Справа №699/176/17
1-кп/705/537/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 листопада 2017 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області, в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умані кримінальне провадження № 0000451 відносно ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 186, ч. 3 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Уманського міськрайонного суду Черкаської області пебеувають матеріали кримінального провадження № 0000451 відносно ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 186, ч. 3 ст. 186 КК України.

Щодо обвинуваченого ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід в виді тримання під вартою, продовжений строк якого, згідно ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14.09.2017 року закінчується 15.11.2017 року.
Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , оскільки на цей час продовжують існувати ризики, які мали місце на момент обрання і завершити розгляд справи не можливо.

Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора, оскільки прокурором не наведено ризики, передбачені ст. 177 КПК України, тому просив суд обрати обвинуваченому більш м`яку міру запобіжного заходу, а саме цілодобовий домашній арешт.
Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що клопотання прокурора підлягає до задоволення.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому звертається увага, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, передбачені пунктами 1-5 цієї частини. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Тримання під вартою є найбільш суворим, винятковим запобіжним заходом, який, згідно зі ст. 183 КПК України застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
У ст. 197 КПК України вказано, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Строк тримання під вартою щодо ОСОБА_6 був продовжений судом до 15 листопада 2017 року, однак судовий розгляд до вказаної дати здійснити не можливо.
Суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 строк тримання під вартою на 60 днів з моменту закінчення дії попередньої ухвали, так як провадження у справі не може бути завершене до закінчення строку дії запобіжного заходу, оскільки не досліджені письмові матеріали справи, не допитані потерпілі та свідки обвинувачення, і продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, так як ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 115 КК України, які відносяться до тяжких та особливо тяжких злочинів. Крім того, в Уманському міськрайонному судді склалася критична ситуація з приводу кадрового забезпечення, що призводить до надмірної завантаженості працюючих суддів.

Суд не приймає доводів сторони захисту щодо необґрунтованості ризиків, оскільки ці обставини були предметом судового дослідження при вирішенні питання про застосування і продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, і на цей час обставини та підстави обвинувачення не змінились, так само як і залишаються заявлені ризики.

Вирішуючи клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 щодо зміни обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, суд враховує те, що обставин, які б свідчили про зменшення ризиків у кримінальному провадженні не наведено, а тому у задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Клопотання прокурора щодо продовження строків тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 331 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора задоволити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід в виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме з 15 листопада 2017 року до 13 січня 2018 року.
У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого щодо заміни міри запобіжного заходу відмовити.
Копію ухвали направити прокурору, обвинуваченому, захиснику, начальнику ІТТ № 2 ГУ Національної поліції в Черкаській області, начальнику слідчого ізолятора, до відому та виконання.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3