11-кп/775/488/2017(м)
234/8200/16-к

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2017 року м. Маріуполь

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі у складі:

суддів: ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю: прокурора ОСОБА_5 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0002337 від 22 жовтня 2015 р., за апеляційною скаргою прокурора Краматорської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на вирок Краматорського районного суду Донецької області від 06 лютого 2017 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорська Донецької області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, працюючого заступником директора ТОВ «ЮМВОСА», не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.116 КК України і призначено покарання у виді двох років двох місяців позбавлення волі.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_10 моральну шкоду в розмірі 300000 грн.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 в дохід держави судові витрати за проведення експертиз 8863,68 грн.

в с т а н о в и л а:

вироком Краматорського районного суду Донецької області від 06 лютого 2017 року обвинувачений ОСОБА_8 визнаний винним у вчинені умисного вбивства в стані фізіологічного афекту (як психологічної основи сильного душевного хвилювання), раптово виниклого внаслідок висловлювань потерпілої, які глибоко принизили його людську та чоловічу гідність, при наступних обставинах:

обвинувачений ОСОБА_8 19 жовтня 2015 року близько 13:15 годин на своєму автомобілі марки «Toyota Landcruiser», державний номер НОМЕР_1 разом зі знайомою ОСОБА_11 приїхав на територію яблуневого саду, розташованого у с. Ясногірка м. Краматорська Донецької області.

Знаходячись у зазначеному автомобілі, обвинувачений ОСОБА_8 , раптово виявивши факт зради з боку потерпілої ОСОБА_11 та внаслідок образливих висловлювань на його адресу, принижуючих його людську та чоловічу гідність по відношенні до нього виключно, як до спонсора, стосовно його сексуальної функції, був введений в стан фізіологічного афекту.

Перебуваючи в стані сильного душевного хвилювання, раптово виниклого внаслідок тяжкої образи з боку потерпілої ОСОБА_11 , та, знаходячись на передньому водійському сидінні належного йому автомобіля, силою штовхнув потерпілу ОСОБА_11 , яка сиділа поряд на передньому пасажирському сидінні, долонею правої руки у щоку з правої сторони, від чого потерпіла вдарилася правою скронею в стійку автомобіля. Після цього, обвинувачений ОСОБА_8 , взявши до рук ремінь безпеки переднього сидіння та, діючи умисно, накинув його на шию потерпілої ОСОБА_11 і став здавлювати.

В результаті умисних протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_11 було заподіяно наступні тілесні ушкодження:

- наявність на шиї трупа в середній третині горизонтальної незамкненої одиночної странгуляційної борозни, наявність точкових крововиливів на слизових верхньої губи, ясен. Ушкодження на шиї у вигляді странгуляційної борозни щодо живої людини має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя та знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті;

- п`ять синців правої щоки, осередковий крововилив в м`яких тканинах правої скроневої області голови з боку внутрішньої поверхні і в правому скроневому м`язі, що утворилися від дії тупих предметів, незадовго до настання смерті (обчислюється кількома десятками хвилин) щодо живої людини мають ознаки легких тілесних ушкоджень;

смерть потерпілої ОСОБА_11 настала в результаті механічної асфіксії від удавлення органів шиї при задушенні петлею.

Між заподіяними ушкодженнями та настанням смерті потерпілої є прямий причинний зв`язок.

В результаті протиправних дій ОСОБА_8 , ОСОБА_11 померла на місці, а обвинувачений перевіз тіло потерпілої до лісосмуги, розташованої у 350 метрах від автодороги, розташованої між м. Краматорськ Донецької області та с. Сергіївка Слов`янського району Донецької області, де його залишив.

Не погодившись із судовим рішенням, прокурор Краматорської місцевої прокуратури ОСОБА_9 оскаржив його в апеляційному порядку.

В своїй апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, просить вирок скасувати, постановити новий, яким визнати ОСОБА_8 винним у висунутому йому обвинувачені за ч.1 ст.115 КК України та призначити покарання у виді 11 років позбавлення волі.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що кваліфікуючи дії обвинуваченого за ознаками складу правопорушення, передбаченого ст.116 КК України, суд не мотивував своє рішення щодо наявності тяжкої образи, яка начебто була приводом для виникнення сильного душевного хвилювання обвинуваченого ОСОБА_8 .

Так, судом першої інстанції не встановлено, що потерпіла ОСОБА_11 , перебуваючи на території яблуневого саду у с. Ясногірка м. Краматорська Донецької області, явно, неочікувано для обвинуваченого ОСОБА_8 , непристойно себе поводила. Судом не зазначено, в чому саме полягала непристойність її поведінки та, що саме особливо принижувало гідність обвинуваченого ОСОБА_8 . Вважає, що для ОСОБА_8 не міг бути несподіванкою той факт, що у ОСОБА_11 є інші чоловіки.

Крім того, у сторони обвинувачення є сумніви відносно кваліфікації експертів, які проводили судову психолого-психіатричну експертизу та надали висновок №28 від 25.01.2017 року, оскільки експерт ОСОБА_12 був єдиним психологом, що входив до складу експертної комісії та не підтвердив свою кваліфікацію судового експерта з правом проведення психологічної експертизи, а лише послався на проходження курсів.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу, просив вирок суду скасувати через неправильну кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_8 , невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, ухвалити новий вирок, яким обвинуваченого ОСОБА_8 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначити йому покарання у виді 11 років позбавлення волі; обвинуваченого ОСОБА_8 , його захисника ОСОБА_7 та представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 , які відстоювали законність і обґрунтованість судового рішення, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду без зміни.

Дослідивши матеріали кримінального провадження та дані, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_8 й обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі прокурора, в її межах, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів провадження вбачається, що сам факт заподіяння обвинуваченим ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, настання смерті потерпілої ОСОБА_11 в результаті механічної асфіксії від удавлення органів шиї при задушенні петлею від дій обвинуваченого ОСОБА_8 , наявність між заподіяними ушкодженнями та настанням смерті потерпілої прямого причинного зв`язку, механізм спричинення тілесних ушкоджень, час, місто скоєння злочину ні стороною захисту, ні стороною обвинувачення не оспорюються.

Суд першої інстанції, кваліфікуючи дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ст.116 КК України, послався на пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 , свідків, висновок судової психолого-психіатричної експертизи №28 від 25.01.2017 року, в якої зазначено, що ОСОБА_8 на час скоєння кримінального правопорушення знаходився в стані класичного фізіологічного афекту (як психологічної основи сильного душевного хвилювання).

Так, з показань обвинуваченого ОСОБА_8 вбачається, що 19 жовтня 2015 року він разом з потерпілою ОСОБА_11 , з якою вони знаходилися тривалий час у інтимних відносинах та яку він кохав, в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » замовили шашлики та поїхали в бік саду, який розташований між ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . З розмови між ним та потерпілою ОСОБА_11 йому стало відомо, що остання зраджувала його. На питання про цей факт, потерпіла відповіла, що він їй не потрібен, вона сприймає його лише, як спонсора, та в решті як чоловік він її не задовольняє та не потрібен. Після цього відчув себе приниженим, сильно розхвилювався внаслідок тяжкої образи з боку ОСОБА_11 , в очах різко потемніло, коли прийшов до тями, то побачив поряд із собою вже мертву ОСОБА_11 . Як скоїв вбивство він не пам`ятає.

Свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 в судовому засіданні підтвердили, що обвинувачений ОСОБА_8 з потерпілою ОСОБА_11 тривалий час на протязі кількох років зустрічалися, обвинувачений ОСОБА_19 мав намір піти з сім`ї, оскільки кохав потерпілу та бажав разом з нею жити однією родиною, мати сумісну дитину, матеріально утримував, купив квартиру, автомобіль, по характеру був власником та ревнував потерпілу до інших чоловіків.

Свідки ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 в суді першої інстанції пояснювали, що вони знала від потерпілої ОСОБА_11 , що та зустрічається з ОСОБА_8 , який є її спонсором, купив їй квартиру, машину, але останній час у потерпілій був ще і інший чоловік, обвинуваченим користувалась та не мала до нього почуттів.

Таким чином, судом було встановлено з пояснень однієї групи свідків, що у обвинуваченого ОСОБА_19 була кохана жінка, яку він любив, утримував та мав намір сумісно проживати, та інша група свідків підтвердили ставлення потерпілої ОСОБА_11 до обвинуваченого ОСОБА_8 , якого сприймала як спонсора, у неї до нього був лише фінансовий інтерес, зустрічаючись з обвинуваченим мала відношення з іншими чоловіками, ніяких почуттів до нього не мала, мала до нього фінансовий інтерес.

При таких обставинах у суду не було підстав не прийти до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_19 в частині його ставлення до потерпілої ОСОБА_11 та її ставлення до нього, оскільки вони повністю узгоджуються з поясненнями зазначених свідків.

Тяжка образа умисне грубе приниження честі і гідності суб`єкта, яке може бути вчинене у біль-якій формі, у тому числі і словом.

До тяжкої образи суд обґрунтовано відніс явно непристойну поведінку потерпілої ОСОБА_23 , яка висловила на адресу обвинуваченого ОСОБА_8 своє ставлення до нього, як до чоловіка у формі особливо цинічного глузування, зневажливими висловлюваннями, що особливо принизило його честь і гідність.

При цьому суд для оцінки образи як такої, що є тяжкою, прийняв до уваги емоційні особливості обвинуваченого ОСОБА_8 , який відносився до потерпілої ОСОБА_11 як до своєї дружини, вважав її своєю власністю, відношення до потерпілої супроводжувалися ревністю, сприйняття ним факту образи, як приниження його гідності.

Висловлювання потерпілої ОСОБА_11 спричинив відчай, лють з боку обвинуваченого ОСОБА_8 , даний психологічний стан виник відразу після висловлювань потерпілої.

Ці обставини не були спростовані, у зв`язку з чим вони обґрунтовано були прийняті судом до уваги, як доказ психологічного стану обвинуваченого ОСОБА_8 під час скоєння злочину.

Психологічний стан обвинуваченого ОСОБА_8 був підтверджений висновком судової психолого-психіатричної експертизи №28 від 25.01.2017 року зазначено, що ОСОБА_8 на час скоєння кримінального правопорушення знаходився в стані класичного фізіологічного афекту (як психологічної основи сильного душевного хвилювання).

Не прийняти до уваги висновки судової психолого-психіатричної експертизи №28 від 25.01.2017 року у суду також не було підстав.

Посилання прокурора на невідповідність кваліфікації фахівців, які входили до складу експертної комісії є надуманими, не знайшли свого підтвердження, в період проведення досудового розслідування за клопотанням захисника обвинуваченого було проведено судову психолого-психіатричну експертизу тією ж самою комісією експертів та надано висновок №149/а від 11.02.2016 року. На той час у сторони обвинувачення не виникало сумнівів щодо кваліфікації експертів.

Те, що висновок судової психолого-психіатричної експертизи викладений російською мовою, не можна вважати його неправильним.

Суб`єктивною стороною злочину, передбаченого ст.116 КК України є особливий емоційний стан суб`єкта, його сильне душевне хвилювання, яке значною мірою знижує його здатність усвідомлювати свої дії або керувати ними, а умисел на позбавлення життя потерпілого виникає раптово і реалізується негайно. Необхідною умовою є сильне душевне хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконної тяжкої образи з боку потерпілого.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 в умисному вбивстві, вчиненого в стані сильного душевного хвилювання, є обґрунтованими, колегія суддів вважає, що суд правильно кваліфікував дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ст.116 КК України, як умисне вбивство, вчинене в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок тяжкої образи з боку потерпілої особи.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що досудове слідство і судовий розгляд проведений з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, спрямованих на всебічне, повне і об`єктивне дослідження обставин справи.

Викладені у вироку висновки суду про доведеність вини обвинуваченого в інкримінованому йому злочині, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються дослідженими в судовому засіданні і детально викладеними у вироку доказами.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд врахував тяжкість злочину, який відноситься до категорії середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, на обліку лікарів психіатрів та нарколога не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має на вихованні та утриманні двох малолітніх дітей; обставини, що пом`якшують покарання: з`явлення із зізнання, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне усунення заподіяної шкоди; відсутність обставин, що обтяжують покарання, і відповідно вимогам ст.65 КК України призначив справедливе покарання, в межах санкції ст.116 КК України, з урахуванням позиції потерпілої сторони, яка не заперечувала проти прийнятого судом рішення, вважаючи його правильним.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.405,407,419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора Краматорської місцевої прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Краматорського міського суду Донецької області від 06 лютого 2017 року відносно ОСОБА_8 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту її оголошення.

Судді:

____________ ________________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3