Коростенський міськрайонний суд Житомирської області

Справа №279/7581/14-к
провадження №1-кп/279/9/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 грудня 2017 року Коростенський міськрайонний суд
Житомирської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
з секретарем ОСОБА_2
за участю:
прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
у вчиненні злочинів, передбачених ст.289 ч.2 КК України,
В С Т А Н О В И В :
Своїми умисними діями, які виразились в незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненими повторно, за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у приміщення, ОСОБА_6 вчинив злочини, передбачені ст.289 ч.2 КК України.
Вказані встановлені судом обставини підтверджуються показаннями обвинуваченого, потерпілих, свідків, письмовими доказами, дослідженими безпосередньо судом в судовому засіданні.
Обвинувачений ОСОБА_6 спочатку свою вину не визнав, показав, що показання проти себе та ОСОБА_11 давав під примусом, тому говорив, що викрадав автомобілі разом з ОСОБА_11 , обмовив себе через побоювання застосування фізичного насильства. Від ОСОБА_11 довідався, що той дійсно викрадав автомобілі, однак він просив його нікому про це не повідомляти. В подальшому свою позицію змінив та визнав свою причетність до викрадення транспортних засобів потерпілих та показав, що ОСОБА_11 , знаючи про те, що він має право керування транспортними засобами, запропонував допомогти йому переганяти викрадені автомобілі. Він, маючи потребу в коштах, погодився на пропозицію та допомагав ОСОБА_11 переганяти викрадені тим автомобілі. Усвідомивши неправомірність своїх дій, він добровільно частково відшкодував заподіяну шкоду, у вчиненому кається. Таке зізнання було зроблено добровільно, не пов`язано з наявністю викриваючих його вину доказів.
ОСОБА_11 , справа відносно якого судом виділена в окреме провадження в зв`язку з його зникненням від суду, будучи допитаним дав показання про те, що під час досудового розслідування обмовив ОСОБА_6 , оскільки той викрив його злочинну діяльність.
Потерпілий ОСОБА_8 дав показання про те, що виявив викрадення з гаража свого автомобіля та дізнався про викрадення автомобіля ОСОБА_4 , повідомив міліцію. Напередодні крадіжки обвинуваченого не бачив. На суворому покаранні не наполягає, бажає отримати матеріальну компенсацію.
Потерпілий ОСОБА_4 показав, що його батько в липні 2014 року виявив, що з гаража зірвано замок, викрадено автомобіль. На суворому покаранні не наполягав, зазначив про те, що ОСОБА_6 відшкодував йому половину вартості автомобіля, тому матеріальних претензій до нього не має, позовні вимоги до ОСОБА_6 просив залишити без розгляду.
Потерпілий ОСОБА_10 дав показання про те, що 31.07.2014 року виявив зникнення свого автомобіля, про що повідомив правоохоронні органи.
Свідок ОСОБА_14 показав, що, коли був в міліції, то його запросили бути понятим. Возили в с.Михайлівка, с.Новаки, на вул.Б.Шосе м.Коростень. Біля гаражів фотографували двох хлопців, яких туди привіз конвой. Також робили фотознімки у дворі на вул.Б.Шосе. Що розповідали ті хлопці, не чув, підписав документи, які надав слідчий.
Свідок ОСОБА_15 показала, що була понятою, коли двоє хлопців показували, як вони викрадали автомобілі, показували гаражі.
Свідок ОСОБА_16 свідчив про те, що чоловік його сестри ОСОБА_11 розповідав йому про викрадення автомобілів, бачив його на автомобілі марки ВАЗ синього кольору.
Письмовими доказами вини обвинуваченого є заяви потерпілих про викрадення належних їм транспортних засобів, протоколи огляду, в яких зафіксовано місця, з яких було вчинено викрадення, протокол слідчого експерименту з обвинуваченим, в якому зафіксовано відтворення ним обставин злочинів, протокол впізнання свідком ОСОБА_12 . ОСОБА_6 як особи, яка привозила до нього автомобіль марки ВАЗ.
Зауважень щодо належності та допустимості представлених стороною обвинувачення доказів від сторони захисту не надійшло.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є його каяття у вчиненому, сприяння в розкритті злочину, добровільне часткове відшкодування шкоди.
Обставиною, яка обтяжує його покарання, є рецидив злочину.
Як особа ОСОБА_6 молодого працездатного віку, по місцю проживання характеризується посередньо, з місця відбування попереднього покарання позитивно, працює, має родину, утримує двох малолітніх дітей, на спеціалізованих обліках не перебуває, притягувався до кримінальної відповідальності.
Таким чином, проаналізувавши всі зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази, які є допустимими, належними та достовірними, в своїй сукупності достатніми та взаємопов`язаними, поза розумним сумнівом доводять причетність обвинуваченого до вчинення злочинних дій, суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_6 в інкримінованих йому злочинах.
Враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, обставини справи, особу обвинуваченого, пом?якшуючі покарання обставини, відношення до вчиненого, позицію потерпілих, які на суворому покаранні не наполягали, суд вважає, що основне покарання ОСОБА_6 може бути призначено нижче від найнижчої межі, передбаченої нормою закону, яка передбачає відповідальність за вчинене, а його виправлення можливо без ізоляції від суспільства, оскільки після вчинення злочинів він зробив для себе належні висновки щодо недопустимості протиправної поведінки, змінив спосіб життя: працевлаштувався, створив родину, виховує та утримує двох малолітніх дітей, надає допомогу хворій матері, добровільно частково відшкодував заподіяну шкоду, що свідчить про виправлення та зміну життєвої позиції, суспільно-корисну спрямованість поведінки, усунення шкідливих наслідків вчиненого.
Тому, обравши основне покарання з застосуванням ст.69 ч.1 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті закону, який передбачає відповідальність за вчинені злочини, у виді позбавлення волі без застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна, відповідно до ст.75 КК України звільняє від його відбування з випробуванням, поклавши на обвинуваченого обов`язки, передбачені ст.76 КК України.
Враховуючи, що злочини обвинуваченим вчинено до постановлення вироку Іванківського районного суду Київської області від 26.03.2015 року, за яким ОСОБА_6 також було звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, то остаточне покарання призначається за сукупністю злочинів за правилами ст.70,ч.4 КК України шляхом поглинення призначеного покарання, покаранням, яке було призначено вказаним вироком, та зараховується частково відбуте за ним покарання з 23.09.2014 року по 26.03.2015 року, що буде справедливим, співмірним вчиненому, достатнім та необхідним для попередження вчинення ним нових злочинів.
При цьому, положення ст.75,76 КК України застосовуються як при призначенні покарання за вчинені злочини, так і за сукупності злочинів відповідно до ст.70,ч.4 КК України, оскільки звільнення від відбування остаточного покарання, призначеного відповідно до ст.70 ч.4 КК України, можливо лише в тому разі, якщо покарання, призначене за злочини, що вчинено до постановлення вироку, не належить відбувати реально (п.23 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 24.10.2003 року зі змінами). Без застосування положень ст.75,76 КК України призначене покарання буде вважатись таким, що підлягає реальному відбуванню.
Позовні вимоги потерпілого ОСОБА_4 в частині вимог до ОСОБА_6 підлягають залишенню без розгляду, оскільки потерпілий їх не підтримав.
Потерпілий ОСОБА_9 позовні вимоги підтримав, тому поданий ним позов підлягає задоволенню.
Половина судових витрат стягується з обвинуваченого.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368,370,373,374 КПК України,
У Х В А Л И В :
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ст.289 ч.2 КК України, і призначити йому покарання з застосуванням ст.69 ч.1 КК України у виді чотирьох років десяти місяців позбавлення волі без конфіскації майна .
Звільнити ОСОБА_6 на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк в три роки, якщо він протягом зазначеного строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки .
Зобов`язати ОСОБА_6 відповідно до ст.76 КК України періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Остаточне покарання за сукупністю злочинів призначити за правилами ст.70,ч.4 КК України шляхом поглинення призначеного покарання покаранням, призначеним вироком Іванківського районного суду Київської області від 26.03.2015 року, у виді п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна та зарахувати як відбуте покарання попереднє ув`язнення з 23.09.2014 року по 26.03.2015 року.
Звільнити ОСОБА_6 на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк в три роки, якщо він протягом зазначеного строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки .
Зобов`язати ОСОБА_6 відповідно до ст.76 КК України періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Судові витрати за проведення експертизи в сумі 393 (триста дев`яносто три) гривні 12 копійок стягнути з ОСОБА_6 на користь держави.
Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди залишити без розгляду.
Позовні вимоги ОСОБА_9 задовольнити.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Житомирської області через Коростенський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляції, а в разі подачі апеляції - після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано .
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, може бути отримана в суді учасниками судового провадження.
Суддя ОСОБА_1 .
Копія згідно оригіналу