Справа № 495/3800/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2017 м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР № 0001351 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білгород-Дністровський, Одеська область, освіта середньотехнічна, одруженого, пенсіонера, на утриманні неповнолітніх дітей не має, відповідно до ст. 89 КК України є таким, що не має судимості, працює за наймом, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого за ст. 286 ч. 1 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурори Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

потерпіла ОСОБА_7

представники потерпілої ОСОБА_7 ОСОБА_8 , ОСОБА_9

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

21 травня 2016 року приблизно о 08.00 годині, точний час встановити не надалось можливим, в світлий час доби, при сухому дорожньому покритті, обвинувачений ОСОБА_3 , зупинившись на автостанції, яка розташована по вул. Портова (Лазо), в м. Білгород-Дністровський, Одеська область для здійснення висадки пасажирів, не переконавшись в тому, що всі двері його автомобіля «Toyota- Corolla» НОМЕР_1 були зачинені. Перед початком руху перебуваючи на своєму робочому місці, всіма можливими методами, у тому числі маніпуляціями свого тіла, не впевнився в повній безпеці початку руху керованого автомобіля, внаслідок руху сталося травмування пасажира потерпілої ОСОБА_7 під час її висадки. В результаті дорожньо-транспортної пригоди остання отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження. Порушення виразилось в тому, що, обвинувачений ОСОБА_3 допустив порушення вимог: п.10.1 Правил дорожнього руху, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху: п. 21.4 Правил дорожнього руху, водію забороняється починати рух до повного зачинення дверей та відчиняти їх до зупинки транспортного засобу.
Відповідно до висновку №2807 від 22 серпня 2016 року судової авто-технічної експертизи технічного стану систем керування й ходової частини автомобіля «Toyota- Corolla» НОМЕР_1 рульове керування, гальмова система й ходова частина автомобіля «Toyota- Corolla» НОМЕР_1 на момент експертного огляду знаходились в працездатному стані, забезпечували водієві технічну можливість рухатися і утримувати автомобіль в будь-якому обраному ним напрямку, здійснювати гальмування з відомою йому ефективністю. При цьому в цих системах не малося несправностей, які могли б зумовити раптове для водія відведення автомобіля від обраного ним напрямку руху або відмову систем.
Відповідно до висновку судової транспортно-трасологічної експертизи № 2806 від 22 серпня 2016 року слідів і пошкоджень на автомобілі «Toyota-Corolla» НОМЕР_1 яких-небудь слідів, які в категоричній формі вказували б на факт його контактування з тілом або предметами приналежності людини в умовах цього ДТП не виявлено.
Відповідно до висновку судової авто-технічної експертизи №5053 від 13 березня 2017 року по дослідженню обставин ДТП з участю автомобіля «Toyota-Corolla» НОМЕР_1 і пішохода. У розглянутих дорожньо-транспортних умовах дії водія автомобіля «Toyota- Corolla» НОМЕР_1 регламентувалися вимогами пунктів 21.4, 10.1 ПДР згідно з якими цьому водію слід було простежити щоб усі двері його автомобіля були зачинені, а перед початком руху перебуваючи на своєму робочому місці всіма можливими методами, у тому числі маніпуляціями свого тіла переконатися в повній безпеці початку руху керованого автомобіля.
Належним виконанням вимог пунктів 21.4, 10.1 ПДР водій автомобіля «Toyota- Corolla» НОМЕР_1 мав технічну можливість запобігти розглянутій події. Оскільки в розглянутих умовах водій належним виконанням вимог пунктів 21.4 ПДР мав технічну можливість запобігти розглянутій події, то з експертної точки зору його фактичні дії, що не відповідали вимогам вказаних пунктів, перебувають у причинному зв`язку з настанням події.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 173 від 05.07.2016 року у потерпілої ОСОБА_7 є тілесні ушкодження - закритий перелом шийки правої стегнової кістки, що міг виникнути при падінні на поверхню, положення стоячи і ударі областю правого кульшового суглоба об вказану поверхню. Даний висновок обґрунтований характером тілесного ушкодження і підтверджується обставинами, що вказані в медичній документації (виходячи з авто, водій якого передчасно начав рух, упала від пару дверцятами, відчула різкий біль.) Закритий перелом шийки правої стегнової кістки у потерпілої ОСОБА_7 виник незадовго до госпіталізації в лікувальну установу, можливо в строк вказаний в постанові від 21.05.2016 року. Закритий перелом шийки правої стегнової кістки у потерпілої ОСОБА_7 викликає тривалий розлад здоров`я більш як 21 день, у відповідності до 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» та відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Відомі обставини заподіяння тілесних ушкоджень не суперечать даними судово-медичної експертизи за строками давності їх заподіяння і за механізмом їх утворення.
Обвинувачений ОСОБА_3 провину визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч.3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки вони ніким не оспорюються, допитом потерпілої ОСОБА_7 , дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого, та дослідженням доказів щодо цивільного позову потерпілої.

Обвинувачений ОСОБА_3 погодився з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом, допитом потерпілої ОСОБА_7 , дослідженням доказів, які характеризують його особистість та допитом потерпілої ОСОБА_7 , дослідженням доказів щодо цивільного позову потерпілої. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що 21.05.2016 року він рухався на автомобілі «Toyota- Corolla»по вулиці Сонячній, в м. Білгород-Дністровський, та побачив свою сусідку ОСОБА_7 та її знайому, яких вирішив підвезти на автостанцію. Він зупинив свій автомобіль на автостанції, яка розташована по вулиці Портова (Лазо), м. Білгород-Дністровський. В цей момент він не вимикав передачу. Першою вийшла з автомобілю знайома потерпілої, вслід за нею вийшла потерпіла. Через кілька секунд він почув крики. Він не бачив, що потерпіла нагнулась до салону, де вона сиділа посаду, щоб забрати сумки та не бажав настання таких наслідків. У скоєному дуже розкаюється, просив суворо не карати та не позбавляти права керувати транспортними засобами. Він відшкодував потерпілій завдану майнову шкоду на лікування у розмірі 62000 грн. Потерпіла ОСОБА_7 претензій до нього майнового характеру не має. Цивільний позов у розмірі 100000 грн. про стягнення з нього на користь потерпілої компенсації моральної шкоди визнав частково в межах доведеності в суді.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 пояснила, що 21.05.2016 року о 08.00 годині вранці вона зі своєю родичкою йшли на автостанцію, розташовану по вулиці Портовій (Лазо), в м. Білгород-Дністровський, Одеської області. Її сусід обвинувачений ОСОБА_3 запропонував підвезти їх. Коли на автостанції автомобіль зупинився, то першою вийшла її родичка, вслід за нею вийшла вона та нагнулась знову до автомобіля, щоб забрати сумку. В цей момент автомобіль стрімко почав рух. Її викинуло на асфальтне покриття та вона полетіла шкереберть, впала на землю та відчула страшний біль в нозі. Обвинувачений відразу відвіз її до лікарні, де їй зробили знімок. Лікарем було встановлено перелом шейки стегна. Вона проходила лікування в травматичному відділені Білгород-Дністровської міської лікарні. Потім на нозі була проведена операція в Обласній лікарні, де знаходилась протягом 3 тижнів. Тривалий час вона знаходилась вдома на лікуванні. На даний час вона є інвалідом третьої групи, не може підіймати тяжкості. Вона заявила до обвинуваченого цивільний позов про стягнення матеріальної та компенсації моральної шкоди у розмірі 163908,99 грн. В ході судового розгляду їй обвинуваченим було повністю сплачено матеріальну шкоду у розмірі 62 тис. грн., тому цивільний позов в цій частині просила залишити без розгляду. Компенсацію моральної шкоди у розмірі 100000 грн. просила задовольнити, оскільки в результаті ДТП вона отримала тілесні ушкодження. Перенесла значний фізичний біль, пережила емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, страху за своє здоров`я та життя. Наслідки перенесеної травми призвели до появи психоемоційних змін: швидка втомленість, пасивність, знижений настрій, пригніченість. Просила обвинуваченого суворо не карати та не позбавляти права керувати транспортним засобом, оскільки їй відомо, що виплачені ним кошти є позиченими та йому треба їх віддавати.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у інкримінованому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його дії за ст. 286 ч.1 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, повністю відшкодування завданого матеріального збитку.

Відповідно до ст. 67 КК України до обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення; тяжкість скоєного, він одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, має постійне місце реєстрації та проживання, значиться таким, що не має судимості, позитивно характеризується за місцем мешкання, працює за наймом, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості та необережних, також враховується думка потерпілої ОСОБА_7 не карати суворо обвинуваченого та не позбавляти його водійського посвідчення (а.с. 101-109).

Враховуючи пом`якшуючі та відсутність обтяжуючих обставин, те, що обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, позитивно характеризується за місцем мешкання, повністю відшкодував матеріальну шкоду потерпілій, працює за наймом, є таким, що не має судимості, суд вважає недоцільним відбування покарання у виді обмеження волі та приходить до переконання про можливість звільнення його від відбування основного покарання з випробуванням у відповідності до ст. ст. 75, 76 КК України.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Суд також враховує позицію потерпілої ОСОБА_7 та наслідки, які настали від дій обвинуваченого, те, що потерпіла просила не призначати додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами. Також ту обставину, що професія водія є єдиним джерелом для подальшого існування обвинуваченого ОСОБА_3 та його сім`ї, у зв`язку з чим суд вважає за можливе не призначати йому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 витрати на користь держави у розмірі 2647,40 грн. за провадження експертами ОНДІСЕ судових авто-технічних експертиз (а.с.11-112).

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 на суму 63908,99 грн. про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 майнової шкоди - залишити без розгляду у зв`язку з відмовою потерпілою від позовних вимог, оскільки в ході судового розгляду обвинувачений повністю відшкодував матеріальну шкоду. Цивільний позов в частині компенсації моральної шкоди у розмірі 100000 грн. задовольнити частково. Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілої компенсацію моральної шкоди у розмірі 20000 грн., оскільки доводи, наведені потерпілою в судовому засіданні заподіяння їй моральної шкоди, знайшли своє підтвердження. В задоволенні іншої частини компенсації моральної шкоди відмовити. Суд також приймає до уваги і матеріальне становище обвинуваченого (а.с.69-74, 116).

Зняти арешт, накладений ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24.05.2016 року на автомобіль «Toyota-Corolla» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві приватної власності обвинуваченому ОСОБА_3 та залучений до матеріалів кримінального провадження (а.с.113-114).
Речові докази: автомобіль марки «Toyota-Corolla» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві приватної власності обвинуваченому ОСОБА_3 , переданий під схоронну розписку ОСОБА_3 - залишити ОСОБА_3 (а.с.114-115).
Керуючись ст. ст. 100, 370, 374, 392, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України і на підставі санкції даної статті призначити покарання у вигляді 2 роки обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановити йому іспитовий строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 на стадії досудового розслідування не обирався.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 витрати на користь держави у розмірі 2647,40 грн. за провадження експертами ОНДІСЕ судових авто-технічних експертиз (а.с.11-112).

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 на суму 63908,99 грн. про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 майнової шкоди - залишити без розгляду у зв`язку з відмовою потерпілою від позовних вимог, оскільки в ході судового розгляду обвинувачений повністю відшкодував матеріальну шкоду. Цивільний позов в частині компенсації моральної шкоди у розмірі 100000 грн. задовольнити частково. Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілої компенсацію моральної шкоди у розмірі 20000 грн., оскільки доводи, наведені потерпілою в судовому засіданні заподіяння їй моральної шкоди, знайшли своє підтвердження. В задоволенні іншої частини компенсації моральної шкоди відмовити. Суд також приймає до уваги і матеріальне становище обвинуваченого (а.с.69-74, 116).

Зняти арешт, накладений ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24.05.2016 року на автомобіль «Toyota-Corolla» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві приватної власності обвинуваченому ОСОБА_3 та залучений до матеріалів кримінального провадження (а.с.113-114).
Речові докази: автомобіль марки «Toyota-Corolla» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві приватної власності обвинуваченому ОСОБА_3 , переданий під схоронну розписку ОСОБА_3 - залишити ОСОБА_3 (а.с.114-115).
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Копію вироку видати обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ