Справа № 273/547/16-к
Провадження № 1-кп/273/25/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2018 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Баранівка кримінальне провадження № 0000043 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кашперівка Баранівського району Житомирської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, розлученого, з професійно-технічною освітою, раніше судимого:

19.06.2014 року Баранівським районним судом Житомирської області за ч. 4 ст. 296 КК України, на 4 роки 6 місяців позбавлення волі,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 будучи раніше судимим Баранівським районним судом Житомирської області 19.06.2014 року на 4 роки 6 місяців позбавлення волі, на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив та вчинив аналогічні злочини.

ОСОБА_4 03.02.2016 року близько 11-ї год., перебуваючи біля господарства ОСОБА_6 , яке розташоване по АДРЕСА_2 , грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, з метою вчинення хуліганства, прагнучи явно показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, порушуючи спокій сторонніх громадян, зневажливо ставлячись до громадського порядку, ігноруючи існуючі у суспільстві елементарні правила поведінки, моральності, добропристойності, безпричинно наніс один удар кулаком в обличчя ОСОБА_7 , чим спричинив останньому легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я у вигляді переломів 3, 4 зубів на верхній щелепі справа.

Своїми умисними діями, які виразилися в грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинені особою, раніше судимою за хуліганство ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 296 КК України.

29.03.2016 року близько 11 год. ОСОБА_4 перебуваючи на вулиці Кірова поблизу господарства ОСОБА_8 в м. Баранівка, Житомирської області, підійшов до ОСОБА_9 , який в цей час стояв біля паркану вказаного господарства, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства що супроводжується особливою зухвалістю, з метою вчинення хуліганства, прагнучи явно показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, порушуючи спокій сторонніх громадян, зневажливо ставлячись до громадського порядку, ігноруючи існуючі у суспільстві елементарні правила поведінки, моральності, добропристойності, будучи раніше судимим за хуліганство, з хуліганських мотивів безпричинно наніс йому 5 ударів долонями рук по обличчі та 3 удари ногами по спині, чим спричинив ОСОБА_9 легкі тілесні ушкодження у вигляді садна на долонній поверхні лівої кисті.

Своїми умисними діями, які виразилися в грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинені особою, раніше судимою за хуліганство ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 296 КК України.

30.03.2016 року близько 21-ї год. ОСОБА_4 перебуваючи на вулиці Зв`ягельській в м. Баранівка Житомирської області біля магазину "Світ продуктів", грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства що супроводжується особливою зухвалістю, з метою вчинення хуліганства, прагнучи явно показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, порушуючи спокій сторонніх громадян, зневажливо ставлячись до громадського порядку, ігноруючи існуючі у суспільстві елементарні правила поведінки, моральності, добропристойності, будучи раніше судимим за хуліганство, з хуліганських мотивів підійшов до ОСОБА_10 та безпричинно наніс йому декілька ударів в обличчя, чим спричинив останньому легкі тілесні ушкодження у вигляді синців навколо правого ока, в ділянці лівої брови, на лівому лікті, на спинці носа, садна на лобі зліва.

Своїми умисними діями, які виразилися в грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинені особою, раніше судимою за хуліганство ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 296 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину не визнав. Крім того зазначив, що він нікого не бив і не вчиняв обставин зазначених у обвинувальному акті по даному кримінальному провадженні. Так, зокрема, одного дня (точної дати не пам`ятає) він вийшов із дому за водою. Біля магазину, неподалік від школи стояли чоловіки, які матюкалися внаслідок чого він зробив їм зауваження, зокрема для ОСОБА_7 . Останній сказав йому, що він «зек», після цього обвинувачений ОСОБА_4 постукав ОСОБА_7 по плечі, який у свою чергу вийняв з карману зуби (фікси), однак не бив його.

З ОСОБА_9 він зустрівся в м. Баранівка біля скверу. Не заперечує того, що випадково ОСОБА_9 вдарив, але відразу обійняв його та вибачився перед ним.

ОСОБА_10 він також зустрів біля магазину коли йшов по хліб. Зустрівшись вони почали говорити, ОСОБА_10 вдарив його по плечі, однак, ОСОБА_4 відійшов в результаті ОСОБА_10 впав, адже був п`яним. Підвівшись - втік. Також зазначає, що ОСОБА_10 він не бив.

Потерпілий ОСОБА_7 пояснив наступне. Одного дня, точної дати він не пам`ятає, він поставив коня біля магазину. Вийшовши з магазину, побачив біля свого коня ОСОБА_4 . Підійшовши ближче ОСОБА_7 нагнувся щоб відв`язати віжки, однак ОСОБА_4 його вдарив рукою чи ногою в результаті чого вибив йому зуби. В послідуючому ОСОБА_7 звернувся до поліції. Додатково зазначив, що ні в той день, ні в будь-який інший день він не був п`яним, адже спиртних напоїв не вживає.

Потерпілий ОСОБА_9 зазначив, що обвинуваченого ОСОБА_4 він не знає.

Пояснив суду те, що в один із днів 2016 року (точної дати не пам`ятає, але то все відбувалося в літній день), він стояв на вулиці, розмовляв із товаришами, в якийсь момент до нього підбіг ОСОБА_4 та декілька разів вдарив рукою по обличчю, в підсумку ОСОБА_9 впав через лавку, після чого ОСОБА_4 наніс йому ще декілька ударів ногами. Претензій до обвинуваченого не має, при цьому, вважає, що ОСОБА_4 небезпечний для суспільства.

Потерпілий ОСОБА_10 зазначив, що вказані в обвинувальному акті відбувалися в 2016 році. Одного дня 2016 року він йшов до магазину біля другої школи, ввечері. У магазині купив пиво та хліб, вийшов на вулицю, сів біля магазину вити пиво. Коли до нього підійшов ОСОБА_4 то запитав його: «ти на кого працюєш, на міліцію?». ОСОБА_10 запитав у нього з чого він це взяв. Однак ОСОБА_4 не став відповідати та почав його бити. Вважає, що ОСОБА_4 потрібно покарати суворо.

Таким чином, не зважаючи на заперечення самого ОСОБА_4 щодо наявності вина в інкримінованих йому злочинах, його вина повністю підтверджується показаннями свідків, а саме:

свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що вона працює в магазині куди постійно заходив ОСОБА_12 за сигаретами. Так, одного дня ОСОБА_7 зайшов до неї по сигарети, одразу після нього чи перед ним (майже одночасно), до неї заходив ОСОБА_4 . Через певний проміжок часу до неї вкотре зайшов ОСОБА_7 та розповів як жорстоко його побив ОСОБА_4 та показав вибиті зуби в руці. Самого конфлікту між потерпілим та обвинуваченим вона не бачила, але про нього їй розповідав сам ОСОБА_7 ;

свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні зазначила, що її чоловік в 2016 році повіз гній, а коли повернувся додому то розповів, що його побив ОСОБА_4 біля магазину після того, як її чоловік зробив для нього зауваження;

свідок ОСОБА_8 пояснила у судовому засіданні, що в лютому-березні 2016 року ОСОБА_9 стояв біля її будинку, ОСОБА_4 підійшов до нього і почав бити руками та ногами. Після того як вона вибігла на вулицю та почала кричати разом зі своїм чоловіком на ОСОБА_4 , той розвернувся та пішов у сторону центра;

свідок ОСОБА_14 зазначила, що вона на той час працювала продавцем у магазині, до неї зайшов чоловік та купив якийсь напій, вийшовши на вулицю, на лавочці почав спокійно розпивати його. Трохи пізніше до неї в магазин заходив ОСОБА_4 . Через якийсь період часу вона почула шум на вулиці, вийшовши помітила ОСОБА_15 , що купував у неї напій лежачого на дорозі та побитого, ОСОБА_4 у той момент уже віддалявся від нього та знаходився на відстані кількох метрів. Окрім ОСОБА_4 вона нікого більше не бачила. ОСОБА_15 не ворушився, лице його було побите. Взагалі ОСОБА_15 характеризує як спокійну та врівноважену людину, неконфліктного;

свідок ОСОБА_16 пояснив у судовому засіданні, що бачив як ОСОБА_4 та ОСОБА_9 сварилися біля його господарства. ОСОБА_4 вдарив ОСОБА_9 рукою, після того як останній упав, ОСОБА_4 ще завдав удару ногою та після того, як вибігла з будинку його жінка і почала кричати ОСОБА_4 утік;

свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснила, що вона була одружена з обвинуваченим, але вказаний шлюб було розірвано. При цьому, вона має з обвинуваченим спільну доньку ОСОБА_18 ІНФОРМАЦІЯ_2 . За її заявою рішенням суду з ОСОБА_4 на її користь було стягнено аліменти на утримання доньки, однак він добровільно їх не сплачує у зв`язку з чим вона неодноразово зверталася до виконавчої служби. Додатково пояснила, що ОСОБА_4 взагалі не знає своєї дитини оскільки ніколи не цікавився її життям.

Також, вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому злочинів підтверджується матеріалами справи досліджених судом, зокрема:

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 03.02.2016 року, та встановлено, що ОСОБА_7 , звернувся з заявою про нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_4 ;

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 29.03.2016 року , та встановлено, що ОСОБА_9 , звернувся з усною заявою про нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_4 з хуліганських мотивів;

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 30.03.2016 року, та встановлено, що ОСОБА_10 , звернувся з заявою про нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_4 з хуліганських мотивів;

- висновок експерта №159 від 01.04.2016 року, згідно якого у потерпілого ОСОБА_10 , виявлено легкі тілесні ушкодження у вигляді синців навколо правого ока, в ділянці лівої брови, на лівому лікті, на спинці носа, садна на лобі зліва, які давністю можливо 30.03.2016 року;

- висновок експерта №158 від 01.04.2016 року, згідно якого у потерпілого ОСОБА_19 , виявлено легкі тілесні ушкодження у вигляді садна на долонній поверхні лівої кісті, які давністю можливо 29.03.2016 року;

- висновок експерта №65 від 23.02.2016 року, згідно якого у потерпілого ОСОБА_7 , виявлено легкі тілесні ушкодження у вигляді переломів 3,4 зубів на верхній щелепі справа, які давністю можливо 03.02.2016 року;

- протокол проведення слідчого експерименту з фототаблицями від 10.03.2016 року з потерпілим ОСОБА_7 , який показав як обвинувачений ОСОБА_4 наніс один удар лівою рукою в щелепу;

- висновок судово-психіатричного експерта № 104-2016 року, згідно якого, ОСОБА_4 міг давати звіт своїм діям та керувати ними в період часу, до якого відноситься інкримінований йому вчинок, може давати звіт своїм діям та керувати ними в даний час. По своєму психічному стану не потребує в застосуванні щодо нього примусових заходів медичного характеру.

Суд критично оцінює покази обвинуваченого в судовому засіданні, розглядаючи їх як спосіб захисту останнього, спробою уникнути кримінальної відповідальності, оскільки дані покази повністю спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами у їх сукупності.

Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, відносні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд вважає можливим прийняти вказані докази. Суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості.

Суд вважає, що дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.3 ст.296 КК України, які виразилися в грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинені особою, раніше судимою за хуліганство.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує вимоги ст. 65 КК України, а також, характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до ст.12 КК України є злочинами середньої тяжкості.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого у відповідності до вимог ст.66 КК України судом не встановлено.

Відповідно до вимог ст.67 КК України, обтяжуючих обставин судом не встановлено.

Крім того, суд бере до уваги досудову доповідь, що характеризує обвинуваченого ОСОБА_4 складену Баранівським районим сектором з питань пробації, згідно якої орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства (у т. ч. окремих осіб).

На думку органу пробації виправлення обвинуваченого можливе за умови постійного нагляду та контролю, де є можливість застосування до нього різноманітних програм диференційованого виховного впливу з метою формування прагнення до заняття суспільно-корисною діяльністю, сумлінного ставлення до праці, дотримання вимог законів та інших прийнятих у суспільстві правил поведінки, підвищення їх загального і культурного рівня.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 « Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно з яким відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК ( 2341-14 ) суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, що відповідно до вимог ч. 3 ст.12 КК України класифікується як злочин середньої тяжкості, його роль у вчиненні злочину, особу обвинуваченого, який негативно характеризується за місцем проживання, раніше судимий за хуліганство, за даними облікової документації у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, його відношення до скоєного, думку потерпілих щодо призначення обвинуваченому міри покарання, які в свою чергу просять обвинуваченого ОСОБА_4 покарати суворо та вважає за необхідне обрати йому покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, у виді позбавлення волі, так як приходить до висновку, що його виправлення та перевиховання неможливо без ізоляції від суспільства.

Окрім цього, суд враховує те, що вироком Баранівського районного суду Житомирської області від 19.06.2014 року обвинуваченого ОСОБА_4 позбавлено волі на 4 роки 6 місяців, а тому остаточне покарання йому слід призначити на підставі ст. 71 КК України з врахуванням правил ст. 72 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання призначених покарань.

Обвинувачений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про звільнення його від відбування покарання відповідно до Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, який набрав чинності 07.09.2017 року так як не позбавлений батьківських прав відносно доньки ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Втім, на думку суду, в задоволенні клопотання ОСОБА_4 про застосування щодо нього амністії згідно з Законом України «Про амністію у 2016 році» необхідно відмовити, оскільки згідно п. а ст. 9 згаданого Закону амністія не застосовується до осіб, які після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання, знову вчинили умисний злочин.

Також, суд враховує ст.1 Законом України «Про амністію у 2016 році», яка прямо забороняє застосуванню амністії, оскільки ОСОБА_4 призначено покарання за сукупністю вироків, з яких злочин за ч.4 ст.296 КК України є тяжкий.

Підстав для застосування ст.ст. 69,75 КК України, суд не вбачає.

Цивільний позов в провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Арешт на майно не накладався.

Запобіжний захід ОСОБА_4 , у вигляді у вигляді триманні під вартою, до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 368 -370, 373- 374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.296 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Баранівського районного суду Житомирської області від 19 червня 2014 року за ч.4 ст.296 КК України, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю вироків 7 (сім) років позбавлення волі.

В задоволенні клопотання ОСОБА_4 про застосування до нього амністії зі звільненням його від відбування покарання на підставі ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», - відмовити.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.

Строк тримання під вартою обчислювати з моменту його затримання в порядку ст.208 КПК України з 30.03.2016 року.

Зарахувати відповідно до ч. 5 ст.72 КК України в строк відбування покарання попереднє ув`язнення обвинуваченого ОСОБА_4 з 30.03.2016 по 20.06.2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з 21.06.2017 року по день набрання вироку законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Цивільний позов не заявлявся.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Баранівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1