АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №636/2789/16-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/790/723/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.119, ч.1 ст.166 КК України

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 березня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

- головуючого ОСОБА_2 ,

- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

- при секретарі ОСОБА_5 ,

- за участю прокурора ОСОБА_6 ,

- обвинуваченого ОСОБА_7 ,

- захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження №11кп/790/723/18за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 18 жовтня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не маючого судимості,-

засуджено:

- за ч.1 ст.119 КК України на 3 роки 4 місяці позбавлення волі;

- за ст.166 КК України на 3 роки позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання 3 роки 4 місяці позбавлення волі.

Кримінальне провадження було розглянуто у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Як установив суд, 19 квітня 2016 року, близько 22 години, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння у своїй квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , почув, що його малолітня донька ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , почала голосно плакати, чим викликала гнів у ОСОБА_7 , який підійшов до ліжка, в якому знаходилась дитина.

Після цього, проявляючи злочинну недбалість та не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння у вигляді смерті дитини, хоча повинен був і міг їх передбачити, ОСОБА_7 обома руками схопив малолітню ОСОБА_10 за руки та застосовуючи фізичну силу почав її трясти, підіймаючи та штовхаючи дитину, після чого кинув її у ліжко.

Від падіння у ліжко малолітня ОСОБА_11 заспокоїлася і через деякий час від отриманих тілесних ушкоджень померла.

Відповідно до висновку експерта №118-Чт/16 від 08.06.2016 року на тілі ОСОБА_11 виявлено наступні тілесні ушкодження:

- субдуральна гематома у вигляді пухких згустків крові, ємністю до 70 мл, розташованої в лівій тім`яній області, субарахноїдальний крововилив в лівій тім`яній області;

- осередковий крововилив в проміжній стромі легень у їх коренів підтверджені гістологічно, утворилися від різкого струсу грудної клітки;

- синці та садна на шиї, грудній клітці, животі, верхніх кінцівках, які утворились в період 1-3 діб до настання смерті;

- попрілості шкіри з проявом ерозії на епідермісі: на шиї, промежини, статевому органі, сідничних м`язах, утворилися від не дотримання гігієнічних заходів.

За ступенем тяжкості синці і садна кваліфікуються, як легке тілесне ушкодження; травматичний субдуральний і субарахноїдальний крововиливи - як тяжке тілесне ушкодження за критерієм небезпеки для життя.

Причиною смерті ОСОБА_11 стала травма голови, яка супроводжувалася субдуральним крововиливом, що спричинило за собою порушення мозкового кровообігу.

Крім того, ОСОБА_7 , який відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 24 грудня 2014 року, виданим відповідно до актового запису № 54 Виконавчим комітетом Есхарівської селищної ради Чугуївського району, являється батьком малолітньої ОСОБА_12 та відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 від 24 грудня 2014 року, виданим відповідно до актового запису № 53 Виконавчим комітетом Есхарівської селищної ради Чугуївського району ОСОБА_11 , обидві ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючи за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, злісно не виконував встановлені ст.150 Сімейного Кодексу України обов`язки по догляду за дітьми доньками ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , а саме: не піклувався про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток. Квартира, де проживала родина, відповідно до акту обстеження умов проживання від 20.04.2016 року знаходиться в занедбаному стані, порвані шпалери, розкидані речі, на кухні брудний посуд, розкидані залишки їжі, на момент обстеження комісією не виявлено продуктів харчування. ОСОБА_7 та його дружина ОСОБА_15 ніде не працюють, єдиним джерелом надходження грошових коштів до сім`ї є соціальна допомога на дітей. Більш того, ОСОБА_7 , починаючи з 12 квітня 2016 року знаходився вдома з доньками, вживав спиртні напої, умисно, нехтуючи своїми батьківськими обов`язками, злісно не виконував обов`язки по догляду за дітьми, що насамперед виразилося в перебуванні дітей в неохайному стані, відсутністю продуктів харчування, залишення дітей на самоті без догляду, відсутністю одягу, засобів особистої гігієни.

Внаслідок невиконання ОСОБА_7 своїх обов`язків по догляду за дітьми 20 квітня 2016 року за місцем проживання родини ОСОБА_16 за адресою: АДРЕСА_1 виявлено труп малолітньої ОСОБА_11 , яку він вбив через необережність, іншу малолітню - ОСОБА_12 у цей же день госпіталізовано до медичного закладу.

Злісне невиконання ОСОБА_7 своїх обов`язків по догляду за дитиною спричинило тяжкі наслідки для здоров`я малолітньої ОСОБА_12 .

Так, відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи № 266-КЕ/2016 малолітній ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на 21.04.2016 встановлено діагноз: гостра респіраторна вірусна інфекція (парагрип ІІ типу); первинна правобічна вогнищева пневмонія, гострий перебіг; затримка психомоторного розвитку; виразний соматогенний астенічний синдром; відкрите овальне вікно; дерматит вульви; дефіцитна анемія середнього ступеня тяжкості. Причини затримки психомоторного розвитку дитини досить багаточисленні та різноманітні, серед них, у тому числі, виділяють і соціальні аспекти дефіцит у догляді та вихованні. Дерматит вульви обумовлений порушенням санітарно-гігієнічних норм догляду за дитиною. Гостра респіраторна вірусна інфекція (парагрип ІІ типу) та гостра вогнищева правобічна пневмонія це гострі інфекційно-запальні хвороби, обумовлені інфікуванням дитини, а основними моментами в їх профілактиці насамперед є укріплення імунітету, повноцінне харчування, достатні по часу прогулянки з дитиною на свіжому повітрі, підтримання відповідного санітарно-гігієнічного та температурно-вологісного режиму приміщень. Згідно з наявними в історії розвитку дитини результатом клінічного аналізу крові, у віці 1 року у малолітньої ОСОБА_12 , мала місце дефіцитна анемія І ступеня. При надходженні дитини до дитячого відділення КЗОЗ «Чугуївська ЦРЛ ім. М.І. Кононенка» 20.04.2016 року з наступним переведенням до КЗОЗ «Обласна дитяча клінічна лікарня» 21.04.2016 року за результатами клінічних аналізів крові, мала місце дефіцитна анемія ІІ ступеня тяжкості, що вказує на прогресування цього патологічного стану обумовленого, найбільш ймовірно, нераціональним вигодовуванням в поєднанні з вищезазначеним гострим інфекційним процесом. Розвиток виразного соматогенного астенічного синдрому, є наслідком ускладненого перебігу комплексу вказаних вище захворювань та хворобливих станів дитини.

Злісне невиконання ОСОБА_7 обов`язків по догляду за дітьми потягло тяжкі наслідки, що виразились у тяжкому розладі здоров`я ОСОБА_12 .

В апеляційній скарзі прокурор посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого через м`якість. Указав, що суд при призначенні покарання не в повному обсязі врахував, що обвинувачений ніде не працював, єдиним джерелом доходу сім`ї була соціальна допомога на дітей, вказані злочини вчинив на ґрунті пияцтва, характер вчинених дій, а саме те, що ОСОБА_7 вчинив злочини щодо власних неповнолітніх дітей, наслідками його злочинних дій стала смерть півторарічної дитини ОСОБА_17 , а також тяжкі наслідки для здоров`я її сестри ОСОБА_12 . Зазначив, що судом не в повному обсязі враховані обставини, що обтяжують покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та вчинення злочину щодо малолітнього. Просить вирок в частині призначеного покарання скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.119 КК України 4 роки 6 місяців позбавлення волі, за ст.166 КК України 3 роки 6 місяців позбавлення волі. Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, обвинуваченого та його захисника про залишення вироку без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи, наряду з іншим, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Суд першої інстанції не в повній мірі врахував цих вимог закону.
Призначаючи ОСОБА_7 покарання суд послався на ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, пом`якшуючі покарання обставини - щире каяття та обставини, що обтяжують покарання вчинення злочину щодо малолітнього, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Однак, судом не в повній мірі враховано, що обвинувачений не має судимості в силу ст.89 КК України, трудовою діяльністю не займається, єдиним джерелом доходу сім`ї була соціальна допомога на дітей, вказані злочини ОСОБА_7 вчинив на ґрунті пияцтва, щодо власних неповнолітніх дітей, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, а також не враховані наслідки у виді смерті півторарічної дитини ОСОБА_17 та тяжкі наслідки для здоров`я її сестри ОСОБА_12 , що свідчить про підвищену суспільну небезпечність особи ОСОБА_7 .

За таких обставин колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому покарання, як за кожний злочин, так і остаточне, за своїм розміром є явно несправедливими через м`якість і його не можна визнати необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження нових злочинів.
За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч.2 ст.409 КПК України вирок суду першої інстанціїв частині призначеного обвинуваченому покарання скасуватита відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.420 КПК України ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч.1 ст.119, ст.166 КК України, згідно положень ст.65 КК України, більш суворе за своїм розміром покарання, у тому числі, остаточне за правилами ч.1 ст.70 КК України, з урахуванням тяжкості вчинених правопорушень, їх наслідків і вищенаведених даних про особу обвинуваченого.

Заявлене обвинуваченим ОСОБА_7 клопотання про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році» задоволенню не підлягає.

Відповідно до п.«г» ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році» амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», а також до осіб які мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітнього сина, дочку, визнаних інвалідами, і вчинили злочини, що посягають на життя, здоров`я, честь, гідність чи інші охоронювані законом права та інтереси цих дітей.

ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.119, ст.166 КК України, тобто злочини, що посягають на життя, здоров`я, інші охоронювані законом права та інтереси своїх дітей ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , що згідно приписам п.«г» ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році» унеможливлює застосування до обвинуваченого цього закону.

Керуючись ст.ст. 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів,-

ЗАСУДИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.
Вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 18 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного йому покарання скасувати.
Призначити ОСОБА_7 покарання:
- за ч.1 ст.119 КК України - 4 роки 6 місяців позбавлення волі;
- за ст.166 КК України 3 роки 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

У решті вирок залишити без змін.
На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону №838-VIIIвід 26.11.2015 року) зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 19 жовтня 2016 року по 20 червня 2017 року, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня його проголошення, а обвинуваченим, в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Головуючий:

Судді: