Справа №587/182/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/651/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 вересня 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в місті Суми матеріали кримінального провадження, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Сумського районного суду Сумської області від 07 червня 2017 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 28.02.2007 року Білопільським районним судом Сумської області за ч.2 ст. 15 ч. 2 ст.305, ч. 2 ст. 307, ст.69, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців;

- 11.12.2009 року Білопільським районним судом Сумської області за ст. 395 КК України до арешту на строк 3 місяці,

- 28.12.2016 року Сумським районним судом Сумської області за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до обмеження волі на строк 1 рік;

обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

з участю прокурора - ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_8

потерпілої - ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА:
До апеляційного суду Сумської області надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 , в якій він просив вирок Сумського районного суду Сумської області, ухвалений відносно нього змінити, пом`якшити призначене покарання, з застосуванням ст. 75 КК України.

Як вбачається з вироку суду, 27 жовтня 2016 року, близько 12 год. 00 хв., ОСОБА_6 , з метою крадіжки, попередньо взявши з собою викрутку та поліетелонові мішки, прийшов до домоволодіння АДРЕСА_2 , та шляхом вільного доступу через незачинену хвіртку зі сторони проїзної частини дороги, пройшов на територію домоволодіння. Потім шляхом викручування саморізів на вхідних дверях, проник до сараю, розташованого на території вказаного домоволодіння, звідки таємно викрав: майно, що належало ОСОБА_9 . Викрадені речі він поклав до заздалегідь підготовлених поліетиленових мішків та переніс до домоволодіння АДРЕСА_3 , де продав їх мешканцю вказаного домоволодіння ОСОБА_10 , таким чином розпорядившись викраденим майном.

Не зупиняючись на вчиненому, 17 листопада 2016 року, близько 12 год. 00 хв., ОСОБА_6 , з метою викрадення чужого майна, прийшов до домоволодіння АДРЕСА_4 та шляхом вільного доступу через неогороджену частину подвір`я зі сторони городу, пройшов на територію домоволодіння. В подальшому, через незачинені двері проник до сараю, розташованого на території вказаного домоволодіння, звідки таємно викрав: майно, що належало ОСОБА_11 , викраденим розпорядився на власний розсуд.

Відповідно до висновку експерта № 19/119/9-3/4581е від 27 листопада 2016 року, вартість викраденого у ОСОБА_9 майна складає 200 грн. 00 коп.

Відповідно до висновку експерта № 19/119/9-3/63е від 16 січня 2017 року, вартість викраденого у ОСОБА_11 майна становить 475 грн. 00 коп.

Вироком Сумського районного суду Сумської області від 07 червня 2017 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, зараховано покарання, призначеного вироком Сумського районного суду Сумської області від 28 грудня 2016 року у виді одного року обмеження волі, до покарання, призначеного за цим вироком та визначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Зараховано у строк відбування покарання, відповідно до положень ст. 72 КК України, з урахуванням, що один день позбавлення волі відповідає двом дням обмеження волі, строк перебування в державній установі «Конотопський виправний центр» з 21 лютого 2017 року, тобто з моменту, коли ОСОБА_6 поставлено на облік в цьому закладі.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу не обирався.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 527 грн. 76 коп. за проведення експертиз.

Питання речових доказів вирішено в порядку передбаченому ст. 100 КПК України.

Свої вимоги обвинувачений ОСОБА_6 мотивує тим, що:

- призначене йому покарання є занадто суворим і належним чином не вмотивованим, при тому, що він визнав вину, усвідомив протиправність своїх дій, зобов`язується в подальшому, не порушувати закон;

- вказує, що суд першої інстанції призначив йому покарання, з врахуванням лише того, що вчинений ним злочин, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, і не врахував при цьому вимоги ст. 50, 65 КК України та п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року, в якій зазначено, що досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо, а вказані обставини, в сукупності, дають можливість призначення йому покарання, з застосуванням ст. 75 КК України, оскільки таке покарання буде достатнім для його виправлення.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Заслухавши доповідь головуючого судді про зміст оскарженого судового рішення, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 , які просили задовольнити вимоги апеляційної скарги, потерпілу ОСОБА_9 , яка заперечували щодо задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, прокурора, яка просила вирок суду залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що суд призначив йому суворе покарання, колегія суддів не може прийняти до уваги, виходячи з наступного.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного і доцільного заходу примусу, яке б ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягнення справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави і суспільства.

Відповідно до вказаних засад особі, яка вчинила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципу співмірності, цей захід примусу за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Застосований захід примусу повинен найбільше сприяти досягненню передбаченої ч. 2 ст. 50 КК України мети покарання - виправлення засуджених та попередження нових злочинів.

Санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, за вчинення вказаного злочину передбачено покарання від 3 до 6 років позбавлення волі.

Так, при призначенні ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції керувався саме вказаними нормами матеріального права і дав належну оцінку всім обставинам, які мають правове значення при обранні виду та розміру покарання обвинуваченому.

Зокрема, суд врахував обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , а саме, його щире каяття, сприяння розкриттю злочину та часткове відшкодування завданої шкоди, обставин, що обтяжують покарання, судом встановлено не було.

При цьому, судом першої інстанції було враховано, що ОСОБА_6 вину визнав у повному обсязі, крім того, наявні в матеріалах даного кримінального провадження дані про особу обвинуваченого, з яких вбачається, що останній за місцем проживання характеризується посередньо (а.п.82), на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (а.п.83-84).

Доводи ОСОБА_6 в апеляційній скарзі про те, що при призначенні йому покарання, суд першої інстанції не врахував вимоги ст. 50, 65 КК України та п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року, колегія суддів вважає необґрунтованими і такими, що не заслуговують на увагу при постановлення даної ухвали, оскільки обвинувачений не зазначив, які саме обставини, з врахуванням вказаних норм закону, не були враховані судом при визначенні розміру та міри покарання та не надав доказів на їх підтвердження.

При цьому, колегія суддів враховує, що обвинувачений ОСОБА_6 маючи ряд не знятих та непогашених у встановленому законом порядку судимостей, не зробив для себе належних висновків та знову вчинив два епізоди корисливого злочину, що свідчить про його вперте небажання стати на шлях виправлення.

Колегія суддів також враховує думку потерпілої, яка під час розгляду апеляційної скарги в судовому засіданні апеляційного суду зазначала про те, що заперечує щодо задоволення вимог обвинуваченого та просила його покарати.

За таких обставин, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність підстав для застосування положень передбачених ст.75 КК України, крім того, судом першої інстанції було призначено мінімальне покарання, передбачене санкціє ч. 3 ст. 185 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 .

На підставі вищезазначеного, колегія суддів прийшла до висновку про те, що призначене ОСОБА_6 покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів та не сприймається як явно несправедливим унаслідок суворості, підстав для його зміни не вбачається, у зв`язку з чим апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню.

Керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст.405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Вирок Сумського районного суду Сумської області від 07 червня 2017 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 3-х місяців з дня проголошення, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

.