Справа № 308/4129/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 квітня 2018 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, клопотання слідчого слідчого відділу Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором, у кримінальному провадженні №0000704 від 03.03.2018 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, про застосування відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ужгород, громадянина України, українця за національністю, тимчасово не працюючого, не одруженого, із середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України ,
запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб,-
ВСТАНОВИВ:

Клопотання мотивовано, тим, що 03 березня 2018 року слідчим відділом Ужгородського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області розпочато досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000704 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України.
Досудовим розслідуванням установлено, що 02 березня 2018 року близько 02 години 00 хвилин громадянин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись навпроти авто комплексу «За рулем», що по вулиці 8-Березня, 16 в місті Ужгород, діючи з прямим умислом усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, повторно, ввівши в оману охоронця вищевказаного авто комплексу, а саме ОСОБА_7 , викрав ключі з боксу, з метою заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу незаконно заволодів транспортним засобом марки «Opel» моделі «Vectra» д.н.з. НОМЕР_1 , 1996 року випуску, чорного кольору, в подальшому проник до салон вищевказаного автомобіля завів двигун транспортного засобу та попрямував в невідомому напрямку, в подальшому покинув салон автомобіля біля будинку № 13 по вул. Капушанській в м. Ужгород, де автомобіль був виявлений працівниками поліції УПП в Закарпатській області, належним потерпілому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

29.03.2018 року о 09 годині 36 хвилин слідчим слідчого відділу Ужгородського відділу поліції за погодженням прокурора Ужгородської місцевої прокуратури було повідомлено про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є - незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинений повторно.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 , в інкримінованому правопорушенні повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від громадянина ОСОБА_8 від 02.03.2018 року; показами потерпілого ОСОБА_8 від 08.03.2018 року; протоколом огляду місця події від 02.03.2018 року; протоколом огляду місця події від 12.03.2018 року; показами свідка ОСОБА_7 від 06.03.2018 року; показами свідка ОСОБА_9 від 08.03.2018 року; протоколом огляду відеозапису від 21.03.2018 року; показами свідка ОСОБА_10 від 09.03.2018 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.03.2018 року.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язана із необхідністю запобігання ризикам, передбачених ст.177 КПК України.
Слідчий, зазначає, що підставами застосування запобіжних заходів є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1-5 ч.1 ст.177 КПК України.
Слідчий стверджує, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування (п.1 ч.1 ст.177 КПК України), усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 8-ми років, може знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (п.2 ч.1 ст.177 КПК України), незаконно впливати на потерпілих, свідків, шляхом їх підкупу або залякування (п.3 ч.1 ст.177 КПК України), перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п.4 ч.1 ст.177 КПК України), вчинити інше кримінальне правопорушення, (п.5 ст.177 КПК України) та існує ризик його протиправної поведінки.
У клопотанні вказано, що ОСОБА_5 наразі підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення проти безпеки руху та експлуатації транспорту, який належить до тяжких кримінальних правопорушень, за вчинення яких законом України про кримінальну відповідальність передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, що відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином.
Слідчий зазначає, що зважаючи на викладене, а також враховуючи те, що ОСОБА_5 усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні тяжкого злочину, яке у свою чергу не може бути іншим ніж позбавлення волі може переховуватись від органів досудового розслідування або суду. А також, ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення так як неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, а саме за ч.1 ст.185, ч.2 ст.190, ч.4 ст.407, ч.3 ст.185 КК України.
З врахуванням викладеного, сторона обвинувачення вважає про достатність підстав ініціювання перед слідчим суддею питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Висновки сторони обвинувачення, що інші запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим кримінальним процесуальним законом є не припущенням, а об`єктивною дійсністю, при цьому у клопотанні вказано,що більш м`які запобіжні заходи, такі як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт та застава не зможуть запобігти ризикам, визначеним ч. 2 ст. 177 КК України.
А тому сторона обвинувачення просить застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ужгород, громадянина України, українця за національністю, тимчасово не працюючого, не одруженого, із середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб
В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали та просили його задовольнити. Крім того, слідчий просив врахувати, що 29.03.2018 року о 09 годині 36 хвилин слідчим слідчого відділу Ужгородського відділу поліції за погодженням прокурора Ужгородської місцевої прокуратури було повідомлено про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України шляхом вручення під розписку матері ОСОБА_5 ОСОБА_11 , оскільки ОСОБА_5 за місцем проживання не зявлявся протягом тривалого часу. Особисто ОСОБА_5 отримав підозру 19.04.2018 року. Прокурор в судовому засіданні просив врахувати, що до Ужгородського міськрайонного суду були направленні обвинувальні акти стосовно ОСОБА_5 , на шлях виправлення останній не стає, а продовжує вчиняти нові злочини.
Захисник підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_6 у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні вказаного клопотання. Крім того, просив врахувати особу його підозрюваного, останній не має наміру ухилятися від органу досудового розслідування та суду, перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні іншим чином. Просив врахувати, що підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України є необґрунтованою.
Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав думку свого захисника, просив відмовити в задоволенні клопотання. Пояснив, що підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України отримав 19.04.2018 року, але пару днів тому йому передала таку, також мати.
Заслухавши думку прокурора, пояснення слідчого з приводу поданого клопотання, підозрюваного та його захисника, приходжу до наступного висновку.
У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини. Відповідно до ч.1, п.4 ч.2 ст.183 Кримінального процесуального кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу. Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Слідчий суддя враховує, що відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.
Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».
Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011р.).
Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).
Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.
Слідчий суддя враховує, що підозра у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому правопорушення підтверджується дослідженими доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від громадянина ОСОБА_8 від 02.03.2018 року; показами потерпілого ОСОБА_8 від 08.03.2018 року; протоколом огляду місця події від 02.03.2018 року; протоколом огляду місця події від 12.03.2018 року; показами свідка ОСОБА_7 від 06.03.2018 року; показами свідка ОСОБА_9 від 08.03.2018 року; протоколом огляду відеозапису від 21.03.2018 року; показами свідка ОСОБА_10 від 09.03.2018 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.03.2018 року;
Згідно повідомлення про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є - незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинений повторно,вказано, що згідно п.2 примітки до статті 289 КК України відповідно до частини другої цієї статті під повторністю слід розуміти вчинення таких дій особою, яка раніше вчинила незаконне заволодіння транспортним засобом або злочин, передбачений статтями 185, 186, 187, 189-191, 262, 410 цього Кодексу.

Так, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 5 до 8-ми років, яке відноситься до категорії тяжких і за яке може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, слідчий суддя враховує, також те, що згідно вимоги УІЗЕ ГУМП України в Закарпатській області було направлено до Ужгородського міськрайонного суду обвинувальні акти, якими ОСОБА_5 , обвинувачується у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.190, ч.3 ст.185 КК України, а саме 08.07.2016 року, 23.05.2016 року та 30.01.2017 року, наявні відомості про направлення 29.08.2016 року обвинувального акту до суду, яким ОСОБА_5 , обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, тобто є підстави вважати, що останній, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, може вчинити інше кримінальне правопорушення та існує ризик його протиправної поведінки.
Слідчий суддя вважає, що є підстави вважати, що перебуваючи на волі, підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого та свідків, у цьому кримінальному провадженні, враховуючи, що особисто знайомий з потерпілим, зможе призвести до зміни його показань або відмови від давання показань, що свідчить про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
До того ж, крім наявності вказаних ризиків, слідчий суддя також враховує особу підозрюваного, зокрема те, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , офіційно не працюючий, раніше не судимий, не одружений, утриманців не має,за місцем проживання характеризується негативно.
Таким чином, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, дає підстави для обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 у виді тримання під вартою.
Крім цього, за допомогою застосування до ОСОБА_5 заходу забезпечення кримінального провадження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого ним кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених названим Кодексом. Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків; розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного слідчий суддя з урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю злочину у вчиненні якого він підозрюється. При цьому, необхідно мати на увазі, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, не виникло бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
При цьому, розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього, що узгоджується з роз`ясненнями викладеними у листі ВССУ 04.04.2013 № 511-550/0/4-13, а саме: «Слідчому судді необхідно враховувати майновий стан підозрюваного, обвинуваченого та не допускати встановлення такого розміру застави як альтернативи триманню під вартою, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.». У справі «Бакланов проти Росії» (рішення суду від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
При постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою, слідчий суддя, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, виходить з вимог ч. 5 ст. 182 КПК України, і вважає, що розмір застави, враховуючи його майновий та сімейний стан, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення в якому підозрюється, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, та який є помірним для нього, передбачений цим Кодексом, - становить 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 52860 грн.
Відповідно до ч.7 ст.182 КПК України підозрюваний ОСОБА_5 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. У разі внесення застави на ОСОБА_5 відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, слід покласти обов`язки.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділу Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором, у кримінальному провадженні №0000704 від 03.03.2018 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України задовольнити.
Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ужгород, громадянина України, українця за національністю, тимчасово не працюючого, не одруженого, із середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 (шістдесят) днів, а саме до 14 червня 2018 року.
Визначити заставу, достатню для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покладених на нього обов`язків передбачених цим Кодексом, - в розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 52860 грн.
Роз`яснити, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 що підозрюваний або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У разі внесення застави у вказаному розмірі покласти на підозрюваного наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу;
- не відлучаться із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.
Роз`яснити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1