Кримінальне провадження №1-кп/760/1353/17
Справа № 760/3679/14-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Про повернення обвинувального акту
30 листопада 2017 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10

провівши підготовче судове засідання у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 Кримінального кодексу України та ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 Кримінального кодексу України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000360 від 04 грудня 2012 р., -

ВСТАНОВИВ:
Захисник ОСОБА_8 в підготовчому судовому засіданні від імені свого підзахисного ОСОБА_10 подав суду клопотання про повернення обвинувального акту, мотивуючи його тим, що даний обвинувальний акт не відповідає вимогам Кримінально-процесуального кодексу України. Обвинувачений ОСОБА_10 думку захисника підтримав, просив клопотання задовольнити.

Прокурор проти задоволення заперечував, вказавши, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, складений відповідно вимог Закону, а тому просив призначити судовий розгляд, а в задоволенні клопотання відмовити.

Захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_9 погодилися із думкою обвинуваченого ОСОБА_10 про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, однак його клопотання не підтримали.

Представник потерпілого при вирішенні даного питання поклався на розсуд суду.

Вислухавши думки учасників судового провадження та дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд прийшов до висновків, які мотивує наступним чином.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 Кримінального процесуального кодексу України, обвинувальний акт має містити такі відомості: 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 Кримінального процесуального кодексу України, обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Разом з тим, визначаючи правову кваліфікацію за ч. 5 ст. 27 КК України в обвинувальному акті не зазначено, які ж дії на думку сторони обвинувачення вчинив ОСОБА_10 , що можуть кваліфікуватися як "пособництво", не дивлячись на те, що саме за цією нормою кваліфікуються його дії на аркуші 17 обвинувального акту.

Так, ч. 5 ст. 27 КК України визначає, що пособником є особа, яка порадами, вказівками, наданням засобів чи знарядь або усуненням перешкод сприяла вчиненню злочину іншими співучасниками, а також особа, яка заздалегідь обіцяла переховати злочинця, знаряддя чи засоби вчинення злочину, сліди злочину чи предмети, здобуті злочинним шляхом, придбати чи збути такі предмети, або іншим чином сприяти приховуванню злочину.

Разом з тим, в обвинувальному акті не зазначено яким чином, на думку органів досудового розслідування, ОСОБА_10 сприяв ОСОБА_11 у вчиненні зловживання службовим становищем і в яких умисних діях це виразилося.

Таким чином, обвинувачення ОСОБА_10 у вчиненні злочину передбаченого ч.5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України не сформульоване.

Крім того, об`єктивна сторона злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_10 викладена на стор.17 та 18 обвинувального акту. Разом з тим із змісту цих двох аркушів випливає, що одні і ті ж дії обвинуваченого кваліфікуються двічі за різними статтями кримінального кодексу України

Таким чином, обвинувачення за ч.5 ст.27, ч. 5 ст. 191 та за ч.2 ст. 366 КК України, окремо не пред`явлено, оскільки всупереч п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України не зазначено яке діяння передбачене яким законом про кримінальну відповідальність.

Це унеможливлює розгляд провадження по суті, оскільки не можливо визначити які саме дії кваліфікуються за ч.5 ст.27, ч. 5 ст. 191 КК України, а які за ч.2 ст. 366 КК України.

Пред`явлення обвинувачення, без належного формулювання у точній відповідності із правовою кваліфікацією, на переконання суду є неприпустимим, оскільки суттєво порушує права обвинуваченого.

Саме таку позицію роз`яснює ЄСПЛ в своїх рішеннях, що обов`язкові до виконання на території України.

Так, відповідно до п. а) ч. 3 ст. 6 Європейської Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

По необхідність чіткого формулювання обвинувачення, тобто, про ті факти, що, на думку сторони обвинувачення, мали місце, вказує у своєму рішенні Європейський суд з прав людини в справі "Маттоціа проти Італії". В даному рішенні ЄСПЛ зазначає, що це є необхідним для підготовки для адекватного захисту.

Так, суд зазначив, що обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Таким чином, розбіжність між пред`явленим обвинуваченням та правовою кваліфікацією дій ОСОБА_10 позбавляє обвинуваченого можливості захищатися належним чином, оскільки суть пред`явленого обвинувачення в цій частині йому не зрозуміла.

В рішенні від 9.10.2008, прийнятому у справі «Абрамян проти Росії», вказано: «Деталі скоєння злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він офіційно вважається письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення».

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", рішення є обов`язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Виходячи із зазначеного, суд

УХВАЛИВ:
Повернути прокурору обвинувальний акт від 18 липня 2017 року у кримінальному провадженні № 0000360 від 04 грудня 2012 р. відносно ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 Кримінального кодексу України та ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 Кримінального кодексу України.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3