Справа № 645/2397/17
Провадження №1-кс/645/125/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2018 року Слідчий суддя Фрунзенського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора Немишлянського відділу Харківської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 , розглянувши в залі суду в м.Харкові клопотання прокурора про арешт майна,
встановив:
Прокурор Немишлянського відділу Харківської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 звернулась до суду із клопотанням, про арешт майна у кримінальному провадженню № 0001236 від 30.05.2017 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч.3,4 ст.190, ч.4 ст.358, ч.1 ст. 382, ч.1 ст. 365-2 КК України.
Підставами для арешту майна прокурор зазначає те, що у провадженні СВ Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області перебуває об`єднане кримінальне провадження №0001236 від 30.05.2017 р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч ч.3,4 ст.190, ч.4 ст.358, ч.1 ст. 382, ч.1 ст. 365-2 КК України .
Досудовим розслідування встановлено, що Постановою Господарського суду Харківської області від 30.09.2013 р. у справі № 922/3359/13, ФО-П ОСОБА_4 визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Ліквідатором боржника призначено арбітражного керуючого ОСОБА_5 . Ухвалою суду від 18.11.2013 р. арбітражного керуючого ОСОБА_5 усунуто від виконання обов`язків ліквідатора ФОП ОСОБА_4 та призначено ліквідатором банкрута - арбітражного керуючого ОСОБА_6 13.12.2013 року Господарським судом Харківської області задоволено клопотання ліквідатора ОСОБА_6 про надання згоди на продаж майна банкрута та надано згоду на продаж майна банкрута нежитлову будівлю літ. «А-4», загальною площею 952,2 кв.м., розташовану за адресою м. Харків, пров. Лопанський, 3.

Всупереч вимогам ст. ст. 43, 49, 58 Закону, арбітражним керуючим ОСОБА_6 при проведенні процедури ліквідації не було проведено інвентаризацію та оцінку майна боржника, конкурс на визначення організатора аукціону та укладено договір з Товарною біржею «Ресурс-Інформ», якою того ж дня без дотримання вимог щодо офіційного оприлюднення інформації про торги, здійснено продаж вказаного нерухомого майна ОСОБА_4 ОСОБА_7 за ціною 308 856 грн.

Оголошення про проведення аукціону було оприлюднене лише на сайті організатора аукціону ТБ «Ресурс-Інформ».

13.12.2013 року ліквідатором ОСОБА_6 було складено акт про передання права власності на нерухоме майно, у якому вказано адресу веб-сторінки - www.resurs-inform.com.ua та зазначено, що оплата майна проведена повністю, зобов`язання сторонами виконані належним чином, претензій немає.

Того ж дня ліквідатор ОСОБА_6 підписав засвідчену приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_8 заяву, в якій вказав, що 308 856, 00 грн. перераховані у повному обсязі переможцем аукціону ОСОБА_7 на розрахунковий рахунок боржника ОСОБА_4 в ПАТ «ОТП Банк».

13.12.2013 року приватним нотаріусом ОСОБА_8 всупереч вимогам п. 4.1 глави 12 розділу ІІ, без укладення договору між покупцем та продавцем, на підставі акта про передання права власності на нерухоме майно від 13.12.2013 року та протоколу №1 про проведення відкритих торгів у формі аукціону, складеного ТБ «Ресурс-Інформ» від 13.12.2013 року, видане

свідоцтво №1466, яким посвідчено право власності ОСОБА_7 на реалізоване з торгів нерухоме майно.

При цьому, грошові кошти від реалізації майна боржника на його рахунки не надходили.

Вказані та інші порушення, допущені під час здійснення процедури банкрутства ОСОБА_4 , стали підставою для визнання торгів недійсними.

Так, заочним рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 25.05.2016 р. у цивільній справі №642/7313/15, задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_7 , ОСОБА_6 про визнання правочину недійсним: визнано недійсними результати відкритих торгів у формі аукціону з продажу нежитлової будівлі , літ. «А-4», проведених 13 грудня 2013 року ТБ «Ресурс - Інформ», а також правочин, який відповідно до ч.4 гл.12 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України оформлений видачею свідоцтва щодо придбання 13 грудня 2013 року вищезазначеної нежитлової будівлі. У вказаному рішенні судом констатовано факти неодноразового порушення арбітражним керуючим ОСОБА_6 вимог законодавства при здійсненні процедури ліквідації.

Крім того, ОСОБА_4 подано до Ленінського районного суду м.Харкова позов до ТОВ «КОЛІНС» про витребування вказаного нерухомого майна з чужого незаконного володіння.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м.Харкова у справі №642/7556/16ц від 16.01.2017 р., позов ОСОБА_4 задоволено.

29.03.2017 року ОСОБА_4 продав ? частину будівлі ОСОБА_9 , а ? частину - ОСОБА_10 .

В ході досудового розслідування встановлено, що на момент продажу ОСОБА_4 будівлі літ. «А-4», заг.пл. 952,2 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , тобто 29.03.2017, ОСОБА_4 є боржником по ряду виконавчих проваджень про стягнення з нього грошових коштів, які і на теперішній час перебувають на виконанні в Міжрайонному відділі ДВС по Основ`янському та Слобідському районах міста Харкова Головного територіального Управління юстиції у Харківській області.

При цьому, згідно документів, реалізація нерухомого майна боржника ОСОБА_4 здійснювалась не виконавчою службою, а безпосередньо самим власником.

Крім того, зазначені вище виконавчі провадження і на даний час перебувають на примусовому виконанні, що, на думку прокурора, свідчить про умисне неповідомлення ОСОБА_4 державним органам про повернення у власність будівлі та її продаж з метою ухилення від виконання судових рішень про примусове стягнення з нього грошових коштів.

31.10.2017 року Ленінським районним судом м.Харкова за результатами розгляду цивільної справи №642/7556/16-ц за позовом ОСОБА_4 до ТОВ «КОЛІНС», 3-особи ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , про витребування майна з чужого незаконного володіння, та зустрічним позовом ТОВ «КОЛІНС» до ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про визнання права власності, визнання недійсними договорів купівлі-продажу та витребування майна з чужого незаконного володіння, ухвалено рішення на користь ТОВ «КОЛІНС»
01.02.2018 р. Апеляційним судом Харківської області рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 31.10.2017 р. скасовано та ухвалено нове, яким в задоволенні позову ОСОБА_4 та зустрічного позову ТОВ «КОЛІНС» відмовлено.
Крім того, потерпілий ОСОБА_11 надав показання з приводу того, що на сайтах з продажу нерухомості, як до винесення рішення судом апеляційної інстанції, так і після, він бачив оголошення про продаж нежитлової будівлі літ. «А-4», загальною площею 952,2 кв.м., розташованої за адресою АДРЕСА_1 , та повідомив орган досудового розслідування про те, що ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 шахрайським шляхом намагаються незаконно продати будівлю.

На думку прокурора, перехід права власності на зазначену будівлю є результатом спланованих протиправних дій невстановлених осіб.
Будівля, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , незаконно відчужена шахрайським шляхом, а отже є об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст. 98 КПК України є речовим доказом у кримінальному провадженні.
З метою запобігання переходу права власності на будівлю до завершення досудового розслідування та прийняття процесуального рішення у кримінальному провадженні, вважає
необхідним накладення арешту на вказане нерухоме майно, яке згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна , належить на праві власності ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .
Просить слідчого суддю накласти арешт на вказане спірне майно, оскільки в матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що неприйняття рішення про заборону відчуження вказаного нерухомого майна може призвести до негативних наслідків, які можуть перешкодити виконанню завдань кримінального провадження.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав.
З метою забезпечення арешту майна, згідно ч.2 ст.172 КПК України, його власники - ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про розгляд клопотання слідчого не повідомлялись.
Слідчий суддя, вивчивши документи та матеріали, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, а також витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в межах якого подається клопотання, приходить до висновку про відсутність підстав для його задоволення, оскільки прокурором не доведена необхідність такого арешту, а також наявність ризику відчудження, передбаченого абзацом другим ч.1 ст.170 КПК України.
Так, у клопотанні не зазначено яким чином неприйняття рішення про заборону відчудження вказаного вище нерухомого майна може призвести до негативних наслідків та до яких саме наслідків, що можуть перешкодити виконанню завдань кримінального судочинства. Вважаю, що перехід права власності на будівлю не може призвести до зникнення, пошкодження чи втрати вказаного майна, оскільки воно є нерухомим.
Також вважаю, що у даному випадку майно, на яке прокурор клопоче накласти арешт, не є речовим доказом у розумінні ст.98 КПК України.
Крім того, матеріали досудового розслідування містять дані про наявність цивільно-правового спору щодо спірного майна і особа, яка вважає, що її права порушені, не позбавлена можливості вирішити питання щодо поновлення свого права в порядку цивільного судочинства.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст.167, 170, 171, 172 КПК України, слідчий суддя
У х в а л и в :
У задоволенні клопотання прокурора про арешт майна відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п*яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1