Ухвала
16 березня 2018 р.

м. Київ
справа № 619/1014/17

провадження № 51-4698ск18
Верховний Суд колегією суддів першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши апеляційну скаргу (касаційну скаргу) засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 05 грудня 2017 року, якою вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 10 травня 2017 щодо нього скасовано в частині вирішення долі речових доказів,
установив:
В апеляційній скарзі (касаційній скарзі) засуджений порушує питання про перегляд указаного судового рішення в касаційному порядку.
Перевіривши відповідність апеляційної скарги (касаційної скарги) вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу (касаційну скаргу) подано без додержання пунктів 4, 5 ч. 2 та частин 3, 4 цієї статті.
За положеннями ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин, і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Статтею 438 цього Кодексу встановлено, що підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Проте наведених положень процесуального закону засудженим не дотримано. Зокрема, замість касаційної скарги, засуджений подав апеляційну скаргу, у якій не наведено доводів істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, допущених судом апеляційної інстанції при постановленні ухвали, що викликає обов`язкове її скасування, та які перешкодили чи могли перешкодити суду постановити законне та обґрунтоване судове рішення.
Як убачається зі змісту апеляційної скарги (касаційної скарги), не погоджуючись з рішенням суду щодо правильності свого засудження, ОСОБА_4 по суті вказує на неповноту судового розгляду, посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що з урахуванням вимог статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Крім того, як убачається з доданих до скарги копій судових рішень, кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 розглядалося у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, якою передбачено, зокрема, що учасники судового провадження позбавлені права оскаржити ті обставини, щодо яких суд визнав недоцільним дослідження доказів. Також зі змісту КПК України вбачається, що зазначені обставини не можуть бути предметом перегляду і суду касаційної інстанції, з огляду на зазначені вище положення ч. 1 ст. 433 КПК України. За таких обставин прохання засудженого суперечить вимогам чинного законодавства.
Також вимога ОСОБА_4 сформульована без урахування положень ст. 436 вказаного Кодексу, якою визначено повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги. Так, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення. Поряд з цим, вимога про скасування вироку апеляційного суду без вказівки щодо долі вироку районного суду та призначення нового розгляду у суді першої інстанції, не узгоджується з вказаними положеннями закону.
Крім того, ОСОБА_4 просить скасувати вирок апеляційного суду від 05 листопада 2017 року, що суперечить доданій до скарги копії судового рішення, з якої вбачається, що цим судом 05 грудня 2017 року була постановлена ухвала.
За правилами ч. 3 ст. 427 КПК України якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає це в касаційній скарзі. Однак подана апеляційна скарга (касаційна скарга) не містить жодних застережень щодо вказаної обставини.
Відповідно до ч. 4 ст. 427 вказаного Кодексу касаційна скарга підписується особою, яка її подала. Однак в порушення вказаних приписів закону апеляційна скарга (касаційна скарга) не підписана засудженим.
Відповідно до ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги та встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Апеляційну скаргу (касаційну скаргу) засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 05 грудня 2017 року щодо нього залишити без руху і надати строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів із дня отримання копії ухвали.
У разі неусунення зазначених в ухвалі недоліків в установлений строк скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3