Справа № 191/370/18
Провадження № 1-в/191/90/18
У Х В А Л А
іменем України
19 лютого 2018 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Синельникове Дніпропетровської області клопотання засудженої ОСОБА_4 про застосування до неї Закону України «Про амністію у 2016 році»,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулася до суду з клопотанням про застосування до неї п.В ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» у зв`язку з тим, що має на утриманні неповнолітню дитину.

Прокурор проти задоволення клопотання не заперечував.

Засуджена до початку судового засідання надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, клопотання підтримує та просить його задовольнити.

Суд, з урахуванням думки прокурора, дослідивши матеріали клопотання, встановив наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується Законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.

Вироком Ірпінського міського суду Київської області від 15.09.2017 року затверджено угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_5 та засуджено за ч.2 ст.28, ч.1 ст.208 КК України до штрафу у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500, 00 грн.

Згідно п.В ст.1 Закону України «Про амністію» від 22.12.2016 року звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 04 березня 2013 року ОСОБА_4 має неповнолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо якої остання не позбавлена батьківських прав.
Згідно п.Б ст..10 Закону України «Про амністію» від 22.12.2016 року застосування цього Закону здійснюється щодо осіб, яких засуджено до покарання у виді штрафу, якщо на день набрання чинності цим Законом це покарання не виконано.
Отже, ОСОБА_4 засуджена за умисний злочин невеликої тяжкості, має на утриманні дитину, якій не виповнилось 18 років, амністія протягом 2007-2017 років не застосовувалась, призначене покарання у виді штрафу не виконано, а тому клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, п.В ст.1, п.Б ст.10 Закону України «Про амністію у 2016 році», суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , засуджену вироком Ірпінського міського суду Київської області від 15.09.2017 року за ч.2 ст.28, ч.1 ст.208 КК України від призначеного покарання у вигляді штрафу у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500,00 грн., у зв`язку із застосуванням п.В ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суду протягом семи діб з дня її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1