Справа № 134/427/15-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" січня 2018 р. смт Томашпіль Вінницької області

Томашпільський районний суд Вінницької області в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Томашпільського відділу Могилів-Подільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000008 від 28 травня 2014 року на підставі обвинувального акту по обвинуваченню: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Савчине Крижопільського району Вінницької області, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, не одруженого, обраного 31 жовтня 2010 року на посаду Савчинецького сільського голови Крижопільського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України,-

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Гарячківка Крижопільського району Вінницької області, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, одруженого, працюючого начальником МКСП «Шляхобуд», жителя АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Томашпільського районного суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 заявив клопотання, яке підтримав його захисник адвокат ОСОБА_7 про повернення обвинувального акту в даному кримінальному проваджені прокурору, оскільки обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК, зокрема направлений до суду обвинувальний акт від 14 травня 2015 року складений старшим прокурором відділу прокуратури Вінницької області ОСОБА_8 і погоджено із в.о. прокурора Вінницької області ОСОБА_9 . Таким чином обвинувальний акт підписано не уповноваженою статею 291 КПК України посадовою особою, в ньому не зазначено ім`я по батькові цієї посадової особи, а також неналежно викладено у обвинувальному акті фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні зазначив, що в обвинувальному акті не зазначено кому саме даними злочинами була завдана шкода, не встановлено та не вказано потерпілого у даному кримінальному провадженні.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечив проти задоволення клопотання.

Прокурор Томашпільського відділу Могилів-Подільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив проти заявленого клопотання, просить відмовити в його задоволенні. В обґрунтування заперечень прокурор зазначив, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, фактичні обставини викладені в обвинувальному акті такими, які прокурор вважає встановленими відповідно до вимог ст. 291 КПК України, з наступних підстав.

Суд, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.

Відповідно до положень п.13 ст. 3 та ст. 110 КПК України - обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення;

Відповідно до ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим.

Згідно ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості:

- найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

- анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

- анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

- прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

- виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

- обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

- розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

- підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

- розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

- дату та місце його складення та затвердження.

В порушення вказаної норми КПК обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, який складено 14 травня 2015 року прокурором ОСОБА_8 погоджений та затверджений в.о. прокурора Вінницької області ОСОБА_9 , однак таке погодження не передбачено ст. 291 КПК.

Крім того в обвинувальному акті вказано лише ініціали прокурора ОСОБА_10 в той час як в частині 2 ст. 291 КПК, передбачена норма яка зобов`язувати вказувати ім`я та по батькові відповідної посадової особи.

Відповідно до положень п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт, поряд з іншими відомостями, повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.

Диспозиція ч. 2 ст. 191 КК України перелічує привласнення, розтрата або заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.

Формулювання обвинувачення повинно ґрунтуватися на обставинах, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, факти, які впливають на ступінь його тяжкості, тощо. Правова кваліфікація дій особи повинна містити не тільки посилання на окрему статтю та її частину, а й точне формулювання, зокрема об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак.

Даний принцип закріплений у ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, де зазначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно й детально проінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення.

Таким чином, обвинувачений має право знати, у чому він обвинувачується, а тому обвинувальний акт повинен бути конкретним за своїм змістом.

Злочин, передбачений ч.2 ст. 191 КК України, є злочином з матеріальним складом.

Злочини з матеріальним складом - це такі злочини, для об`єктивної сторони яких закон (диспозиція статті КК) вимагає встановлення не тільки діяння (дії або бездіяльності), але й настання суспільно небезпечних наслідків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

В основі набуття фізичною чи юридичною особою статусу потерпілого у кримінальному провадженні лежить одночасна сукупність таких умов: фактичної (завдання кримінальним правопорушення відповідної шкоди) та формальної (подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого).

Юридична особа визнається потерпілим лише у разі завдання їй майнової шкоди. Також необхідно враховувати, що факт заподіяння шкоди кримінальним правопорушенням може бути остаточно встановлений лише обвинувальним вироком суду.

Проте в порушення вищезазначеної норми закону, у обвинувальному акті взагалі не було зазначено жодних відомостей про потерпілих, було вказано, що потерпілим у кримінальному проваджені ніхто не визнавався , але в той же час зазначається розмір шкоду завданої кримінальним правопорушенням в розмірі 4153 гривні.

Тобто, із обвинувального акту вбачалось, що питання про визнання будь якої особи чи установи потерпілою стороною чи цивільним позивачем по справі (або про відмову у визнання) не вирішувалося.

Відповідно до ст. 477 КПК України кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 КК України (привласнення, розтрата майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем, крім вчиненого організованою групою, або шкода від якого завдана державним інтересам), якщо воно вчинене чоловіком (дружиною) потерпілого, іншим близьким родичем чи членом сім`ї потерпілого, або якщо воно вчинене особою, яка щодо потерпілого була найманим працівником і завдала шкоду виключно власності потерпілого.

З обвинувального акту вбачається, що на час інкримінованого злочину ОСОБА_5 займав посаду начальника КСП «Шляхбуд», та як керівник вказаного підприємства уклав підрядний контракт №10 на виконання робіт по поточному ремонту автодороги з сільським головою Савчинецької сільської ради Крижопільського району. Однак достовірно знаючи що вказані ремонтні роботи ще не виконано склав акт про виконання даних робіт який також підписав ОСОБА_4 . В подальшому з рахунку Савчинецької сільської ради на рахунок МКСП «Шляхбуд» перераховано кошти з місцевого бюджету в розмірі 4153 гривень. За таких обставин ОСОБА_5 діючи умисно незаконно заволодів грошовими коштами у вищевказаному розмірі. Отже на інкриміноване обвинуваченим правопорушення поширюється дія ст. 477 КПК України. Також у обвинувальному акті вказано, що ОСОБА_5 здійснив привласнення грошових коштів які надійшли з місцевого бюджету Савчинецької сільської ради Крижопільського району, чим спричинив матеріальний збиток на суму 4153 грн. Отже, згідно обвинувального акту, шкода була завдана виключно потерпілому, тобто Савчинецькій сільській раді Крижопільського району, як представнику територіальної громади, а не державним інтересам.

Однак, в обвинувальному акті не міститься відомостей про те, що будь якою особою було пред`явлено цивільний позов про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням.

Тобто, вимогою до початку розслідування кримінального провадження за ст. 191 КК України є форма приватного обвинувачення. Обов`язковими вимогами є заява потерпілого щодо кримінального правопорушення та подальша участь потерпілого в кримінальному провадженні, що в свою чергу передбачає можливість укласти угоду про примирення між потерпілим та підозрюваним/обвинуваченим (ст. 468 КПК України). Тому, розслідування вказаного провадження за відсутності потерпілого, позбавляє підозрюваного/обвинуваченого можливості укласти таку угоду. Оскільки, відповідно до ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого.

Крім того, вищевикладене вказує на порушення п.3 ч.2 ст.291 КПК України, де зазначено, що обвинувальний акт повинен містити анкетні відомості кожного потерпілого, а в даному випадку потерпілий в обвинувальному акті не визначений.

Вищенаведені обставини свідчать про невідповідність обвинувального акту та додатків до нього вимогам ст. 291 КПК України, що унеможливлює належне забезпечення процесуальних прав учасників судового провадження.

Статтею 314 КПК України не передбачено можливості усунення недоліків виявлених в обвинувальному акті під час підготовчого судового засідання, частиною третьою вказаної статті КПК України прямо передбачено право суду повернути обвинувальний акт прокурору для виправлення виявлених недоліків.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, то суд у підготовчому судовому засіданні має право прийняти рішення про повернення його прокурору.

Виходячи з наведеного та враховуючи те, що зазначене порушення кримінального процесуального закону позбавляє суд можливість зберегти об`єктивність судового розгляду, створити необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, тому суд вважає, що за таких обставин без усунення виявлених недоліків кримінальне провадження не може бути призначене до судового розгляду, тому обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для виправлення зазначених недоліків.

Керуючись ст.ст. 291, 314 КПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України задоволити.

Обвинувальний акт у кримінальному провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області протягом семи днів з дня її винесення.

Суддя: ОСОБА_1