Справа № 522/6191/18
Провадження № 1-кс/522/6848/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2018 року слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , розглянувши клопотання прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_2 про арешт тимчасово вилученого майна по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000209 від 08.04.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

СВ Кілійського ВП Ізмаїльського ВП в Одеській області здійснюється досудове розслідування по матеріалам кримінального провадження № 0000209 від 08.04.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України.

Дослідивши надані матеріали, якими обґрунтовано доводи клопотання, приходжу до висновку, що у задоволенні останнього необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2, 3, 5 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, а також на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

Статтею 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності також захисника, законного представника.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Прокурор до суду не з`явився, не надав матеріали кримінального провадження, не підтримав та не обґрунтував клопотання.

Керуючись ст.ст. 98, 167, 170-173 КПК України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_2 про арешт тимчасово вилученого майна автомобіль марки «ВАЗ», моделі «21093», білого кольору, д.н.з. « НОМЕР_1 », та речі вилучені протоколом огляду предмету в приміщенні Кілійської ЦРЛ, а саме: штани темно-синього кольору та сорочку чоловічу синю з білим кольору з візерунком чотирикутників, котрі належать ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мешкає: АДРЕСА_1 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

16.04.2018