15.03.2018 Справа № 756/3013/18

Провадження №1-кс/756/597/18
Унікальний №756/3013/18

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 березня 2018 року м. Київ
Слідчий суддя Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання слідчого слідчого управління фінансових розслідувань ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене процесуальним керівником у кримінальному провадженні прокурором Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_4 , про арешт майна,
за участю сторони кримінального провадження:
в с т а н о в и в:
Слідчий слідчого управління фінансових розслідувань ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_4 , звернувся до суду з клопотанням про арешт майна.
Постановою слідчого управління фінансових розслідувань ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_3 від 06.03.2018 вищевказане майно визнане речовими доказами у даному кримінальному провадженні, а тому, посилаючись на п. 1 ч. 2 ст. 170, слідчий просив накласти арешт на тимчасово вилучене майно.
У судовому засіданні слідчий підтримав клопотання про накладення арешту, просив суд його задовольнити.
Прокурор та власник майна в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, тому, суд ухвалив розглянути справу за відсутності прокурора та власника майна, оскільки відповідно до положень ч. 1 ст. 172 КПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду клопотання про накладення арешту на майно.
Заслухавши думку слідчого, дослідивши клопотання, копії наданих документів, слідчим суддею встановлено наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у ч. 2 цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 168 КПК України, забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.
Як вбачається з матеріалів, доданих до клопотання, постановою слідчого слідчого управління фінансових розслідувань ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_3 від 06.03.2018, призначено комп`ютерно-технічну експертизу.
Ст. 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
У силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
З урахуванням вищевикладеного, з метою забезпечення збереження речових доказів вважаю, що клопотання слідчого про арешт майна підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 167, 170, 171, 172, 173, 309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя,
у х в а л и в:
Клопотання слідчого слідчого управління фінансових розслідувань ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене процесуальним керівником у кримінальному провадженні прокурором Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_4 , про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на два системні блоки в кількості 2 шт., які були вилучені під час проведення обшуку 06.03.2018 на підставі ухвали слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 27.02.2018.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Виконання ухвали покласти на слідчого слідчого управління фінансових розслідувань ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_3 .

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити прокурору і слідчому та не пізніше наступного робочого дня після її постановлення надіслати іншим заінтересованим особам, які не були присутні при її проголошенні.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Слідчий суддя ОСОБА_1