_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 1-кп/520/510/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.11.2015 року

Колегія суддів Київського районного суду м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000226 від 10.10.2013 року, відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 27 ч. 3, 187 ч. 3 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

До Київського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_9 .

Ухвалою судді від 20.08.2015 року кримінальне провадження призначено до підготовчого судового засідання.

Прокурор просить призначити справу до судового розгляду, вважає, що обвинувальний акт складений із дотриманням вимог ст. 291 КПК України, підстав для закриття справи, внесення подання про визначення підсудності немає. Крім цього прокурор заявив клопотання про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на підстави, викладені у клопотанні.
Вислухавши думку учасників провадження, перевіривши обвинувальний акт з додатками, суд вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а саме: не вказана правова кваліфікація злочину в повному обсязі, так як згідно диспозиції ст. 187 КК України розбійний напад може бути поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства. Однак, в обвинувальному акті кваліфікуючі злочин ознаки не вказані взагалі, що суттєво впливає на право ОСОБА_9 мати інформацію про характер, обсяг і причини обвинувачення для відповідної можливості реалізації свого права на захист та підготуватися до нього, гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, згідно з якими необхідно вказувати правову кваліфікацію кримінального правопорушення, з посиланням на положення закону і статті Закону України про кримінальну відповідальність.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відіграти вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (справа «Камасінскі проти Австрії», № 9783/82, п. 79). Надання повної та детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та правову кваліфікацію, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду, що зазначено у рішеннях Європейського суду з прав людини (рішення від 25 липня 2000 року у справі «Матточіа проти Італії» №23969/94, п. 58, рішення від 20 квітня 2006 року у справі «І.Н. та ін. проти Австрії» № 42780/98, п.34.

Також прокурор безпідставно вилучив з матеріалів кримінального провадження попередні судові рішення по цій справі та інші матеріали, що мають суттєве значення для вирішення питання по суті, та направив до суду обвинувальний акт, як складений вперше. Проте судом встановлено, що вирок по даній справі вже було ухвалено раніше, а саме 20.01.2015 року, але він був скасований ухвалою колегії суддів апеляційного суду Одеської області від 31.03.2015 року та справу направлено на новий судовий розгляд. Більш того, ухвалою колегії суддів Малиновського районного суду від 21.05.2015 року, тобто після скасування вироку, обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_9 повернутий прокурору, бо він не відповідає вимогам закону. Зазначена ухвала суду була залишена без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 07.07.2015 року.

Однак, незважаючи не це, прокурор взагалі не виконав вищезазначене рішення колегії суддів Малиновського районного суду м. Одеси по даній справі, яке є обов`язковими для виконання, тобто прокурором обов`язкове рішення суду було проігноровано, що є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Усі вищезазначені обставини свідчать про невідповідність обвинувального акту та додатків до нього вимогам ст. 291 КПК України, а тому матеріали підлягають поверненню прокурору.

Що стосується клопотання прокурора про обрання відносно ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія приходить до висновку, що воно задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою - є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. В своєму клопотанні про обрання ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурор посилається на ризики, а саме те, що обвинувачений був визнаний винним у вчиненні інкримінованого злочину, але обвинувальний вирок скасовано, в зв`язку з чим буде переховуватись від правосуддя, йому загрожує суворе покарання, буде впливати на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні, а також те, що він неодноразово раніше притягувався до кримінальної відповідальності. Проте, в цьому клопотанні прокурор не навів ніяких переконливих доказів в обґрунтування клопотання про обрання відносно ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Згідно рішень Європейського суду з прав людини доведення необхідності тримання під вартою особи є обов`язковим, а суди, виходячи із презумпції на користь особи, мають вирішити, на основі принципу змагальності, чи є достатні підстави для тримання під вартою (справа «Воляник проти України» рішення ЄСПЛ від 2 жовтня 2014 року, «Худойоров проти» Росії рішення ЄСПЛ від 8 листопада 2005 року). ЄСПЛ вважає за необхідне, щоб підстави, наведені на обґрунтування запобіжного заходу у тримання під вартою, могли вбачатись переконливими та відповідними, чого з клопотання прокурора не вбачається взагалі, що суперечить забезпеченню права на свободу та особисту недоторканість в світі ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

До того ж ОСОБА_9 неявок до суду за викликом без поважних причин або інших порушень обов`язків обвинуваченого не допускав. Свідчень про вчинення ОСОБА_9 інших кримінальних правопорушень у суду немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 109, 291, 314, 315 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000226 від 10.10.2013 року, відносно ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. ст. 27 ч. 3, 187 ч. 3 КК України, повернути прокурору на підставі викладеного у мотивувальній частині ухвали.

У задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 відмовити з підстав, викладених у мотивувальній частині ухвали.

Ухвала в частині повернення обвинувального акту може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3