АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
13 лютого 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з базовою вищою освітою, розлученого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 13.11.2000 Харківським районним судом міста Києва за ч.3 ст.140 КК України до 04 років позбавлення волі;
- 19.02.2009 Дніпровським районним судом міста Києва за ст.395, ч.2 ст.186, ч.1 ст.121 КК України до 06 років позбавлення волі, звільненого 01.02.2011 ухвалою Ірпінського міського суду Київської області у зв`язку з тяжкою хворобою,
який обвинувачуються у вчиненні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
за участі:
прокурора ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
Вироком Печерського районного суду міста Києва від 29.03.2017 ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді 04 (чотирьох) років позбавлення волі.На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 02 (два) роки. На підставі ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_8 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Іспитовий строк ОСОБА_8 обраховувати з 29.03.2017.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд оскаржуваний вирок Печерського районного суду міста Києва від 29.03.2017 щодо ОСОБА_8 скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю призначеного покарання ступені тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, призначивши новий розгляд у суді першої інстанції.
В обґрунтування апеляційних вимог, не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність та правильність кваліфікації, прокурор вказує на порушення права обвинуваченого на захист. Так, на переконання прокурора, соціально-психологічна характеристика особи обвинуваченого ОСОБА_8 , наявність у нього діагностичного розладу психіки і поведінки вказує на обов`язкову участь захисника в даному кримінальному провадженні. Крім того, на переконання апелянта, суд необґрунтовано дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_8 без його ізоляції від суспільства та незаконно звільнив його від призначеного покарання з випробовуванням на підставі ст.75 КК України. При цьому прокурор вважає, що судом не надано належної і достатньої правової оцінки підвищеному рівню суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченим злочину проти власності, вчинення правопорушення особою раніше судимою, наявність у ОСОБА_8 непогашеної судимості. Також в апеляційній скарзі наголошується на безпідставному визнанні судом обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ? щире каяття обвинуваченого, в той час як наявність у ОСОБА_8 тяжкого захворювання не є підставою для звільнення особи від відбування покарання у виді позбавлення волі.

За обставин викладених у вироку, ОСОБА_8 , 12.07.2016 близько 14.30 год., перебуваючи на 7 поверсі будинку АДРЕСА_2 , за допомогою металевої відмички, яку мав при собі, пошкодив врізаний замок вхідних дверей та зайшов, тим самим проник до квартири АДРЕСА_3 , звідки повторно таємно викрав жіночу шубу з кролячого хутра, вартістю 10 000 грн., об`єктив до цифрового фотоапарату марки «NIKON», модель «ТС -20 Е2», вартістю 12 800 гри., жіночі кросівки марки «Reebok» білого кольору, вартістю 800 грн., жіночі кросівки марки «AdidasFormotion», червоного кольору, вартістю 1 350 грн., що належать потерпілій ОСОБА_9 , чим спричинив останній матеріальну шкоду на загальну суму 24950 грн., після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора ОСОБА_7 , який підтримав існуючу апеляційну скаргу в частині ухвалення нового вироку, думку обвинуваченого, який заперечив проти апеляційної скарги прокурора та просив суд залишити без змін оскаржуваний вирок суду першої інстанціїта надав суду з цього приводу пояснення, заслухавши промови учасників судового провадження в судових дебатах та останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали судового провадження в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги прокурора без задоволення .
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Так, з`ясування обставин та дослідження доказів в суді першої інстанції з урахуванням думки обвинуваченого проводилося згідно ч.3 ст.349 КПК України. Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у житло, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, ? є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені представленими в справі доказами в їх сукупності, які не заперечувались сторонами по справі. Будь-яких заперечень щодо цього учасниками не надано, а тому доведеність винуватості обвинуваченого та юридична оцінка його злочинних дій відповідно до положень ст.404 КПК України не є предметом апеляційного розгляду, оскільки учасниками судового провадження не оскаржуються та не ставляться ніким під сумнів.

Натомість доводи, наведені в апеляційній скарзі прокурора щодо невідповідності призначеного йому судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, а також істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів апеляційного суду вважає такими , що не знаходять свого підтвердження виходячи з наступного .
Суд першої інстанції призначив покарання обвинуваченому з дотриманням вимог ст. 65 КК України і врахував, що крім того, що ОСОБА_8 скоїв злочин, який відповідно до ст. 12 КК України, класифікується як тяжкий злочин, особу винного, який раніше судимий, суд зауважив що обвинувачений хворіє на тяжку хворобу, яка передбачена Переліком захворювань, які є підставою для подання матеріалів, про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, має неповнолітню дитину відносно якої не позбавлений батьківських прав, доглядає за батьком та братом інвалідами, має постійне місце реєстрації та проживання, також суд відповідно до ст. 66 КК України, врахував його щире каяття. Визначаючи можливість звільнення обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, суд обґрунтовано врахував також інші обставини справи, а саме відсутність матеріальних або моральних претензій з боку потерпілих і фактичну відсутність завданих збитків . За сукупності таких обставин, призначення покарання з реальним його відбуттям на думку колегії суддів, не відповідало б меті покарання, передбаченої ст. 50 КК України.
Довід апеляційної скарги прокурора про скасування вироку суду першої інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а саме, що судове провадження здійснено за відсутності захисника, якщо його участь є обов`язковою, адже обвинувачений знаходиться на обліку у лікаря нарколога з діагнозом розлад психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів то колегія суддів спростовує дане твердження наступним. Відповідно до вимог п. 3 ч.2 ст.52 КПК України, обов`язкова участь захисника забезпечуються щодо осіб, які внаслідок психічних вад не здатні повною мірою реалізувати свої права , - з моменту встановлення цих вад. Відповідно до матеріалів кримінального провадження ( а.с. 36) обвинувачений ОСОБА_8 на обліку у лікаря психіатра не перебуває та не перебував. Діагноз який виставлений лікарем наркологом не охоплюється поняттям психічні вади і не підпадає під медичний критерій, який визначає всі можливі психічні розлади, що істотно впливають на свідомість і волю людини. Окрім того, обвинувачений підтвердив добровільність свого волевиявлення відносно того, що він не потребує призначення йому захисника і бажає захищати себе самостійно і це його волевиявлення не пов`язано з якимось об`єктивними чи суб`єктивними причинами .
Інших самостійних апеляційних вимог, апеляційна скарга прокурора не містить .
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора міста Києва ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Вирок Печерського районного суду міста Києва від 29.03.2017, яким ОСОБА_8 визнано винним за ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді 04 (чотирьох) років позбавлення волі та звільнено останнього на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 02 (два) роки та покладенням обов`язків у відповідності до ст.76 КК України, ? залишити без змін .
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2

Справа № 11-кп/796/59/2018
Категорія: ч.3ст.185 КК України

Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_10
Доповідач ОСОБА_1