Номер провадження 1-кп/521/926/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 вересня 2017 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР 19.08.2017 року за № 0000317, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився у с. Мигія Первомайського району Миколаївської області, має середню спеціальну освіту, є військовослужбовцем військової служби за контрактом, не одружений, не судимий, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 ,

-у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді водія 2 автомобільного взводу автомобільної роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, 02 серпня 2017 року о 13 годині 30 хвилин без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, самовільно залишив вищезазначену військову частину, яка дислокується за адресою АДРЕСА_3 , та ухилявся від проходження військової служби до 08 години 18 серпня 2017 року, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Вина обвинуваченого у скоєнні інкримінованого злочину підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, повністю визнавши себе винним у скоєнні злочину, ОСОБА_4 пояснив суду, що у травні 2016 року був призваний на строкову військову службу, а 11.08.2016 року уклав контракт про проходження військової служби строком на 3 роки, перебував на посаді водія 2 автомобільного взводу автомобільної роти військової частини НОМЕР_1 у військовому званні солдат. В результаті конфлікту, який у нього виник з командиром військової частини 02.08.2017 року самовільно залишив частину, перебував у с. Залізний порт Херсонської області, де знайшов тимчасову роботу, а 18.08.2017 року добровільно повернувся до військової частини. У скоєному розкаюється.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України судом не досліджувались інші докази на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні злочину та інших обставин, які ніким не оспорювались.

Оскільки учасники судового провадження вважають, що фактичні обставини підтверджуються доказами, що маються в справі та не потребують дослідження в ході судового розгляду, суд також визнає їх доказаними, а саме - фактичні обставини щодо дати, часу, місця, способу скоєння злочину, форми умислу.

При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції відсутні, та роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_4 винен у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).

Обвинувачений ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем служби характеризується посередньо, за місцем проживання - позитивно.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є з`явлення із зізнанням, оскільки він самостійно припинив злочин, з`явившись до місця військової служби, а також щире каяття, оскільки він повністю визнав вину у вчиненні злочину та дав правдиві покази про його обставини.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При визначенні виду та міри покарання ОСОБА_4 суд враховує, що вчинений ним злочин відноситься до категорії тяжких, особу винного, який не уникав кримінальної відповідальності, визнання ОСОБА_4 своєї вини, відсутність обтяжуючих покарання обставин, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину (щире каяття та з`явлення із зізнанням), а також особу винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вчинив злочин на ґрунті особистих стосунків, молодий вік обвинуваченого, якому на момент вчинення злочину виповнилось 23 роки, його позитивну характеристику і поведінку за період кримінального провадження, що виразилась у сумлінному ставленні до своїх службових обов`язків. Тому суд вважає за можливе пом`якшити покарання та призначити його із застосуванням ст. 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 407 КК України, у виді арешту, що буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, призначивши покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді арешту на строк чотири місяці.

Призначене покарання у виді арешту на строк чотири місяці ОСОБА_4 , який є військовослужбовцем, відбувати на гауптвахті.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не застосовувати.

Строк відбування покарання рахувати з дня поміщення його на гауптвахту в порядку виконання вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його оголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1