Провадження №: 1-кп/752/271/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 вересня 2017 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

провівши в приміщенні суду в м. Києві судовий розгляд кримінального провадження № 0007890 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ржищів, Кагарлицького району, Київської області, громадянина України, з освітою середньою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

обвинуваченого за ч.2 ст.121 КК України,

з участю сторін та інших учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ;

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

представника потерпілої ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_5 вчинив вбивство ОСОБА_8 через необережність за наступних обставин.

10.08.2016 року, приблизно о 08:00 год. ОСОБА_5 на мотоциклі «YAMAHA», р.н. НОМЕР_1 рухався по трасі Столичне шосе у напрямку м. Києва. В момент проїзду пішохідного переходу, який знаходиться поблизу зупинки громадського транспорту «Лісова», ОСОБА_5 з приводу порушення правил дорожнього руху, зробив зауваження ОСОБА_10 , замахнувшись при цьому сумкою, після чого перейшов через дорогу та попрямував до місця роботи, що за адресою: м. Київ, Столичне Шосе, 21 км.

Будучи обуреним поведінкою ОСОБА_10 та маючи намір з`ясувати стосунки, ОСОБА_5 його наздогнав, поклав свій транспортний засіб біля узбіччя та підійшов до ОСОБА_11 . Між ними виникла суперечка, яка переросла у взаємну бійку. ОСОБА_5 , проявивши злочинну недбалість, не передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, що могло привести до настання смерті, хоча повинен і міг їх передбачити, в ході сутички, умисно наніс ОСОБА_12 удар в область голови, від якого останній впав, вдарився головую об тверде покриття дороги, та отримав відкриту черепно-мозкову травму з переломом кісток склепіння та основи черепа, яка стала причиною настання смерті.

Тобто, ОСОБА_5 визнається винним за ч. 1 ст. 119 КК України, - вбивство, вчинене через необережність.

Обвинувачений ОСОБА_5 у заподіянні тяжких тілесних ушкоджень що потягли смерть, винним себе не визнав. Пояснив, що 10.08.2016 року на мотоциклі, на швидкості біля 60-70 км/год. рухався в бік м. Києва. В районі станції «Лісова» чотири особи, 2 чоловіки та 2 жінки, переходили проїзну частину дороги по пішохідному переходу, яких помітив приблизно за 150 метрів. Чоловіки йшли попереду, а жінки позаду. Він знизив швидкість. Коли усі пройшли, чоловік зупинився на його смузі, а він в цей час повільно котився до пішохідного переходу. Чоловік виставив сумку, даючи зрозуміти, що хоче його зупинити, та висловлювався нецензурно. Він зупинився приблизно за 3 метра до чоловіка, та хотів того об`їхати. В цей час чоловік повернувся та вдарив його сумкою в область шиї. Він не очікував таких дій чоловіка, яким як пізніше з`ясувалося був ОСОБА_13 , почав уникати можливого наїзду на жінок, нахилився і впав на коліна на щебені. Чоловік ще щось говорив на його адресу, але оскільки був в «гарнітурі» слів не чув. Він казав чоловіку зупинитися, щоб розібратися, але той пішов та кинув в нього каменем, який попав в плече. Вирішив догнати чоловіка, та розібратися з приводу його поведінки. Десь приблизно за 200 метрів їх догнав. Зупинився, поклав мотоцикл на узбіччі підійшов до чоловіка та запитав, для чого той так вчинив. Чоловік відповів, що він не знає правил руху та намагався вдарити його сумкою. Він в свою чергу перехопив її, та відштовхнув чоловіка, тобто ОСОБА_14 , який впав на зад. Потім піднявся та почав атакувати його, підбіг ще один чоловік, він їх відштовхував. Через певний час підбігло ще два молодих чоловіки, які намагалися йому скрутити руки, наносили удари. Він підбіг до мотоцикла, вихопив з сумки пістолет «Форт», та сказав що буде стріляти, якщо вони не припинять. ОСОБА_13 проігнорував його застереження, та намагався вибити пістолет з рук, робив спроби зняти з нього шолом і він вистрелив вверх. ОСОБА_13 пішов до мотоцикла, витягнув ключі і вдарив ногами по мотоциклу, від чого той впав. Він кинувся піднімати мотоцикл, пістолет випав і ОСОБА_13 його підняв. Він хотів назад забрати пістолет та вдарив ОСОБА_14 рукою в обличчя від чого той впав на асфальт, це як встановила експертиза, по суті і стало причиною смерті. Усе відбулося спонтанно. Він забрав ключі і пістолет, які випали після падіння ОСОБА_14 та хотів допомогти тому піднятися, але ОСОБА_15 сказав не чіпати. Біля мотоцикла почав чекати поліцію. Діяв так, оскільки відносного нього вчиняли протиправні дії і він переживав за своє життя та здоров`я, враховуючи агресивну поведінку ОСОБА_14 та інших. Свідки не могли бачити моменту удару, бо уже пішли, дають неправдиві свідчення. В пред`явленному обвинуваченні вини не визнає, не хотів смерті ОСОБА_16 . Двічі, через адвокатів передавав потерпілим грошові кошти приблизно в сумах 10 та 6 тисяч гривень. Визнає позов в частині матеріальної шкоди, моральну шкоду не визнає, оскільки вона нічим не підтверджується.

В ході досудового розслідування, як видно з протоколу (т.1 а.с. 128-135) під час проведення слідчого експерименту, ОСОБА_5 показав в який спосіб між ним та потерпілим була сутичка.

Незважаючи на протирічливі та не послідовні свідчення обвинуваченого ОСОБА_5 , щодо мотиву, способу та обставин нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, його винність у вчиненні саме злочину у якому суд визнає його винним, підтверджується сукупністю доказів, повно, всебічно та об`єктивно досліджених судом і які в сукупності, як вважає суд, є достатніми для визнання винуватості.

Так, свідок ОСОБА_17 пояснив, що 10.08.2016 року разом з іншими прибув на автобусі на зупинку в районі Конче Заспи та переходили дорогу через пішохідний перехід. Він на середині пішохідного переходу підняв руку і зупинилися транспортні засоби, мотоцикліст повільно рухався поряд з обочиною, але на пішохідному не зупинився. ОСОБА_13 рухався позаду нього. Коли повернувся то помітив, що водій мотоцикла скочує мотоцикла з пішохідного переходу на узбіччя. Пішов дальше з іншими. Біля повороту на базу, куди направлялися, помітив, що мотоцикліст їх наздогнав, поклав мотоцикл на узбіччі та почав рухатися за ними. Вони пройшли ще біля 100 метрів, мотоцикліст обігнав їх, поклав мотоцикл і не знімаючи шолом підійшов до ОСОБА_14 і спитав, чому той його штовхнув. Потім почав бити ОСОБА_14 в обличчя руками в рукавицях, той падав і вставав постійно. Підбіг ОСОБА_18 , бійка припинилася. Мотоцикліст підбіг до мотоцикла, витягнув з сумки пістолет, почав стріляти у повітря і каже, що зараз їду, а ОСОБА_18 побіг за охороною. Він пішов також, а потім повернувся, побачив, що ОСОБА_13 лежить, з носа і рота кров. ОСОБА_18 каже, що впав і вдарився. Коли він біг за підмогою, крові на потерпілому не бачив.

Як видно з протоколу проведення слідчого експерименту, під час досудового розслідування свідок ОСОБА_17 детально показав про обставини нанесення обвинуваченим ударів ОСОБА_10 .

Свідок ОСОБА_19 пояснила, що переходили дорогу по пішохідному переходу. Мотоцикліст їхав не зупиняючись уже майже по гравію на узбіччі, потім бачила що зійшов та поклав мотоцикл. На її погляд була небезпека з боку мотоцикліста, який не зупинявся коли вони переходили на пішохідному переході. ОСОБА_13 не бив мотоцикліста. Коли вони пройшли біля 200 метрів, мотоцикліст їх наздогнав, підійшов і не знімаючи шолома та рукавиць, почав ОСОБА_14 бити. Вдарив два рази і ОСОБА_13 впав, випала сумка і телефон. Потім почалася між ними бійка, ОСОБА_13 ще падав і піднімався. ОСОБА_20 намагався їх розборонити, а вони з ОСОБА_21 кричали. Потім мотоцикліст вихопив пістолет і почав стріляти вгору. Підбіг ОСОБА_18 і ніби усе заспокоїлося. Селезень ОСОБА_22 віддала ОСОБА_23 якісь речі, а сумку він просив забрати на роботу.

Свідок ОСОБА_24 пояснила, що переходили дорогу по пішохідному переходу, в смугах руху зупинилися автомобілі, пропускаючи їх, а мотоцикліст їхав майже по узбіччю, зупинився по середині пішохідного переходу і ОСОБА_13 йому сказав, ти що не знаєш правил дорожнього руху. Не бачила, чи бив ОСОБА_13 мотоцикліста сумкою. Вони пішли, а мотоцикліст залишився, ходив біля мотоцикла, думала, може щось у нього зламалося. Через певний час мотоцикліст їх наздогнав, підійшов до чоловіків і почалася бійка між ним та ОСОБА_25 , а ОСОБА_26 їх намагався розтягнути. ОСОБА_13 падав, у нього випали речі, вона їх підняла, підійшов ОСОБА_27 цей час мотоцикліст підбіг до мотоцикла, вихопив пістолет, провів ним і вистрелив вгору. Вона повернула документи ОСОБА_28 , а сумку він сказав забрати на роботу. При ній ОСОБА_13 не втрачав свідомості, крові на ньому не бачила.

Як видно протоколів впізнання (т.1 а.с. 106-114), вище зазначені свідки під час досудового розслідування серед інших осіб впізнали саме ОСОБА_5 , як особу, яка наносила удари ОСОБА_10 .

Свідок ОСОБА_29 пояснив, що є співробітником СБУ та 10.08.2016 року вранці прибув на станцію «Лісова» і направився на роботу. Помітив, що в бік КПП рухається мотоцикліст. Коли підійшов, побачив, що мотоцикл припертий до тросів на обочині, а чоловік в шоломі б`є його співробітників ОСОБА_14 та ОСОБА_30 . ОСОБА_13 падав, проте не втрачав свідомість, а піднімався. Почав розбороняти. Проте суперечка між мотоциклістом та ОСОБА_25 продовжувалася, суть якої, як він зрозумів була в тому, що мотоцикліст не зупинився на пішохідному переході, а ОСОБА_13 вдарив чи замахнувся на нього сумкою. Потім мотоцикліст, а це був обвинувачений ОСОБА_5 , взяв пістолет, каже не підходьте і вистрелив вгору. Він поставив тому вимогу покласти пістолет, а сам по телефону викликав з КПП охорону. В цей час ОСОБА_31 вдарив ОСОБА_14 в обличчя, і той впав назад навзнак, на асфальт і уже не піднімався, біля очей з`явилася кров. Він повернув його на бік. ОСОБА_31 в цей час стояв осторонь і комусь телефонував, його заблокували.

Показання вищезазначених свідків сторони обвинувачення, як такі, що узгоджуються між собою та іншими доказами дослідженими в ході судового розгляду, суд бере до уваги і вони по суті спростовують твердження обвинуваченого ОСОБА_5 з приводу того, що він діяв з метою самозахисту та вимушений був захищати своє життя та здоров`я, у спосіб нанесення ударів потерпілому.

Додатково винність обвинуваченого підтверджується протоколом огляду від 10.08.2016 року, який проводився з участю ОСОБА_5 в якому зафіксовано обстановку на місці, після події; актом тимчасового затримання транспортного засобу; висновком експерта № 2237, в якому відображено тілесні ушкодження виявлені у ОСОБА_14 та причину смерті останнього.

Вищезазначені докази суд вважає належними та допустимими, і такими, що узгоджуються між собою і які в сукупності підтверджують ту обставину, що обвинувачений вчинив саме кримінальне правопорушення, у вчиненні якого суд його визнає винуватими.

Аналізуючи досліджені докази в сукупності, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, керуючись своїм правом визначеним ст. 337 КПК України, суд вважає за необхідне вийти за межі висунутого ОСОБА_5 обвинувачення за ч. 2 ст. 121 КК України, в частині необхідності зміни правової кваліфікації злочину на ч.1 ст. 119 КК України, враховуючи, що це не погіршує становище особи.

До такого висновку, ретельно проаналізувавши докази та враховуючи висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України, які, згідно вимог ст. 458 КПК України, є обов`язковими для всіх судів загальної юрисдикції, суд прийшов з наступних підстав.

Так, як зазначено у висновках ВСУ (справа № 5-21кс12), якщо особа бажала заподіяти потерпілому будь-які тілесні ушкодження, в тому числі й ті, що фактично настали, але при цьому не бажала смерті, хоча б мала її передбачити, такі дії охоплюються складом злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. У разі коли особа під час застосування насильства не бажала смерті потерпілому, але могла (мала можливість) її передбачити, такі дії підлягають кваліфікації за ст. 119 КК України.

Фактично, аналогічні новели розмежування тяжких тілесних ушкоджень, що потягли смерть і вбивство з необережності, відображені у висновках ВСУ (постанова від 19 березня 2015 року № 5-4кс15), де зазначено, що з об`єктивної сторони цей злочин характеризуються суспільно небезпечними, протиправними діяннями та суспільно небезпечними наслідками, що настали для здоров`я потерпілого у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень, а також смерті. При цьому тяжкі тілесні ушкодження і смерть потерпілого перебувають у причинному зв`язку між собою та із вчиненим суспільно небезпечним діянням.

Суб`єктивна сторона цього злочину характеризується двома формами вини - умислом (прямим/непрямим) щодо суспільно небезпечного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, необережністю (злочинною самовпевненістю чи злочинною недбалістю) щодо настання смерті потерпілого (похідні наслідки).

Специфіка вбивства з необережності полягає в його суб`єктивній стороні: воно має місце лише при необережній формі вини, яка може виступати у вигляді злочинної самовпевненість або злочинної недбалості.

Розмежування цих складів злочинів здебільшого здійснюється за їх суб`єктивною стороною. Зміст і характер інтелектуального та вольового критеріїв вини у зазначених злочинах обумовлюються усвідомленням особою характеру вчиненого злочинного діяння, передбаченням його негативних наслідків та ставленням до цих наслідків, у зв`язку з чим при винесені вироку необхідно ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати з огляду на сукупність усіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень (справа № 5-8 кс 13).

При розгляді кримінального провадження, враховуючи показання обвинуваченого, свідків, висновок СМЕ, та інші досліджені докази, встановлено, що ОСОБА_5 з метою з`ясування стосунків з ОСОБА_25 , який, як він вважав, по відношенню до нього повів себе протиправно, розпочав з ним бійку. В ході якої, наніс потерпілому ОСОБА_23 удар в область голови, від чого той впав на асфальтове покриття.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 2237, встановлено, що характер та особливості ушкоджень на голові потерпілого ОСОБА_11 , їх розташування, вказують на те, що вони виникли при падінні тіла на площині з вертикального або близького до нього положення з ударом потиличною ділянкою голови об тверде покриття. Причиною падіння було прикладання сили (ударом тупим предметом) в лицеву частину голови (лобна ділянка з носом).

Відкрита ЧМТ з переломом кісток склепіння та основи черепа та крововиливами під оболонки та в тканину головного мозку має ознаки тяжких тілесних ушкоджень. Смерть ОСОБА_11 настала від відкритої ЧМТ з переломом кісток склепіння та основи черепа з крововиливами під оболонки та в тканину головного мозку з набряком-набуханням головного мозку.

Тобто, по суті встановлено, що тяжкі тілесні ушкодження, виявлені у потерпілого і від яких настала його смерть, не були спричинені безпосередніми насильницькими діями ОСОБА_5 , а стали наслідком того, що потерпілий після удару останнього впав і вдарився головою об асфальт.

Ці обставини в поєднанні з іншими об`єктивними даними справи: обставин та характером взаємовідносин які у короткий проміжок часу виникли між обвинуваченим та потерпілим, які передували злочину; віком і статурою потерпілого; характером, локалізацією та механізмом спричинення тілесних ушкоджень; поведінкою ОСОБА_5 як до так і після посягання, у своїй сукупності дають суду підстав вважати, що обвинувачений не міг не розуміти, що від його удару потерпілий може впасти і отримати смертельне ушкодження.

Висновок експерта, як вважає суд, узгоджується з показаннями обвинуваченого ОСОБА_5 щодо: механізму нанесення ним потерпілому удару рукою в область обличчя; кількості завданих ударів, а саме одного удару внаслідок якого ОСОБА_13 впав на землю та вдарився потиличною ділянкою голови об тверде покриття.

Нанесення удару в область обличчя потерпілого не було заздалегідь спланованим, мало ситуативний характер та певною мірою було зумовлено конфліктною ситуацією, яка виникла між обвинуваченим та потерпілим.

Характер застосованого ОСОБА_5 насильства у вигляді одного удару рукою в область обличчя ОСОБА_14 яке завдало прискорення, в результаті якого потерпілий, не втримавши рівновагу впав на землю, свідчить про те, що у ОСОБА_5 не було умислу ні на спричинення смерті, ні на завдання ОСОБА_23 тяжких тілесних ушкоджень.

Спосіб та відображені у висновку експерта наслідки нанесення цього удару, що самі по собі та в сукупності не становили загрози для життя чи здоров`я потерпілого, узгоджуються із показами ОСОБА_5 про те, що він не бажав та не передбачав настання наслідків у виді тяжких тілесних ушкоджень та смерті потерпілого.

При вбивстві внаслідок злочинної недбалості винний не передбачає можливості настання смерті іншої особи від вчиненого ним діяння, хоча повинен був і міг її передбачити, діючи з більшою обачністю або по іншому.

У цьому контексті необхідно виходити з правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 28 травня 2015 року (справа № 5-25кс15). Зокрема, якщо, цілеспрямовано наносячи удар, особа не конкретизує у своїй свідомості, яку саме шкоду здоров`ю (тяжкість тілесних ушкоджень) буде фактично спричинено ним потерпілому, то в цьому випадку така особа діє з невизначеним (неконкретизованим) умислом, за якого вона хоча і бажає спричинити або свідомо припускає спричинення шкоди здоров`ю потерпілого, але при цьому не конкретизує точними межами у своїй свідомості тяжкість цієї шкоди. У таких випадках винувата особа має відповідати за той результат (шкоду), який фактично було заподіяно. Що стосується смерті потерпілого, то в її настанні присутня лише необережна форма вини, бо хоча він і не бажав цього настання і навіть свідомо не допускав його, але повинен був і міг передбачити, що внаслідок його злочинних дій може настати і такий наслідок, як смерть потерпілого.

Однак, як вважає суд, в ході судового розгляду не було доведено ані точну кількість нанесених обвинуваченим ударів, а також, що саме в результаті ударів обвинуваченого, потерпілий отримав тяжкі тілесні ушкодження, які стали наслідком настання смерті.

Тобто, як вважає суд, умислом ОСОБА_5 не охоплювалося заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, а щодо настання смерті в його діях вбачається необережна форма вина.

Призначаючи вид та міру покарання, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце проживання.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає позитивні характеристики, часткове відшкодування шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

Підсумовуючи результати судового розгляду, враховуючи обставини вчинення злочину, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи обставини вчинення злочину, поведінку обвинуваченого та потерпілого, яка передувала його вчиненню, позицію сторони обвинувачення та потерпілої в суді, щодо покарання, підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, згідно вимог ст. 75 КК України, на що орієнтувала сторона захисту, суд не вбачає.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту затримання, після вступу вироку в законну силу.
Відповідно до вимог ст. 72 КК України, у строк покарання обвинуваченому ОСОБА_5 зарахувати попереднє ув`язнення, починаючи з 10.08.2016 року (день затримання) по 04.10.2016 року (дата ухвалення рішення про відмову у продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою), включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Підстав для обрання запобіжного заходу обвинуваченому, суд не знаходить, оскільки немає підстав вважати, що обвинувачений, відносно якого на момент надходження провадження до суду запобіжний захід не був обраний і вході судового розгляду не обирався, оскільки сторони з таким клопотанням не зверталися, і який добросовісно з`являвся на усі судові засідання, буде ухилятися від виконання вироку суду.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 , враховуючи визнання позову в цій частині, на користь потерпілої ОСОБА_8 10 (десять) тисяч грн. майнової шкоди.

Суд вважає, що позов в частині відшкодування моральної шкоди на суму 500 тисяч гривень, враховуючи обґрунтування в цій частині позовних вимог, підлягає частковому задоволенню. Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 , на користь потерпілої ОСОБА_8 300 (триста тисяч) грн. моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 371, 373,374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим за ч.1 ст. 119 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 місяців.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту затримання, після вступу вироку в законну силу.
Відповідно до вимог ст. 72 КК України, у строк покарання обвинуваченому ОСОБА_5 зарахувати попереднє ув`язнення, починаючи з 10.08.2016 року по 04.10.2016 року, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 , на користь потерпілої ОСОБА_8 10 (десять) тисяч грн. майнової шкоди.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 , на користь потерпілої ОСОБА_8 300 (триста тисяч) грн. моральної шкоди.

Після вступу вироку в законну силу речові докази: змиви, що на зберіганні в камері схову Голосіївського УП ГУ Національної поліції в м. Києві, - знищити;

мотоциклетний шолом, що на зберіганні в камері схову Голосіївського УП ГУ Національної поліції в м. Києві, мотоцикл «YAMAHA», р.н. НОМЕР_1 , що на території майданчику для зберігання тимчасово вилученого майна за адресою: м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 4, - повернути ОСОБА_5 на його вимогу.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 діб з дня проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1