Справа №142/104/18
Провадження по справі №1-кп/150/21/18
УХВАЛА

11 квітня 2018 року с. Мазурівка
Чернівецький районний суд Вінницької області в складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
судді ОСОБА_2 ,
судді ОСОБА_3 ,
пр секретарі ОСОБА_4 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000260 від 08.07.2017 року про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Каменка Каменського району Республіки Молдова, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, в силу положень статті 89 КК України раніше не судимого

за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.115 ч.1 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.115 ч.1 КК України.
Прокурором ОСОБА_5 заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою, оскільки ризики, визначені ухвалою слідчого судді Піщанського районного суду Вінницької області від 20.10.2017 року, про обрання запобіжного заходу, ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 13.12.2017 року та ухвалою Чернівецьбкого районного суду Вінницької області від 12.02.2018 року про продовження терміну перебування під вартою ОСОБА_6 , існують і на даний час. Крім цього, термін перебування під вартою ОСОБА_6 закінчується 12.04.2018 року.
Обвинувачений ОСОБА_6 та захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_7 не заперечують щодо задоволення клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою.
Потерпіла ОСОБА_8 підтримує клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 .
Заслухавши думку учасників судового провадження, колегія суддів дійшла висновку про задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , ґрунтуючись на наступних підставах.
Частиною 3 статті 331 КПК України встановлено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Як свідчить реєстр матеріалів досудового розслідування №0000260 від 08.07.2017 року, доданий до обвинувального акта, під час досудового розслідування ухвали слідчого судді Піщанського районного суду Вінницької області від 20.10.2017 року відносно підозрюваного ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб. Згідно ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 13.12.2017 року та згідно ухвали Чернівецького районного суду Вінницької області від 12.02.2018 року термін перебування під вартою ОСОБА_6 продовжено строком на 60 діб. Термін перебування під вартою ОСОБА_6 закінчується 12.04.2018 року.
Частиною 4 статті 176 КПК України встановлено, що запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.115 ч.1 КК України умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. На досудовому розслідуванні ОСОБА_6 відповідно до встановленого законом порядку затримано 18.10.2017 року та повідомлено про підозру у вчиненні вказаного злочину 19.10.2017 року, обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 надійшов для розгляду до суду.
Вище наведене свідчить про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.
При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного (обвинуваченого); наявність у підозрюваного (обвинуваченого) постійного місця роботи, навчання, та інші, встановлені частиною 1 статті 178 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Пунктом 5 частини 2 статті 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім, як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад три роки.

Строк дії ухвали Чернівецького районного суду Вінницької області від 12.02.2018 року про продовження запобіжного заходу, застосованого 20.10.2017 року відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою закінчується 12.04.2018 року, у зв`язку із чим прокурор ОСОБА_5 клопоче про продовження строку зазначеного запобіжного заходу.
Частиною 1 статті 194 КПК України встановлено, що під час розгляду клопотання про застосування (продовження) запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України , і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Колегією суддів встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, а також наявність ризиків.
Так, підставою вважати, що ОСОБА_6 буде переховуватись від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення є те, що, що 08.07.2017 року він вчинив особливо тяжкий злочин, за який законом передбачено реальну міру покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.
При вирішенні питання про продовження терміну перебування під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , колегія суддів враховує вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.115 ч.1 КК України (від 7 до 15 років позбавлення волі); його вік; відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи.
Крім того, колегією суддів враховується ризик вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень у випадку не продовження терміну запобіжного заходу.
На підставі вище викладено, колегія суддів дійшла висновку про наявність належних та достатніх підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та недостатнім застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам перешкоджати кримінальному провадженню, ухилятися від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійснення з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.
Частиною 4 статті 97 КПК України встановлено обов`язок суду визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
При вирішенні питання щодо прийняття цивільного позову, заявленого потерпілою ОСОБА_8 , колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до статті 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого.
Відповідно до ч.1 ст.61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.
Частиною 4 статті 128 КПК України встановлено, що форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.
Цивільний позов про стягнення із обвинуваченого ОСОБА_6 матеріальних та моральних збитків, завданих кримінальним правопорушенням, подані потерпілою ОСОБА_8 в порядку статті 128 КПК України до початку судового розгляду, його форма і зміст відповідають вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства, а тому колегія суддів приходить до висновку про прийняття цивільного позову до розгляду, визнання ОСОБА_8 цивільним позивачем, обвинуваченого ОСОБА_6 , до якого пред`являється цивільний позов про стягнення збитків, завданих кримінальним правопорушенням, - цивільним відповідачем.
На підставі наведеного, керуючись ст., ст.177, 199, 314, 315 ч.3, 369, 372, 392 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , задоволити.
Запобіжний захід ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, у вигляді тримання під вартою продовжити строком на шістдесят діб: з 13 год. 25 хв. 11 квітня 2018 року по 13 год. 25 хв. 09 червня 2018 року.
Цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, поданий потерпілою ОСОБА_8 , - прийняти до розгляду в межах даного кримінального провадження.
Визнати потерпілу ОСОБА_8 цивільним позивачем.
Визнати обвинуваченого ОСОБА_6 цивільним відповідачем в межах даного кримінального провадження.
В судовому засіданні оголосити перерву до 12 години 00 хвилин 19 квітня 2018 року.
Ухвала щодо продовження терміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти такої ухвали може бути включено до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 КПК України.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення і припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про застосування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття провадження в порядку, передбаченому ст., ст.284, 288, п.2 ч.2 ст.314, ч.6 ст.340, ст.417, п.3 ч.1 ст.346 КПК України.
Відповідно до ч.5 ст.532 КПК України ухвали суду, які не можуть бути оскаржені, набирають законної сили з моменту їх оголошення.

Відповідно до ч.2 ст.21 КПК України ухвала суду, що набрала законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковою і підлягає безумовному виконанню.

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.
Відповідно до ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Головуючий суддя: ОСОБА_1
Суддя: ОСОБА_2
Суддя: ОСОБА_3