УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №274/305/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.82 КК Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 квітня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі судове провадження №274/305/18 за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29 січня 2018 року щодо звільнення від відбуття покарання по спливу строків давності,
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить переглянути питання стосовно застосування ч.3 ст.80 КК України відносно нього. Свої апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що ухвала суду від 29.01.2018 року прийнята суддею одноособово, який в 2015 році розглядав дане питання (зацікавлена особа). В 2015 році він звертався із заявою відповідно до ст.152 КПК України, а теперішня заява заявлена відповідно до ч.3 ст.80 КК України. В ухвалі суду від 19.01.2015 року вказано було, що строк слід відраховувати с 19.08.2004 року, а в ухвалі 20.03.2015 року вказано, що строк зовсім не потрібно відраховувати. В ч.3 ст.80 КК України вказано, що строк потрібно відраховувати з моменту затримання. Крім того, суд не врахував положення Закону «Савченко», який вступив у силу в 2015 році. Просить застосувати до нього не всю ст.80 КК України, а тільки ч.3 ст.80 КК України.
Згідно ухвали Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29 січня 2018 року заяву про звільнення від відбування покарання по спливу строків давності засудженого ОСОБА_7 залишено без розгляду у зв`язку з наявністю з цього ж предмету судових рішень, які набрали законної сили.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора, яка вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, а також ухвалу суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Як вбачається із матеріалів провадження, ОСОБА_7 засуджений 21 серпня 2001 року апеляційним судом Донецької області за ст.ст. 69; 17 ч. 2, 86-1; 142 ч. 3; 93 п.п. а, „е, „з, „і, „и, 42 ч. 1 КК України 1960 року на довічне позбавлення волі у тюрмі суворого режиму з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю. Ухвалою Верховного Суду України від 19.08.04 вирок апеляційного суду щодо ОСОБА_7 змінено в порядку ст. 395 КПК України - дії ОСОБА_7 перекваліфіковано із ст. 17, ст. 86-1 КК України 1960 року на ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України 2001 року, пом`якшено покарання до шести років позбавлення волі і виключивши вказівку суду про конфіскацію майна за вказаною статтею. ОСОБА_7 вважається засудженим на підставі ст. 42 КК України 1960 року за сукупністю злочинів, передбачених зазначеним законом, а також за ст.ст. 69, ч. 3 ст. 142, п.п. „а, „е, „з, „і, „и ст. 93 КК України 1960 року, на довічне позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
Початок строку відбування покарання обчислено з 13 лютого 1999 року.
Судом першої інстанції під час підготовки справи до розгляду було встановлено, що засуджений ОСОБА_7 вже звертався до суду з аналогічною заявою та ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 19.01.15 в задоволенні заяви було відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 20.03.15 ухвалу Бердичівського міськрайонного суду залишено без змін. Ухвали суду чинні. Змін в законодавстві щодо предмету заяви засудженого не відбувалось.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Згідно з ст. 409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неповнота судового розгляду.
Як вбачається із заяви ОСОБА_7 , останній просить звільнити його від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку на підставі ч.3 ст.80 КК України. При цьому, обґрунтовуючи свої вимоги, фактично додатково посилається на врахування вимог ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015 р.
Згідно ухвали Бердичівського міськрайонного суду від 19.01.2015 року та ухвали Апеляційного суду Житомирської області від 20.03.2015 року, на яку послався суд першої інстанції в оскарженій ухвалі, предметом судового дослідження та вирішення було питання звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання виключно у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.
Таким чином, в заяві засудженого ОСОБА_7 від 11.01.2018 року наведено нові мотиви необхідності застосування положень ст.80 КК України з врахуванням вимог ч.5 ст.72 КК України, що вказує на необґрунтованість висновку суду про аналогічність заяв засудженого та наявність з цього приводу процесуальних підстав для залишення заяви без розгляду.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 19 січня 2018 року скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: