Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/459/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 122 (102) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.11.2017 м. Кропивницький
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження №0000362 за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 06 квітня 2017 року, яким
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Красносілля Олександрівського району Кіровоградської області, українець, громадянин України, одружений, має на утриманні малолітню дитину 2015 року народження, освіта неповна вища, студент Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту ім..Академіка Лазаренка, військовозобов`язаний, проживає АДРЕСА_1 , раніше не судимий
засуджено за ч.1 ст.122 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, іспитовим строком 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 залишено без розгляду.

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_11 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 .

Вироком суду ОСОБА_9 визнаний винним та засуджений за те, що він наніс потерпілому ОСОБА_10 умисні, середньої тяжкості тілесні ушкодження, які не є небезпечними для життя і не потягли за собою наслідків за таких обставин. Так, 06 липня 2015 року близько 22 год. 30 хв. обвинувачений ОСОБА_9 , знаходячись на території домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 , де знаходиться магазин, належний ОСОБА_12 , на грунті раптово виниклих неприязнених відносин, умисно, наніс потерпілому ОСОБА_10 удар в область щелепи, чим спиричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи зліва, крововиливу і рани на слизовій оболонці ротової порожнини зліва, і, при його падінні, також утворилися садна на лобно-тімяній ділянці голови справа, на правому колінному суглобі по зовнішній боковій поверхні, які, згідно висновку експерта №64 від 12 серпня 2015 року, відносяться до категорії середньої ступені тяжкості по довготривалості розладу здоров`я..

В апеляції захисник-адвокат ОСОБА_8 просить вирок районного суду щодо свого підзахисного ОСОБА_9 скасувати, а кримінальне провадження стосовно ОСОБА_9 закрити па підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вирок районного суду судом першої інстанції ухвалено упереджено, оскільки у судовому рішенні судом не надано об`єктивної правової оцінки поясненням потерпілого ОСОБА_10 не взято до уваги ті обставини, які були підставою для звернення потерпілого до органу досудового розслідування. Так, як вбачається з матеріалів кримінального провадження потерпілий перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння приїхав на автомобілі до магазину в селі Красносілля Олександрівського району, Кіровоградської області, для придбання алкогольних напоїв. Придбавши алкогольні напої та вийшовши з приміщення магазину, де у дворі отримав тілесні ушкодження від невідомої особи. Потім останній лише через три дні звернувся до правоохоронних органів, після чого працівниками поліції в порушення вимог ст..228 КПК України було проведено впізнання обвинуваченого ОСОБА_9 за фотознімками, що є грубим порушенням впізнання особи і яке можливо робити лише за можливості залучення підозрюваного у скоєнні злочину особисто. Жоден свідок, який був допитаний під час досудового розслідування та під час судового розгляду не вказав, на те, що саме ОСОБА_9 завдав тілесні ушкодження потерпілому.

Крім того, судом у вироку зазначено, що вини ОСОБА_9 частково підтверджена, як показаннями самого обвинуваченого так і показаннями потерпілого та свідків, разом з тим у другому абзаці вироку судом першої інстанції зазначено, що обвинувачений свою вину у інкримінованому йому правопорушенні не визнав. Більше того, в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 взагалі не вказував на конфлікт між потерпілим та обвинуваченим. Крім того, судом не взято до уваги висновок судово-медичної експертизи від 12.08.2015 року у якому експертом зазначено, що тілесні ушкодження у потерпілого могли бути утворені від декількох травматичних впливів, що йде в розріз показанням свідка ОСОБА_13 , який є зацікавленою особою з боку потерпілого, так як разом з ним розпивав у той день алкогольні напої і перебуває з останнім у дружніх стосунках. Крім того, згаданому вище свідку також в порушення вимог ст..228 КПК України надавав фотознімки для впізнання ОСОБА_9 , що є неприпустимим. Разом з тим суд першої інстанції в порушення норм КПК України визнав дані докази належними та допустимими. Також захисник зазначає, що оскаржуваний вирок районного суду щодо його підзахисного не тільки не відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства України, а й положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому підлягає безумовному скасуванню.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, яка заперечила щодо апеляції обвинуваченого, обвинуваченого та його захисника-адвоката які підтримали свою апеляцію, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до таких висновків.

На підставі ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду переглядається апеляційним судом у межах наданих апеляційних скарг.

Розглянувши справу в межах поданих апеляцій, встановлено що викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, за що його засуджено, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які є взаємоузгодженими між собою, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю зібраних на законних підставах і досліджених у судовому засіданні доказах.

Так, допитаний судом першої інстанції обвинувачений ОСОБА_9 вину не визнав суду пояснив, що 06 липня 2015 року він з дружиною перебував на святі, а потім пішов до кафе по вул. Леніна,4 , де вживав з друзями пиво та знаходився там з 23 години. Пішов він з кафе на початку першої години ночі. Нікого не бив і ніяких конфліктів не бачив. Про те, що побили потерпілого дізнався від слідчого, коли його викликали в міліцію для допиту. Раніше з потерпілим не був знайомим.
В суді апеляційної інстанції ОСОБА_9 також заперечував свою причетність до інкримінованого правопорушення.
Разом з тим, суд першої інстанції, мотивуючи свій висновок про доведеність інкримінованого обвинувачення, у вироку правильно послався на показання потерпілого ОСОБА_10 , який в суді першої інстанції пояснював, що 06 липня 2015 року близько 22 години він перебував на робочому місці і його попросили поїхати в магазин по горілку. Він спільно з охоронцем на ім`я ОСОБА_14 автомобілем поїхали до магазину . Зайшовши в магазин він підійшов до барної стойки, де також стояв і обвинувачений, який купував пиво. Обвинувачений його штовхнув і між ними виникла суперечка. Потерпілий купив горілку та вийшов на двір, перед цим сказавши обвинуваченому, що битися з ним не бажає. ОСОБА_12 сказав ОСОБА_9 , щоб йшли на двір, так як йому проблем не потрібно. Потерпілий вийшов з магазину та йшов до автомобіля, коли до нього підбігли два хлопці, в тому числі і обвинувачений. Він віддав горілку Василю, сказавши йти до автомобіля, а сам розвернувся до обвинуваченого , який наніс йому удар, від якого він впав та втратив свідомість. Прийшов у свідомість він в автомобілі. У нього боліла голова, щелепа. Він думав, що у нього просто ушиб, тому за медичною допомогою звернувся лише через день після події. Він звернувся за медичною допомогою в лікарню, де йому зробили ренгензнімок та виявили перелом щелепи. Йому було зроблено операцію, він місяць не міг їсти нормально, його годували через трубку. Підтримав свій позов. Крім того потерпілий пояснив суду, що спільно з обвинуваченим до нього підбіг і свідок ОСОБА_15 , але останній його не бив, тому він і не вказував про нього в заяві до поліції, удар в щелепу йому наніс саме обвинувачений. Покази, які дав свідок ОСОБА_15 він вважє неправдивими. Також потерпілий суду пояснив, що він раніше не знав обвинуваченого, а в селі був на заробітках.
Доводи апеляції захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого щодо його невинуватості є необґрунтованими, оскільки з досліджених в судовому засіданні доказів, а саме з показань свідка ОСОБА_13 , який був очевидцям подій, і з яких вбачається, що він особисто бачив, як обвинувачений наносив удар потерпілому.
Даний свідок був допитаний в судовому засіданні і будь-яких порушень при його допиті не виявлено, а тому колегія суддів приходить до висновку, що такі показання свідка ОСОБА_13 є належним і допустимим доказом у кримінальному провадженні та співпадають з іншими достатніми та допустимими доказами.
З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16 липня 2015 року вбачається, що ОСОБА_10 впізнав особу, яка зображена на фото №1 гр. ОСОБА_9 , що 06.07.2015 року о 22.30 год. нанесла йому тілесні ушкодження біля бару гр. ОСОБА_12 в АДРЕСА_2 (а.к.п.19-20).
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16 липня 2015 року підтверджується, що свідок ОСОБА_13 впізнав особу, яка зображена на фото №3 гр. ОСОБА_9 , як таку, що 06 липня 2015 року о 22годин 30 хвилин біля бару гр. ОСОБА_12 в АДРЕСА_2 нанесла тілесні ушкодження гр. ОСОБА_10 (а.к.п.21-22).
В ході проведення слідчого експерименту від 16 липня 2015 року за участю потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_13 потерпілий ОСОБА_10 розказав та показав за яких обставин він отримав тілесні ушкодження 06 липня 2015 року, а свідок ОСОБА_13 підтвердив дані покази (а.к.п. 35-37).
Таким чином, показання потерпілого повністю узгоджуються із показаннями свідка ОСОБА_13 який був очевидцем події і в ході досудового та судового слідства допитувався і кожного разу давав послідовні, логічні показання про обставини нанесення обвинуваченим тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .
Твердження сторони захисту щодо суперечності між висновками експертизи та показаннями потерпілого в частині кількості нанесених ОСОБА_9 ударів, колегія суддів вважає необґрунтованими.
З показань експерта ОСОБА_16 , допитаного судом першої інстанції, вбачається, що він проводив судово-медичні експертизи по даному кримінальному провадженню та підтвердив висновки експертиз. Також зазначив, що потерпілий ОСОБА_10 міг отримати перелом щелепи при обставинах на які він вказував при проведенні слідчого експерименту. Строк нанесення тілесних ушкоджень може відповідати даті 06 липня 2015 року, виходячи з характеристики тілесних ушкоджень на слизовій оболонці рота, які він оглядав у потерпілого та із ренгенівських знімків. Також експерт вказав, що перелом щелепи можливий від одного удару кулаком в область щелепи, а тілесні ушкодження на лобно-тім`яній ділянці справа та на правому колінному суглобі могли утворитися при падінні потерпілого з власного зросту.
Доводи сторони захисту щодо того, що ОСОБА_10 навмисно обмовив ОСОБА_9 у заподіянні тілесних ушкоджень, колегія суддів оцінює критично.
Під час судового та апеляційного розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_9 , зазначав, що потерпілого він не знав, неприязнених відносин між ними немає. Одже відсутні підстави для його обмови потерпілим.
Показання обвинуваченого в частині невизнання своєї вини суд першої інстанції розцінив, як намагання уникнути відповідальність за скоєне, з чим погоджується і колегія суддів.
Крім того, вина ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена письмовими матеріалами, а саме:
-заявою ОСОБА_10 про притягнення до кримінальної відповідальності невстановлену особу, яка 06 липня 2015 року перебуваючи біля магазину ОСОБА_12 , що в с. Красносілля по вул. Леніна нанесла йому тілесні ушкодження (а.к.п.9).
-висновком експерта №64 від 12.08.2015 року згідно якого при судово-медичній експертизі у гр. ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи зліва, крововиливу і рани на слизовій оболонці ротової порожнини зліва, саден лобно-тім`яній ділянці голови справа, на правому колінному суглобі по зовнішній боковій поверхні. Вищевказані тілесні ушкодження утворилися від травматичних впливів при контактах з тупими об`єктами; можуть відповідати часу вказаному в обставинах справи; утворилися від не менше 3-х травматичних впливів; відносяться до категорії СЕРЕДНЬОГО ступеня тяжкості по довготривалості розладу здоров`я, так як кістки зростаються на протязі 3-4 тижнів. Враховуючи морфологічні властивості, механізм утворення, локалізацію і взаєморозташування саден, які мають місце на тілі гр.. ОСОБА_10 , можна говорити, що садна на лобно-тім`яній ділянці голови справа, на правому колінному суглобі по зовнішній боковій поверхні могли утворитися при падінні з висоти власного зросту на плоскість та виступаючі предмети (а.к.п.16-17).
-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16 лмпня 2015 року згідно якого ОСОБА_10 впізнав особу, яка зображена на фото №1 гр. ОСОБА_9 , що 06.07.2015 року о 22.30 год. нанесла йому тілесні ушкодження біля бару гр. ОСОБА_12 в АДРЕСА_2 (а.к.п.19-20).
-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16 липня 2015 року згідно якого свідок ОСОБА_13 впізнав особу, яка зображена на фото №3 гр. ОСОБА_9 , як таку, що 06 липня 2015 року о 22годин 30 хвилин біля бару гр. ОСОБА_12 в АДРЕСА_2 нанесла тілесні ушкодження гр. ОСОБА_10 (а.к.п.21-22).
-Протоколом проведення слідчого експерименту від 16 липня 2015 року за участю потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_13 було проведено слідчий експеримент в ході якого потерпілий ОСОБА_10 розказав та показав за яких обставин він отримав тілесні ушкодження 06 липня 2015 року, а свідок ОСОБА_13 підтвердив дані покази (а.к.п. 35-37).
-Висновком експерта №88 від 25 серпня 2015 року згідно якого тілесні ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи зліва, крововиливу і рани на слизовій оболонці ротової порожнини зліва могли виникнути при обставинах на які вказує потерпілий ОСОБА_10 в ході слідчого експерименту від 16 липня 2015 року. В тілесних ушкодженнях відображені загальні властивості тупих предметів, індивідуальні властивості не відображені і тому пошкодження могли утворитися, як від удару кулаком руки, так і від іншого тупого предмету (а.к.п. 41-42).
Таким чином, показання потерпілого і свідків є послідовними та логічними, узгоджуються між собою та об`єктивно підтверджуються висновком судово-медичної експертизи, а тому відсутні підстави для сумніву у їх достовірності.
Також колегія суддів погоджується з висновком суду щодо належності та допустимості доказів протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.07.2015 року, оскільки така слідча дія проведена відповідно до вимог ч.6 ст.228 КПК України.
Твердження сторони захисту щодо того, що допитані судом першої інстанції свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 не бачили бійки між обвинуваченим ОСОБА_9 та потерпілим ОСОБА_10 не спростовують показання потерпілого та свідка ОСОБА_13 .
Доводи апелянтів про те, що в діях обвинуваченого відсутній склад зазначеного злочину, є безпідставними, а тому їх вимоги про закриття з цих підстав кримінального провадження за ч.1 ст. 122 КК України відносно обвинуваченого задоволенню не підлягають.
На підставі вище перелічених доказів, достатність та достовірність яких не була поставлена під сумнів вагомими доводами чи доказами стороною захисту під час судового розгляду, суд першої інстанції правильно визнав обвинуваченого ОСОБА_9 винуватим у вчиненні злочину, передбаченим ч.1 ст. 122 КК України, кваліфікувавши його дії, як завдання умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечне для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України.
Таким чином, колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки такі висновки суду відповідають матеріалам кримінального провадження.
Всупереч апеляційним доводам сторони захисту про невмотивованість апельованого судового рішення, у вироку міститься достатня мотивація як оцінки доказів, кваліфікації дій останнього, так і спростування цих доводів.
Перевіркою всіх інших доводів, наведених у апеляції захисту, було встановлено, що вони також є безпідставними.
Призначаючи міру покарання обвинуваченому, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії злочину середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується, відсутність обставин, що обтяжують чи пом`якшують покарання, а тому обґрунтовано дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та призначив покарання, яке є необхідним та достатнім для його виправлення.
На підставі наведеного, під час апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції, доводи апеляційних скарг захисника обвинуваченого ОСОБА_8 свого підтвердження не знайшли, а тому колегія суддів не знаходить підстав для скасування або зміни оскаржуваного вироку суду першої інстанції, та вважає вирок міськрайонного суду законним та обґрунтованим.
Керуючись ч.2 ст. 376, ст..ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 06 квітня 2017 року, стосовно ОСОБА_9 за ч.1 ст.122 КК України без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4