Справа № 314/5394/17
Провадження № 1-в/314/261/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.01.2018 року м.Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у дистанційному судовому засіданні матеріали за клопотанням засудженого, який відбуває покарання у Державній установі «Кам`янська виправна колонія (№ 101)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Мелітополь Запорізької області, громадянина України, освіта неповна середня, неодруженого, до засудження не працював, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкав за адресою: АДРЕСА_2 ,
раніше судимого:

1) 27.08.1999 Мелітопольським міським судом Запорізької області за ч. 2 ст. 140 КК України до 2 років позбавлення волі з конфіскацією майна; звільнений від покарання на підставі ст. 1-а Закону України «Про амністію»;
2) 27.09.2000 Мелітопольським міським судом Запорізької області за ч. 2 ст. 81, ч. 2 ст. 140, 42 КК України до 3 років позбавлення волі; звільнений 20.06.2003 по відбуттю строку покарання;
3) 26.07.2004 Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі; звільнений 15.10.2005 по відбуттю строку покарання;
4) 27.06.2008 Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ст. ст. 185 ч. 2, 357 ч. 2, 357 ч. 3, 70 ч. 1 КК України до 4 місяців 1 дня арешту; звільнений в залі суду по відбуттю покарання;
5) 26.11.2009 Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ст. ст. 185 ч. 2, 345 ч. 2, 70 КК України до 3 років позбавлення волі; звільнений 07.09.2012 по відбуттю строку покарання;
6) 09.04.2013 Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ст. ст. 185 ч. 3, 357 ч. 3, 75 КК України до 3 років позбавлення волі з випробувальним терміном 2 роки. Вироком Апеляційного суду Запорізької області від 20.08.2013 вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 09.04.2013 скасовано в частині призначення покарання, призначено покарання за ч. 3 ст. 357, ч.3 ст. 185, ст. 70 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі;
7) 05.09.2013 Якимівським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 05.12.2013 вирок Якимівського районного суду Запорізької області від 05.09.2013 змінено та виключено з нього посилання на ст. 71 КК України. Засуджено остаточно на підставі ст. 70 ч. 4 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;
8) 26.12.2013 Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі. Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 18.06.2014 вирок Мелітопольського міськрайонного суду від 26.12.2013 переглянуто, відповідно до ст. 6 Закону України «Про амністію» скорочено наполовину не відбута частина покарання, до відбуття визначено 1 рік 2 місяці 24 дня. Звільнений 13.07.2015 по відбуттю строку покарання,
9) 24.05.2017р. Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 місяців арешту;
По даній справі засуджений: 21.07.2017 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 1 року 1 місяці позбавлення волі. Відповідно до ст. 72 КК України зараховано в строк покарання строк попередньго ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку: 01.06.2017 року. Кінець строку: 10.04.2018 року.

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,
представника колонії ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_3 ,

про умовно-дострокове звільнення,
ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського районного суду Запорізької області надійшло клопотання засудженого, який відбуває покарання у Державній установі «Кам`янська виправна колонія (№ 101)» ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Засуджений ОСОБА_3 суду пояснив, що у скоєному злочині щиро розкаюється, зробив для себе належні висновки, запевнив про недопущення ним порушень закону в майбутньому та просив суд задовольнити подання адміністрації колонії про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на строк, який залишився.
В судовому засіданні представник адміністрації зазначив, що засуджений ОСОБА_3 відбуває покарання в Державній установі «Кам`янська виправна колонія (№ 101) з 10.09.2017 року. За цей час стягнень та заохочень не мав.
Прокурор в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, мотивуючи тим, що засуджений ОСОБА_3 працював, але не весь час, заохочень та стягнень не має, тому завчасно вважати, що засуджений довів своє виправлення.
Суд, вислухавши всіх учасників процесу, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 81 КК України умовно-достроковому звільненню від відбування покарання підлягають особи, які сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення та відбули частину покарання, призначеного залежно від тяжкості вчиненого ними злочину.
Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.
Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду подання.
Суд не може не врахувати, що примірна поведінка - це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намаганням своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.
З наданих відомостей про особу встановлено, що засуджений ОСОБА_3 відбуває покарання в Державній установі «Кам`янська виправна колонія (№ 101) з 10.09.2017 року. За цей час засуджений характеризується посередньо, стягнень та заохочень не мав. На виробництві установи не працевлаштований. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Не бере участь у реалізації програм диференційного виховного впливу. Не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня, займається самоосвітою. Не бере участь у роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи. В скоєному злочині вину визнає, розкаюється. За вироком суду має позов.
Таким чином, поведінка ОСОБА_3 за весь час відбування ним покарання не була стабільно позитивною та активною, про що свідчить те, що він не заслуговував на заохочення в період з 10.09.2017 по 30.11.2017, мав одне стягнення до набрання вироком законної сили.
Відповідно до довідки про працевлаштування засудженого ОСОБА_3 за час відбування покарання в державній установі «Кам`янська виправна колонія (№ 101) в період з 10.09.2017 по 30.11.2017 року засудженим відпрацьовано лише 22 дні у жовтні 2017 року з 11,29 % виконання норм виробітку.
Враховуючи вищенаведені обставини, передчасними є твердження клопотання про те, що ОСОБА_3 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та перевиховання і заслуговує на умовно-дострокове звільнення.
При вивчених обставинах на теперішній час суд не знаходить достатніх підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_3 , оскільки він до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити, на погляд суду, про його виправлення та перевиховання.
Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст.537, п. 1 ч. 2 ст.539 КПК України, суд, -
п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання засудженого, який відбуває покарання у Державній установі «Кам`янська виправна колонія (№ 101)», ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.
Суддя: ОСОБА_1
29.01.2018