АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю прокуратури Тернопільської області, ОСОБА_5 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 18 жовтня 2017 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000695 від 14 квітня 2016 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 за ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,

Представника потерпілого ОСОБА_18 ,

захисника ОСОБА_19 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 18 жовтня 2017 року повернуто прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000695 від 14 квітня 2016 року по обвинуваченню за ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 .

Підставою для повернення обвинувального акту в ухвалі суду зазначено те, що обвинувальний акт містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті Кримінального кодексу України та формулювання обвинувачення, проте, зазначені складові обвинувального акту є неузгодженими між собою, а в деяких частинах неконкретизовані в частині зазначення конкретного способу вчинення інкримінованого злочину, який є обов`язковим елементом події кримінального правопорушення, яка підлягає доказуванню у кримінальному провадженні відповідно до положень ст. 91 КПК України.

Після правової кваліфікації дій кожного з обвинувачених з а.с. 100 т. 1 по а.с. 875 т. 2 наведені формулювання обвинувачення щодо кожного з обвинувачених, які не узгоджується як із викладом фактичних обставин так і з правовою кваліфікацією, оскільки у формулюванні обвинувачення щодо кожного обвинуваченого зазначено, що вони обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 190 КК України, а саме шахрайств, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою. Проте, ні у викладі фактичних обставин злочину, які прокурор вважає встановленими, ні у правовій кваліфікації не зазначений такий спосіб вчинення обвинуваченими інкримінованих злочинів, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою.
На думку суду, неузгодженість щодо зазначення конкретного способу вчинення обвинуваченими інкримінованих злочинів, а також невизначеність щодо конкретного процесуального статусу осіб, які відповідно до обвинувального акту одночасно є і обвинуваченими і підозрюваними, може призвести до порушення обвинувачених права на захист, яким з огляду на викладені обставини цілком обґрунтовано може бути незрозумілим, в чому саме вони обвинувачуються, та який процесуальний статус вони мають.
Крім того, суд вказує на те, що в порушення вимог ст. 290 КПК України стороні захисту не надано доступ до всіх матеріалів досудового розслідування, що також унеможливлює призначення обвинувального акту до судового розгляду, оскільки порушення права на захист під час досудового розслідування вищезазначеного кримінального провадження може призвести до скасування будь-якого рішення, ухваленого за наслідками розгляду цього кримінального провадження.

Прокурор ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 18 жовтня 2017 року про повернення прокурору обвинувального акта стосовно ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_20 та ОСОБА_17 у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

При цьому апелянт вказує на те, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки містить формулювання обвинувачення та ніші відомості передбачені вказаним законом.
Апелянт вважає, що посилання суду на неконкретність обвинувачення є безпідставним, оскільки в обвинувальному акті зазначено спосіб вчинення злочинів, та зауважує, що при проведенні підготовчого судового засідання суд вправі вирішувати лише ті питання, які зазначені у ст. ст. 314, 315 КПК України, і не вправі вирішувати питання щодо правильності викладення фактичних обставин кримінального правопорушення та встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки для прийняття такого рішення необхідно дослідити докази у кримінальному провадженні, які на даному етапі суду не надаються.
Також в апеляції прокурора вказується на безпідставність твердження суду про порушення вимог ст. 290 КПК України, оскільки стороні захисту надавався доступ до матеріалів судового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора та представника потерпілого, які підтримали апеляційну скаргу прокурора, пояснення захисника та обвинуваченого, які не заперечували проти задоволення апеляції прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам закону.
Вимоги до обвинувального акту передбачені у ст. 291 КПК України.
Зокрема, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
В ухвалі суду зазначено, що обвинувальному акті у кримінальному провадженні відносноОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_20 , ОСОБА_17 викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, наведена правова кваліфікація дій кожного з обвинувачених та наведено формулювання обвинувачення.
Отже, суд першої інстанції фактично визнав, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України
Посилання в ухвалі суду на те, що невідповідність обвинувального аку вимогам ст. 291 КПК України полягає у неконкретності обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті, неузгодженості формулювання обвинувачення з правовою кваліфікацією дій обвинувачених тощо не ґрунтується на вимогах закону.

Обґрунтовуючи в ухвалі питання щодо конкретності обвинувачення, суд першої інстанції вдався до аналізу фактичних обставин, наявності причинно-наслідкових зв`язків між викладеними обставинами, відповідності фактичних обставин провадження юридичній кваліфікації інкримінованих кримінальних правопорушень, чого не міг робити у підготовчому судовому засіданні. Тому колегія суддів, приймаючи до уваги доводи апеляційної скарги прокурора, вважає, що у даному випадку суд вийшов за межі повноважень, наданих ст. 314 КПК України, та вирішив питання, які є предметом судового розгляду кримінального провадження.
Також суд першої інстанції вийшов за межі повноважень, передбачених у ст. 314 КПК України, вдавшись до дослідження питання щодо надання доступу стороні захисту до матеріалів кримінального провадження та виконання вимог ст. 290 КПК України.
Недотримання вимог ст. 290 КПК України може вплинути на допустимість доказів, наданих суду сторонами кримінального провадження, проте недотримання вимог вказаної статті не може унеможливити призначення обвинувального акту до судового розгляду, як про це вказано в оскаржуваній ухвалі суду.
За таких обставин ухвала суду про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_20 , ОСОБА_17 не може вважатись законною і обґрунтованою, а тому підлягає до скасування з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю прокуратури Тернопільської області ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 18 жовтня 2017 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000695 від 14 квітня 2016 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 за ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/796/2101/2017 Категорія КК: ч. 1 ст. 190

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_21
Доповідач ОСОБА_1