АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1460/17 Справа № 203/1131/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000288, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 червня 2017 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дунаївці Хмельницької області, що зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі захисник просить оскаржуваний вирок суду змінити шляхом пом`якшення покарання, призначити обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки, на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, відповідно до ст. 76 КК України покласти на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місці проживання, роботи, навчання. В іншій частині вирок залишити без змін.

Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, і призначено йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбуття призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю два роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України зобов`язано періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Стягнуто з ОСОБА_8 , на користь держави в рахунок відшкодування процесуальних витрат на залучення експертів за проведення судово-балістичних експертиз 1825 (тисяч вісімсот двадцять п`ять) гривень 87 копійок, вирішено питання про долю речових доказів.

Згідно обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених у мотивувальній частині оскаржуваного вироку, які в апеляційному порядку не оспорюються, ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за те, що він в період часу з 04.03.2015 року по 06.10.2015 року, проходячи службу у 28 ОМБр ЗСУ на території Донецької області, приймав участь у бойових діях, пов`язаних з захистом держави в зоні АТО, під час яких у день, що в ході досудового розслідування точно не встановлено, побачив на землі автомат «Калашникова» з набоями до нього, якими незаконно заволодів та почав незаконно зберігати, а у подальшому незаконно перевіз вищевказані предмети у м. Дніпро, де без передбаченого законом дозволу залишив зберігати їх у нежитловому приміщенні по вул. Анадирській.

Далі, 10.02.2017 року, у вечірній час доби, з вказаного місця ОСОБА_8 помістив вищезазначені автомат та набої в салон автомобілю ВАЗ 211040, р/н НОМЕР_1 , з метою перевезення для подальшого зберігання вогнепальної зброї за місцем свого мешкання, однак 11.02.2017 року, близько 04 години 00 хвилин, був затриманий працівниками УПП по вул. Старомостовій, 1 у м. Дніпро у зв`язку з скоєнням ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Під час обшуку вказаного транспортного засобу було виявлено та вилучено автомат «Калашникова» № НОМЕР_2 зі складним прикладом «АКС-74», калібру 5,45 мм, автоматного зразку 1974 року «АКС-74», 1988 року виготовлення, який відноситься до категорії військової нарізної вогнепальної зброї, магазин, який є частиною вогнепальної зброї, 5,45 мм автоматуАК-74 (АКС-74. АКС-74У), та шістдесят патронів, які є автоматними патронами калібру 5,45 мм зразку 1974 року, які призначені для стрільби з військової нарізної вогнепальної зброї -5,45 мм автоматів АК-74, АКС-74, АКС-74У, кулеметів РПК-74, та які придатні для стрільби, які ОСОБА_8 незаконно придбав та зберігав без передбаченого законом дозволу.

Вищезазначені незаконні дії обвинуваченого були кваліфіковані в оскаржуваному вироку за ч. 1 ст. 263 КК України за ознаками незаконного придбання, зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, захисник, не оспорюючи правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, кваліфікації дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 263 КК України, доведеності його вини, у той же час зазначає, що оскаржуваний вирок суду підлягає зміні через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого.

Вказує, що при призначенні покарання ОСОБА_8 , судом не дотримано вимог ст. 65, 66 КК України, принципів справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Так, суд, обираючи покарання обвинуваченому, залишив поза увагою ту обставину, що останній свою вину визнав повністю, щиро розкаявся в скоєному, активно сприяв у розкритті злочину, завірив суд, що більше вчиняти злочини не буде, стане на шлях виправлення. Також само не взято до уваги те, що обвинувачений притягається до кримінальної відповідальності вперше.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 за місцем проживання характеризується виключно позитивно, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, перебував у зоні АТО, куди пішов добровольцем. Крім того вказує, що обтяжуючих обставин судом не встановлено, а тому призначене судом, обвинуваченому покарання є надмірно суворим.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі; прокурора, який наполягав на залишенні апеляційної скарги захисника без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів, з урахуванням положень ст. 404 КПК України, згідно яким суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, приходить до наступного.

Висновки суду першої інстанції про фактичні обставини кримінального провадження, правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 263 КК України та доведеність його вини ніким з учасників судового розгляду в апеляційному порядку не оспорюються, у зв`язку з чим судом апеляційної інстанції не переглядаються.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника щодо тяжкості призначеного ОСОБА_8 покарання, то вони не є достатньо обґрунтованими.

Так, відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Колегією суддів встановлено, що при призначенні ОСОБА_8 покарання судом належним чином виконані вимоги ст. ст. 50, 65 КК України та враховані характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого - щирого каяття та сприяння розкриттю злочину; відсутність обтяжуючих покарання обставин; відомості про особу обвинуваченого, а саме те, що останній є раніше не судимим, за місцем проживання характеризується посередньо, у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває, є учасником антитерористичної операції.

Взявши до уваги та належним чином оцінивши всі вищенаведені обставини у сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки, та про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства та реального відбування цього покарання, зі звільненням від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з яким колегія суддів погоджується, оскільки таке покарання відповідає вимогам закону, є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд недостатньою мірою врахував обставини, що пом`якшують покарання, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки всі наведені захисником обставини були відому суду першої інстанції і достатньою мірою враховані при звільненні обвинуваченого від покарання з випробуванням за правилами ст. 75 КК України. Достатніх підстав для подальшого пом`якшення призначеного останньому покарання колегія судів не вбачає.

Інших підстав, які б свідчили про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону згідно ст. ст. 87, 412 КПК України, під час апеляційного перегляду, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 червня 2017 року щодо ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 263 КК України, залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії ухвали безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4