руху лісосмугою та місць перепочинку.
У визначеному ОСОБА_4 місці, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 перетнули контрольно-слідову смугу, використовуючи для цього надані їм ОСОБА_4 господарські мішки, які за його вказівкою заздалегідь наповнили травою, з метою приховання слідів подолання інженерних споруд від представників прикордонної служби України.
Надалі, ОСОБА_4 , рухаючись із ОСОБА_6 та ОСОБА_10 у такому ж порядку, особисто супроводив їх до державного кордону України в район прикордонного знаку № НОМЕР_1 , що знаходиться на території Новоугрузької сільської ради Любомльського району Волинської області.
Прибувши на ділянку річкової тераси, ОСОБА_4 наказав ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підготувати гумовий човен і помістити до нього коробки з цигарками, при цьому визначив місця кожного у човні.

Вказаним плавзасобом ОСОБА_4 безпосередньо перемістив згаданих громадян через річку Західний Буг, вздовж русла якої проходить лінія державного кордону України із Республікою Польща.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились в незаконному переправленні осіб через державний кордон України, вчиненому щодо кількох осіб, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 332 КК України.
До суду в порядку ст.ст. 468, 469, 472 КПК України надійшла укладена між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 угода про визнання винуватості від 29 вересня 2017 року, відповідно до якої обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.332 КК України, в обсязі обвинувачення.
Сторони узгодили покарання ОСОБА_4 за ч.2 ст.332 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 2360 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40120 (сорок тисяч сто двадцять) гривень.
В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст.332 КК України, визнав повністю та просив суд затвердити угоду про визнання винуватості. При цьому додав, що розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, вид та міру покарання, яка буде застосовано до нього у разі затвердження угоди.
Прокурор та захисник в судовому засіданні просили угоду затвердити.
Заслухавши думку учасників, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього документи, а також угоду про визнання винуватості, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, суд дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити угоду про визнання винуватості, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ст.469 ч.4 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 відповідно до статті 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, внаслідок якого шкода завдана лише державним інтересам, а тому укладення угоди між прокурором та обвинуваченим з їх ініціативи узгоджується з положеннями ч.ч. 2, 4 ст. 469 КПК України. Угода за своїм змістом відповідає вимогам статті 472 вказаного Кодексу, в тому числі стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди.
Цивільний позов не заявлявся.
Речові докази та витрати по справі відсутні.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити попередній особисте зобов`язання.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 370, 373, 374, 474, 475 КПК України суд,-
У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 29 вересня 2017 року у кримінальному провадженні №0000211, між прокурором прокуратури Волинської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.332 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 2360 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40120 (сорок тисяч сто двадцять) гривень.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити попередній особисте зобов`язання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів із дня його проголошення через Любомльський районний суд.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Головуючий : суддя ОСОБА_1