Справа № 513/565/17
Провадження № 1-кп/513/75/17
Саратський районний суд Одеської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 листопада 2017 року Саратський районний суд Одеської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 , прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , представника потерпілого - адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт. Сарата кримінальне провадження стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Плахтіївка Саратського району Одеської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В

23 березня 2017 року приблизно о 12 годині ОСОБА_6 , знаходячись по АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово виниклої сварки з ОСОБА_4 , з метою спричинення тілесних ушкоджень, умисно, кулаком лівої руки наніс останньому два удари в область обличчя з правої сторони, чим спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді синців на лобній області справа, параорбітальних областях, на спинці носа, правих виличній та щічній областях, які не були небезпечними для життя, мають незначні, скороминущі наслідки тривалістю не більше 6 днів, і за цим критерієм, згідно п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень», відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину визнав та пояснив, що у лютому 2017 року на мобільний телефон йому неодноразово телефонував ОСОБА_4 та у грубій формі вимагав видалити відео за участю сина останнього. Його пояснення, що у нього немає того відеозапису, ОСОБА_4 не сприймав, бо вважав, що він не видаляє відеозапис з метою розповсюдження.

23 березня 2017 року приблизно о 12 годині його співмешканка ОСОБА_7 на автомобілі підвезла його до Саратського заводу продтоварів, розташованого по вул. Чкалова, 37, в смт. Сарата Одеської області. Він вийшов з автомобіля і в цей час з прохідної вийшов ОСОБА_4 . Він спитав потерпілого, чи не хоче той вибачитись перед ним за безпідставні звинувачення. ОСОБА_4 відповів йому нецензурною лайкою. Обурившись, він підійшов до потерпілого, вони схопили один одного «за грудки» кулаком лівої руки він наніс два удари в обличчя потерпілого з правої сторони. Від удару потерпілий впав на землю. З прохідної вибіг ОСОБА_8 і розборонив їх. Після цього потерпілий підвівся на ноги, сів у свій автомобіль та поїхав, а він пішов на ринок.

Вина обвинуваченого підтверджується такими доказами:

показаннями потерпілого ОСОБА_4 про те, що у лютому 2017 року він дізнався, що ОСОБА_6 серед мешканців смт. Сарата розповсюдив відео за участю його сина. 23 березня 2017 року з ранку він був на роботі на Саратському заводі продтоварів. Приблизно о 12 годині вийшов на вулицю, щоб поїхати на обід. В цей час до нього підійшов ОСОБА_6 і під час сварки наніс йому один удар в область голови. Потерпілий також стверджував, що після того, як від удару він упав на землю на правий бік, ОСОБА_6 ногами наніс йому ще 4 удари по голові. На вулицю вибігли ОСОБА_8 і ОСОБА_9 та відігнали ОСОБА_6 .

Показаннями свідка ОСОБА_8 про те, що на заводі продтоварів він працює охоронцем, а потерпілий - начальником цеха. У березні 2017 року, точно дату не пам`ятає, він знаходився на прохідній заводу і через вікно бачив, як ОСОБА_6 на автомобілі підвезла співмешканка та поїхала. В цей час на вулицю вийшов ОСОБА_4 . Коли вони порівнялись, то щось сказали один одному. Після цього схопили один одного «за грудки». Він вибіг з прохідної, та побачив, що потерпілий лежав, а ОСОБА_6 стояв. Він встав між ними та не дав ОСОБА_6 наблизитись до потерпілого.

Показаннями свідка ОСОБА_9 , що він працює на заводі продтоварів електриком. Приблизно у березні 2017 року, перед обідом, він прийшов на прохідну до ОСОБА_8 . Останній стояв біля вікна, а він присів на диван. Несподівано ОСОБА_8 крикнув «Б`ють» і вибіг на вулицю. Він вийшов слідом і побачив, що ОСОБА_4 лежав на землі, а ОСОБА_8 стояв перед ОСОБА_6 і не пустив останнього до ОСОБА_4 .

Показаннями свідка ОСОБА_10 про те, що весною 2017 року йому зателефонував ОСОБА_4 та розповів, що його побив ОСОБА_6 . Він прийшов до потерпілого додому і побачив у нього на обличчі гематоми.

Протоколом слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 та фототаблицями (а.с. 81-86).

Витягом з ЄРДР за № 0000149 від 26.03.2017 року за ч.1 ст.125 КК України, за фактом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 (а.с.72).

Заявою потерпілого ОСОБА_4 про притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за заподіяння тілесних ушкоджень (а.с.74).

Висновком експерта № 36 від 24.04.2017 року, згідно якого у ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців на лобній області справа, параорбітальних областях, на спинці носа, правих виличній та щічній областях.

Вказані ушкодження могли бути утворені 23.03.2017 року, не виключено, що вони заподіяні рукою, стиснутою в кулак. Дані тілесні ушкодження не були небезпечними для життя, мають незначні, скороминущі наслідки тривалістю не більше 6 днів, і за цим критерієм, згідно п.2.3.5 «Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», відносяться до легких тілесних ушкоджень. Мало ймовірно їх утворення при падінні з висоти власного зросту.

Вказані в медичній документації діагнози «ЗЧМТ. Струс головного мозку» не обґрунтовані і не підтверджені об`єктивними клінічними даними (в медичній карті амбулаторного хворого об`єктивний неврологічний статус ОСОБА_4 не приведений, за відсутності обов`язкових параклінічних методів обстеження (ехо-, рео-, електроенцефалографії), не можна зробити висновок про наявність у постраждалого струсу головного мозку; в області волосистої частини голови потерпілого тілесні ушкодження не виявлені). Тому ці діагнози, згідно п.4.6 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" не можуть бути взяті до уваги при встановленні ступеня тяжкості тілесних ушкоджень у ОСОБА_4 і не підлягають судово-медичній оцінці (а.с.78-79).

Показання потерпілого ОСОБА_4 в судовому засіданні, а також під час проведення слідчого експерименту за його участю про те, що обвинувачений ОСОБА_6 наніс йому лише один удар кулаком в обличчя та 4 удари ногами в область голови, суд відкидає, тому що вони спростовуються висновком експерта № 36 від 24.04.2017 року, показаннями обвинуваченого ОСОБА_6 , про те, що він наніс два удари кулаком в обличчя потерпілого, показаннями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Оцінивши досліджені докази, суд визнає їх належними, допустимими та достовірними, а сукупність зібраних доказів достатньою для визнання ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують покарання: обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав вину, вперше вчинив умисний злочин невеликої тяжкості, позитивно характеризується за місцем проживання, не перебуває на обліку у психіатра та нарколога.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття.

Судом не встановлено обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого.

З урахуванням зазначених обставин суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_6 належить призначити покарання у виді штрафу.

В даному кримінальному провадженні потерпілий ОСОБА_4 заявив цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 втраченого заробітку за півмісяця в розмірі 1650 гривень; моральної шкоди в сумі 50000 гривень; судового збору в сумі 640 гривень, який він відносить до матеріальної шкоди, та витрат за надання правової допомоги в сумі 2500 гривень (а.с.43-45).

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 заявив про відмову від позову в частині стягнення втраченого заробітку в сумі 1650 гривень та моральної шкоди 50000 гривень. Просив лише стягнути на свою користь витрати на оплату судового збору в розмірі 640 гривень, які він вважає матеріальною шкодою, та витрати на правову допомогу 2500 гривень.

Частина 5 ст.128 КПК України встановлює, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Ч.1 ст.62 КПК України визначає, що цивільний позивач має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для потерпілого, в частині, що стосуються цивільного позову, а також має право підтримувати цивільний позов або відмовитися від нього до видалення суду в нарадчу кімнату для ухвалення судового рішення.

Відповідно до частин 1, 3 ст.174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі

Пункт 3 ч.1 ст.205 ЦПК України встановлює, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Суд відповідно до вимог ч.2 ст.174 КПК України роз`яснив сторонам наслідки відмови від позову, визначені ч.3 ст.174, ч.3 ст.206 ЦПК України.

Оскільки відмова потерпілого ОСОБА_4 від цивільного позову щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди є свідомою та добровільною, не порушує прав та інтересів інших осіб, тому така відмова приймається судом, а провадження в частині цивільного позову щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди належить закрити.

За змістом ч.1 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Ч.1 ст. 89 КПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються.

Оскільки сплачений потерпілим судовий збір в сумі 640 гривень не є матеріальною шкодою, а відноситься до судових витрат, то за правилами ч.1 ст.89 ЦПК України відсутні підстави для стягнення зазначеної суми судового збору з відповідача.

Вимоги потерпілого про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 2500 гривень документально підтверджені та ґрунтуються на законі, а тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373- 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 40 (сорока) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 680 (шістсот вісімдесят) гривень.

Відмову потерпілого ОСОБА_4 від цивільного позову до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної шкоди в сумі 1650 гривень та моральної шкоди в сумі 50000 гривень - прийняти.

Провадження в частині цивільного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної шкоди в сумі 1650 гривень та моральної шкоди в сумі 50000 гривень - закрити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 витрати на правову допомогу у розмірі 2500 гривень.

ОСОБА_4 в частині стягнення з ОСОБА_6 судового збору в розмірі 640 гривень - відмовити.

Вирок може бути оскаржено учасниками судового провадження до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги через Саратський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Інші учасники судового провадження можуть отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1