Ухвала
Іменем України
19 березня 2018 р.

м. Київ
Справа №539/2778/15-к
Провадження № 51-4722 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 06 грудня 2017 року,
встановив:
Вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12 лютого 2016 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією всього належного йому майна, яке є його власністю.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України ОСОБА_4 визначено остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 04 жовтня 2012 року у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців з конфіскацією всього належного йому майна, яке є його власністю.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_5 , щодо якої судові рішення не оскаржуються.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 02 липня 2015 року по 12 лютого 2016 року по дату ухвалення вироку, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного судуПолтавської області від 06 грудня 2017 року зазначений вирок місцевого суду змінено та перекваліфіковано дії ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з ч. 2 ст. 307 КК України на ч. 2 ст. 309 КК України.

Призначено ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України ОСОБА_4 , за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 04 жовтня 2012 року у виді одного року позбавлення волі та визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 13 лютого 2016 року по 20 червня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд оскаржуваного судового рішення в касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.

Відповідно до вимог пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначаються: обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

Проте наведених положень процесуального закону не дотримано, оскільки у поданій скарзі не міститься обґрунтування явної несправедливості призначеного покарання скаржнику через суворість, а відтак й необхідності зміни судового рішення на підставі, передбаченій п. 3 ч. 1 ст. 438 КПК України, з огляду на положення ст. 414 цього Кодексу, а також зважаючи на приписи статей 50, 65 КК України.

Крім того, вимога ОСОБА_4 сформульована без урахування положень ст. 436 КПК України, якою визначено повноваження цього суду за наслідками розгляду касаційної скарги. Так, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.

Поряд з цим, зазначена в касаційній скарзі вимога про зміну терміну покарання та перерахування строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання, не узгоджується з вищезазначеними положеннями Закону.
Відповідно до ч. 3 ст. 427 ПК України якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі, проте зі змісту касаційної скарги не вбачається думка особи щодо бажання чи небажання брати участь у касаційному розгляді.

Також, згідно з ч. 3 ст. 33 КПК України кримінальне провадження у касаційній інстанції здійснює Верховний Суд, однак всупереч зазначеним вимогам закону касаційна скарга адресована Вищому спеціалізованому суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Таким чином, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК України залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК України, суд,
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 06 грудня 2017 року залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3