АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 216/3802/17 Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/17/К/18 Суддя-доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 лютого 2018 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:
судді доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 жовтня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000407 від 06 березня 2017 року щодо
ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Родіонівна Криворізького району Дніпропетровської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.4 ст.185, ч.1 ст.263 КК України,
ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -
за участю:

прокурора ОСОБА_11

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10

захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_12

захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_13

потерпілого ОСОБА_6

представника потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:
У поданій апеляційній скарзі представник потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 , не оспорюючи доведеність винуватості обвинувачених у вчиненому злочині та правильність кваліфікації їх дій, просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити покарання: ОСОБА_9 - за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки; за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 років; за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки; відповідно ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років; ОСОБА_10 - за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років.
Окрім цього, просить належним чином, з дотриманням вимог ст.100 КПК України, вирішити долю речових доказів, а саме: браслет із жовтого металу та жіноче кільце, що були вилучені під час обшуку у обвинуваченого ОСОБА_9 повернути законному власнику потерпілому ОСОБА_7 . Також, просить внести зміни в абз.10 резолютивної частини вироку та зазначити вірно прізвище потерпілого з ОСОБА_6 на ОСОБА_6 .
В обґрунтування доводів скарги ОСОБА_8 - представник потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , посилається на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинувачених та на необґрунтоване повернення речових доказів, обвинуваченому ОСОБА_9 , що фактично належать потерпілому ОСОБА_7 . Вважає, що призначене обвинуваченим покарання із застосуванням положень ст.75 КК України є явно м`яким. Звертає увагу на те, що, приймаючи рішення про звільнення обвинувачених від відбування покарання, на підставі ст.75 КК України, суд належним чином не обґрунтував висновок про можливість їх виправлення без реального відбування покарання, і послався на єдину обставину, що пом`якшує покарання щире каяття, яка сама по собі не може бути достатньою підставою для звільнення їх від відбування покарання з іспитовим строком. При цьому зазначає, що судом не враховано те, що завдана шкода потерпілим не відшкодована та не врахована їх позиція з приводу призначеного покарання, яке повинно бути в межах санкції статті пред`явленого обвинувачення, без призначення випробувального терміну. Також зазначає, що судом невмотивовано призначено однакове за розміром покарання щодо двох обвинувачених, які вчинили різні злочини.

Захисником обвинуваченого ОСОБА_9 адвокатом ОСОБА_13 були надані заперечення на апеляційну скаргу, в яких вона звернула увагу суду апеляційної інстанції на законність і обґрунтованість вироку та просила відмовити в задоволенні скарги в частині призначення ОСОБА_9 більш суворого покарання, посилаючись на те, що представником потерпілих належним чином не аргументовано необхідність призначення обвинуваченому покарання без застосування положень ст.75 КК України. Одночасно, захисник не заперечувала проти задоволення скарги в частині повернення потерпілому ОСОБА_7 речових доказів-браслету із жовтого металу та жіночого кільця, що були вилучені під час обшуку у обвинуваченого ОСОБА_9 .

Вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 жовтня 2017 року ОСОБА_9 визнано винним та призначено покарання: за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки; за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років; за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки; відповідно ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, із застосуванням положень ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України. Цим же вироком ОСОБА_10 визнано винним та призначено покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років, із застосуванням положень ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України.
Стягнуто з обвинувачених солідарно у рівних частинах на користь держави витрати на залучення експертів у сумі 2946,08 грн.
Цим вироком вирішено питання про долю речових доказів.
За обставин викладених у вироку, ОСОБА_9 , на початку березня 2017 року, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна і обернення його на свою користь, прибув до будинку АДРЕСА_3 , де впевнившись у відсутності свідків, переліз через паркан, незаконного потрапивши на територію домоволодіння, після чого шляхом віджимну металопластикового вікна незаконно проник до приміщення будинку, звідки таємно викрав належне ОСОБА_14 майно - травматичний пістолет марки «Гарант С27», вартістю 3483,34 грн., після чого з місця скоєння злочину зник, обернувши викрадене на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд. Окрім того, ОСОБА_9 , незаконно, без передбаченого законом дозволу, у невстановлений слідством час та місці придбав та в подальшому перевіз до приміщення власного гаражу № НОМЕР_1 , який розташований у гаражно-будівельному кооперативі «Дзержинець» в м. Кривому Розі, вогнепальну зброю, яку зберігав без передбаченого законом дозволу.

Так, 13 червня 2017 року в період часу з 18.30 год. по 20.10 год. працівниками Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області в присутності двох понятих був проведений обшук зазначеного гаражу, в ході якою було виявлено та вилучено пістолет чорного кольору «by.Retay Arms. Turkey, Cal. 9mm», який є вогнепальною зброєю - гладкоствольним самозарядним пістолетом, виготовленим шляхом переробки саморобним способом 9-мм сигнального пістолета, моделі «RЕTAY G 17» (номер видалений) виробництва Туреччини. В даному пістолеті був замінений ствол, який виготовлений саморобним способом. Пістолет для проведення пострілів придатний.
Окрім того, ОСОБА_9 19 травня 2017 року у вечірній час доби, діючи повторно, зустрівся біля вул. Вахтангова, що в м. Кривому Розі, з ОСОБА_10 , де домовились скоїти крадіжку чужого майна, тобто вступили в злочинний зговір, та направились у пошуках підходящого будинку. Знаходячись у АДРЕСА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, реалізуючи намір на таємне викрадення чужого майна, перелізли через паркан вказаного домоволодіння, де ОСОБА_9 , за допомогою викрутки, шляхом віджиму металопластикової вхідної двері, разом з ОСОБА_10 проникли до приміщення цього будинку, звідки таємно викрали майно, належне ОСОБА_6 , а саме: мобільні телефони марки «Prestigio», вартістю 949,67 гривень; «Xiaomi Мі Power Bank 16000 mAh», вартістю 293,67 гривні; планшетний ПК «іPad4», вартістю 8466,67 гривень; грошові кошти у сумі 60,000 грн.; 10000,00 доларів США, які відповідно до офіційного курсу гривні встановлені Національним банком України станом на 19.05.2017 року становлять 263930,00 грн. та 1000,00 євро, які відповідно до офіційного курсу гривні встановлені Національним банком України станом на 19.05.2017 року становлять 29370,00 гривень, а також майно, яке належить потерпілому ОСОБА_7 , а саме: жорсткий диск "Transcend", вартістю 1333,33 грн., велосипедний комп`ютер "Sun Ding SD-563A", вартістю 221,67 грн., лом золота 750 проби, вагою 2 г. вартістю 1436,00 грн., годинник фірми «Kolbеr GENEVE», з ремінцем темно-коричневого кольору, визначити вартість якого згідно висновку експерта №37/12.1/407 від 09.08.2017 неможливо, після чого з місця скоєння злочину зникли, розпорядились майном за власним розсудом. Сумісними діями ОСОБА_9 та ОСОБА_10 заподіяли потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 353270,00 грн., потерпілому ОСОБА_7 матеріальний збиток на суму 2991 грн.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції, потерпілий ОСОБА_6 та представник потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 , кожен окремо, підтримали подану апеляційну скаргу та просили задовольнити її в повному обсязі.
Обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник адвокат ОСОБА_13 , кожен окремо, наполягали на відмові в задоволенні скарги в частині призначення ОСОБА_9 більш суворого покарання, посилаючись на законність вироку та обґрунтованість застосування до обвинуваченого положень ст.75 КК України. Одночасно, не заперечували проти задоволення скарги в частині повернення потерпілому ОСОБА_7 речових доказів, а саме: браслету із жовтого металу та жіночого кільця, що були вилучені під час обшуку у обвинуваченого ОСОБА_9 .

Обвинувачений ОСОБА_10 та його захисникОСОБА_12 , просили в задоволенні апеляційної скарги в частині призначення ОСОБА_10 більш суворого покарання, ніж призначено судом першої інстанції, відмовити. При вирішенні іншої частини скарги покладались на розсуд суду апеляційної інстанції.
Прокурор апеляційну скаргу представника потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , підтримав частково, вважав, що її доводи в частині невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості злочинів та особі обвинувачених внаслідок м`якості заслуговують на увагу. При цьому, просив направити кримінальне провадження щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_9 на новий судовий розгляд в суд першої інстанції через істотні порушення кримінального процесуального закону, оскільки суд, всупереч вимог ст.337 КПК України, вийшов за межі пред`явленого ОСОБА_10 обвинувачення, при цьому, не звернувши уваги на ту обставину, що він раніше не судимий, та безпідставно кваліфікував його дії за ознаками повторності, що призвело до невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, суд апеляційної інстанції дійшов такого висновку.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. При цьому суд апеляційної інстанції, на відміну від суду першої інстанції, не вправі встановлювати й доказувати факти, які не були встановлені та не доведені судом першої інстанції.
За змістом ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Згідно з п.2 ч.3 ст.374 КПК України, у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку зазначаються зокрема: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Законодавцем у ч.1 ст.337 КПК України визначено межі судового розгляду, відповідно до якої судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Межі судового розгляду визначаються виходячи із висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. У ході судового розгляду кримінального провадження суд не наділений правом змінити висунуте щодо особи обвинувачення.
Також, Європейський суд з прав людини вказує на необхідність аналізувати положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (п.52 рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» від 25 березня 1999 року; п.58 рішення у справі «Матточіа проти Італії» від 25 липня 2000 року; п.34 рішення у справі «І.Н. та інші проти Австрії» від 20 квітня 2006 року).

Окрім того, практикою Європейського суду з прав людини визнано, і про це вказано в рішенні від 15 липня 2010 року у справі «Олександр Смірнов проти України», що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатись на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або для обґрунтування своїх рішень.
В ході розгляду кримінального провадження вказаних вимог закону суд першої інстанції в повному обсязі не дотримався.

Як видно з вироку, розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 проводився, на підставі положень ч.3 ст.349 КПК України, згідно якої суд вправі, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Обов`язковою умовою застосування такого порядку судового розгляду є повне визнання всіма учасниками судового провадження події кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченого у вчиненні злочину за обставин, викладених в обвинувальному акті.
Так, згідно протоколу обшуку у підозрюваного ОСОБА_9 , у належному йому гаражі, вилучено, зокрема, браслет з металу жовтого кольору, довжиною приблизно 15 см., кільце з металу жовтого кольору зі вставками каменів білого кольору, 2 ланцюжка з металу жовтого кольору. Постановою про визнання речових доказів від 16 червня 2017 року, зазначені золоті вироби, за виключенням одного ланцюжка з металу жовтого кольору, були визнані речовими доказами та передані на зберігання до камери речових доказів Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області (том 1 а.п. 160-164,185-186).

З висновку експерта №37/12.1/407 від 09 серпня 2017 року видно, що для дослідження надані, зокрема, золоті вироби: перстень чоловічий, 575 проби, вагою 9,8 г., з каменями по центру; ланцюжок чоловічий, 575 проби, вагою 10 г.; сережка одна, жіноча, 750 проби, по центру мався діамант; кільце жіноче, 350 проби, вагою 2,0 г.; кільце у вигляді змійки, жіноче, 750 проби, вагою 2,0 г.; браслет на руку жіночий, вагою 3 г., 350 проби; ланцюжок жіночий, на шию з кулоном, вагою 3,0 г., 350 проби; набір з сережок та ланцюжка з кулоном, 750 проби, загальною вагою 5,0 г.; набір с сережок та ланцюжка з кулоном, 350 проби, з каменями ізумрудами зеленого кольору, вагою 5,0 г. (том 2 а.п.42-49).

Відповідно до протоколу допиту потерпілого ОСОБА_6 від 23 травня 2017 року на стадії досудового розслідування, у нього з будинку, крім іншого, 19 травня 2017 року, викрадено золоті вироби, що належали його батькові потерпілому ОСОБА_7 , а саме: чоловічий перстень прямокутної форми, два браслети чоловічий та жіночій, серги жіночі з білого золота з діамантами та серги жіночі зі звичайного золота та швейцарський годинник фірми «Kolber sapphire»(том 1 а.п.91-92). Потерпілий ОСОБА_7 , пояснив, що з будинку сина ОСОБА_6 , викрадено належне йому майно, зокрема, вироби з золота - браслет із жовтого металу та жіноче кільце (том 2 а.п.9-10).

Під час судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_9 пояснив, що разом з ОСОБА_10 вчинив крадіжку з будинку потерпілих та, крім іншого, викрав золоті прикраси, які згодом були вилучені у нього під час обшуку. Обвинувачений ОСОБА_10 також, пояснив, що свою частку викрадених золотих виробів він здав у ломбард.

Разом з цим, оскаржуваним вироком встановлено, що обвинуваченими, за епізодом крадіжки майна потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від 19 травня 2017 року, зокрема, із золотих виробів, було викрадено лому золота 750 проби, вагою 2 г., вартістю 1436,00 грн., що суперечить наявним в матеріалах провадження доказам та обставинам, які встановлені судом під час розгляду кримінального провадження.

Також, прокурором, згідно ст.338 КПК України, 10 жовтня 2017 року, під час судового розгляду цього провадження змінено щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обвинувачення в частині його обсягу, та дії ОСОБА_10 кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло, вчинена у великих розмірах (том 3 а.п.1-4).
Одночасно, суд, в порушення вищенаведених норм кримінального процесуального закону, вийшов за межі пред`явленого ОСОБА_10 обвинувачення, та, дійшовши у вироку висновку про його винуватість у вчиненні інкримінованого злочину, й зазначивши, що злочин вчинено за встановлених судом обставин, при цьому не врахував, що ОСОБА_10 , раніше не судимий, та помилково кваліфікував дії обвинуваченого за ч.4 ст.185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло, вчинена у великих розмірах, вчиненого повторно, чим допустив невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження.
Вищевикладені обставини дають суду апеляційної інстанції підстави вважати, що висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинувачених у інкримінованому злочині зроблений передчасно, без належної перевірки всіх обставин провадження й оцінки всієї сукупності доказів, які мають істотне значення для прийняття судового рішення.

Отже, суд першої інстанції, прийнявши рішення про розгляд кримінального провадження,згідно положень ч.3 ст.349 КПК України, безпідставно обмежив дослідження фактичних обставин провадження лише допитом обвинувачених та вивченням характеризуючих матеріалів провадження, чим порушив права учасників кримінального провадження та позбавив їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції, враховуючи, що розгляд провадження судом відбувався за скороченою процедурою, без дослідження усіх доказів, позбавлений можливості усунути допущені порушення, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення та позбавлений можливості винести нове рішення.

Окрім того, відповідно до ч.3 ст.56 КПК України, під час судового провадження в будь-якій інстанції потерпілий, крім іншого, має право бути завчасно поінформованим про час і місце судового розгляду; брати участь у судовому провадженні та у безпосередній перевірці доказів; висловлювати свою думку під час вирішення питання про призначення покарання обвинуваченому.
Відповідно до ч.1 ст.325 КПК України, якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду.
Як видно з матеріалів кримінального провадження, потерпілою ОСОБА_14 надано до суду заяву, згідно якої вона погоджується з пред`явленим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обвинуваченням. Будь-яких заяв чи клопотань про проведення судових засідань за її відсутності від потерпілої не надходило, але не приймаючи до увагу цю обставину, в порушення вимог зазначених вище норм закону, судом було проведено розгляд цього провадження за відсутності ОСОБА_14 , без належного її повідомлення, чим порушено її права, передбачені ст.ст.21, 22 КПК України, на доступ до правосуддя та можливість подання до суду доказів, доведення їх переконливості.
Згідно ч.ч.1,2 ст.412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату час і місце судового засідання.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Зазначені вище дії суду першої інстанції потягли за собою позбавлення потерпілої ОСОБА_14 прав, встановлених положеннями ст.56 КПК України, у зв`язку з чим булодопущене істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке, згідно з п.1 ч.1 ст.415 КПК України, є підставою для скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Скасовуючи вирок суду за наведених підстав, колегія суддів не входить в обговорення всіх доводів поданої апеляційної скарги, однак вважає, що вони, підлягають перевірці під час нового судового розгляду, як такі, що мають значення у цьому кримінальному провадженні.

При новому судовому розгляді необхідно усунути порушення, зазначені у цій ухвалі, повно та всебічно дослідити обставини, які мають істотне значення у кримінальному провадженні, створити сторонам необхідні умови для забезпечення рівних прав у наданні доказів на підтвердження своїх позицій і доведенні перед судом їх переконливості та ухвалити рішення, яке відповідає вимогам закону.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає, якщо під час нового судового розгляду підтвердиться об`єм обвинувачення, визнаний судом першої інстанції доведеним, то призначене обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_9 покарання, з застосуванням положень ст.75 КК України, слід вважати таким, що є явно несправедливим внаслідок м`якості.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга представника потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , підлягає частковому задоволенню, а вирок скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу представника потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 жовтня 2017 року задовольнити частково.
Вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 жовтня 2017 року скасувати.
Призначити у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:
___________________ _____________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3