Ухвала
Іменем України
23 січня 2018 р.

м. Київ
провадження № 51-1554 ск 18
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянула касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07 червня 2017 року та Апеляційного суду Запорізької області від 30 листопада 2017 року.

Суть питання та встановлені судом обставини

Вироком Апеляційного суду Запорізької області від 15 травня 2003 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 383, ч. 2 ст. 86, ч. 3 ст. 101, ч. 2 ст. 142, ч. 2 ст. 141, ч. 1 ст. 263, ст. 69, ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 191, ч. 2 ст. 262, п.п. «а», «і», «з» ст. 93 КК України (в редакції 1960 року) до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 03 листопада 2015 року ОСОБА_4 звільнено від призначеного покарання за ст. 69 КК України (в редакції 1960 року) на підставі Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінально-процесуального кодексів України щодо гуманізації кримінальної відповідальності» від 15 квітня 2008 року, який набув чинності 07 травня 2008 року.

Захисник ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_4 звернувся до суду першої інстанції із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Запорізької області від 15 травня 2003 року, оскільки 03 листопада 2015 року Вільнянським районним судом Запорізької області було виключено з обвинувачення засудженого ОСОБА_4 ст. 69 КК України (в редакції 1960 року) «Бандитизм», тим самим скасовано й рішення апеляційного суду про виняткову небезпечність банди. Захисник зазначав, що дана обставина могла істотно вплинути на вказаний вирок та призначення покарання, не пов`язаного із довічним позбавленням волі, а також на визначення виду співучасті засудженого ОСОБА_4 .

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07 червня 2017 року заяву захисника ОСОБА_5 про перегляд судового рішення щодо ОСОБА_4 за нововиявленими обставинами було залишено без задоволення.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 30 листопада 2017 року апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишено без задоволення, а ухвалу місцевого суду без зміни.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 порушує питання про скасування вищевказаних ухвал судів першої та апеляційної інстанцій і перегляду справи щодо нього за нововиявленими обставинами на підставі п. 3 ч. 2 ст. 459 КПК України. Засуджений зазначає, що внаслідок винесення ухвали Вільнянського районного суду Запорізької області від 03 листопада 2015 року та виключення з його обвинувачення ст. 69 КК України (в редакції 1960 року) «Бандитизм», було скасовано й рішення суду при виняткову небезпечність банди, яке було підставою для призначення йому покарання за ст. 93 КК України (в редакції 1960 року) у виді довічного позбавлення волі. Наведене, на думку скаржника, є нововиявленою обставиною, яка дає підставу для пом`якшення призначеного йому покарання.

Мотиви суду

Відповідно до ст. 459 КПК України визначено вичерпний перелік обставин, які визнаються нововиявленими.

Крім того, положеннями цієї норми процесуального закону встановлено, що перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами у разі прийняття нових законів, інших нормативно-правових актів, якими скасовані закони та інші нормативно-правові акти, що діяли на час здійснення провадження, не допускається.

З долучених до касаційної скарги копій судових рішень вбачається, що ухвала Вільнянського районного суду Запорізької області від 03 листопада 2015 року, на яку посилається засуджений як на підставу для перегляду вироку суду щодо нього за нововиявленими обставинами, винесена на підставі Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінально-процесуального кодексів України щодо гуманізації кримінальної відповідальності» від 15 квітня 2008 року. Цим Законом передбачено звільнення засудженого від призначеного покарання за діяння, караність якого законом усунена, що і було зроблено ухвалою місцевого суду від 03 листопада 2015 року.

Отже, зазначена ухвала винесена на виконання вимог нового закону, яким скасовано норму матеріального права, що діяла на момент здійснення провадження у кримінальній справі стосовно ОСОБА_4 , а тому постановлення Вільнянським районним судом Запорізької області зазначеної ухвали не є підставою, передбаченою п. 3 ч. 2 ст. 459 КПК України для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, на чому наполягає у своїй касаційній скарзі засуджений.

Як правильно зазначено в ухвалах Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07 червня 2017 року та Апеляційного суду Запорізької області від 30 листопада 2017 року,положення ч. 4 ст. 459 КПК України в редакції від 13 квітня 2012 року містять заборону перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами у разі прийняття нових законів, якими скасовані закони, що діяли на час здійснення провадження. Таку ж заборону містить і ч. 5 ст. 459 КПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року. Таким чином, висновок судів про те, що наведена обставина не є підставою для перегляду вироку суду щодо ОСОБА_4 за нововиявленими обставинами є обґрунтованим і вмотивованим.

За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги засудженого ОСОБА_4 .

Пунктом 2 частини 2 статті 428 цього Кодексу передбачено, що суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

З цих підстав колегія суддів постановила:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07 червня 2017 року та Апеляційного суду Запорізької області від 30 листопада 2017 року щодо нього.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_6