ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 21 червня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду
цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
при секретарі ОСОБА_6
Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 04 серпня 2015 року
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та жительку м. Полтави, громадянку України, не працюючу, не одружену, таку, що не має судимості,
визнано невинуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 309 КК та виправдано у зв`язку з недоведеністю вчинення нею кримінального правопорушення.
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 15 червня 2016 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 залишено без зміни.
Як встановив суд, ОСОБА_7 було пред`явлено обвинувачення в тому, що в невстановлений досудовим розслідуванням час, місці та спосіб, вона незаконно, без мети збуту, придбала особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс та стала його незаконно зберігати при собі без мети збуту.
29 жовтня 2014 року, приблизно о 18 год. 00 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: вул. Жилянська, 45 у м. Києві, була затримана працівниками міліції за підозрою у незаконному зберіганні наркотичних засобів. Так, слідчо-оперативна група Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві, за участю двох понятих у кв. АДРЕСА_1 , за місцем тимчасового мешкання ОСОБА_7 , виявила та вилучила паперовий згорток з речовиною рослинного походження, яку ОСОБА_7 раніше незаконно придбала та зберігала при собі без мети збуту. Згідно висновку експерта, ця речовина є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого обмежено - канабісом, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 7,05 г. Дії ОСОБА_7 було кваліфіковано за ч. 1 ст. 309 КК, як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів, без мети збуту.
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотні порушення кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність просить скасувати судові рішення щодо ОСОБА_7 з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції. Зокрема, прокурор вважає, що судом першої інстанції ОСОБА_7 було необґрунтовано виправдано у зв`язку з недоведеністю вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК, а судом апеляційної інстанції не було перевірено всі доводи апеляційної скарги прокурора, не надано їм відповідну оцінку та передчасно зроблено висновок про законність та обґрунтованість виправдувального вироку місцевого суду.

У запереченнях на касаційну скаргу прокурора захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в інтересах виправданої ОСОБА_7 , просять залишити касаційну скаргу прокурора без задоволення, а судові рішення щодо їх підзахисної - без зміни, посилаючись на їх законність та обґрунтованість.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який частково підтримав касаційну скаргу та просив скасувати лише ухвалу, перевіривши матеріали провадження і обговоривши наведені у скарзі та запереченнях доводи, суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Згідно з вимогами п.1 ч. 1 ст. 438 КПК підставою для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення кримінального процесуального закону.
Відповідно до положень ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.
Згідно з вимогами ст. 419 КПК у своїй ухвалі суд апеляційної інстанції зобов`язаний навести докладні мотиви прийнятого рішення.
За приписами статей 404 та 405 цього Кодексу суд апеляційної інстанції зобов`язаний перевірити всі доводи в апеляційних скаргах, у тому числі за необхідності і шляхом дослідження доказів. Судове слідство в суді апеляційної інстанції здійснюється в обсязі, який необхідний для перевірки законності та обґрунтованості вироку чи ухвали, з урахуванням доводів і вимог, що наведені в апеляційній скарзі.
Проте у цьому кримінальному провадженні зазначених вимог закону апеляційним судом не виконано.
Зокрема, у апеляційній скарзі прокурор наводив доводи про те, що суд першої інстанції допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону визнавши деякі докази недопустимими, та не допустивши відомості, що містяться у досліджених матеріалах та показаннях, як докази. Так, судом у вироку зазначено, що всупереч вимог ст. 290 КПК прокурором, або слідчим за його дорученням, не було повідомлено підозрюваній, або його захиснику про завершення досудового розслідування та не надано доступ до матеріалів досудового розслідування. Однак, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що в них міститься повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування, яке надіслано на адресу ОСОБА_7 23.02.2015 за вихідним номером № 9746, в якому останній повідомлено, що досудове розслідування, відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0009746 від 30.10.2014, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, в якому вона є підозрюваною, завершено. Крім того, у вищевказаному повідомленні також вказано, що на підставі ст. 290 КПК остання має право на ознайомлення з матеріалами провадження до 28.02.2015 у приміщенні СВ Голосіївського РУ ГУ МВСУ України в м. Києві. Також, 27.02.2015, прибувши до слідчого відділу Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві, ОСОБА_7 у даному повідомленні в графі для ознайомлення зазначила, що вона ознайомлена, однак, в зв`язку з тим, що 28.02.2015 та 01.03.2015 є вихідними днями, а остання проживає в м. Полтава, з урахуванням зайнятості її захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , не надавши органу досудового розслідування відповідних підтверджуючих документів, остання просила призначити вищевказану слідчу дію починаючи з 03.03.2015.
Тим самим, на думку прокурора, сторона державного обвинувачення виконала свій процесуальний обов`язок надала доступ стороні захисту до матеріалів досудового розслідування та відкрила їм матеріали кримінального провадження для ознайомлення (ч.ч. 8, 9 ст. 290 КПК України). Вказані доводи апеляційної скарги прокурора належним чином апеляційним судом не перевірено та не проаналізовано.
Крім того, апеляційний суд, вибірково оцінивши представлені у вироку докази не навів переконливих мотивів і правових аргументів на підтвердження своїх висновків про відсутність в діях ОСОБА_7 складу правопорушення передбаченого за ч. 1 ст. 309 КК.
Серед іншого, в ухвалі апеляційного суду допущено неточності та суперечності, що унеможливлює точне розуміння її змісту та ставить під сумнів її законність та обґрунтованість.
Зокрема, в своїй ухвалі Апеляційний суд м. Києва допустив суттєві суперечності при наданні оцінки законності виправдання ОСОБА_7 . Так, суд першої інстанції виправдав ОСОБА_7 у зв`язку з недоведеністю вчинення кримінального правопорушення обвинуваченою. Однак, апеляційний суд в мотивувальній частині ухвалі зазначив: «висновки суду першої інстанції про відсутність складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, у діянні ОСОБА_7 , ґрунтуються на об`єктивно встановлених фактичних даних кримінального провадження, повної та всебічної оцінки кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, відповідно до вимог ст. 94 КПК України».
Надалі по тексту ухвали апеляційний суд вказує: «Як вірно зазначили в своїх запереченнях захисники ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , обвинуваченням не доведено ст. 91 КПК України, а саме час, місце, спосіб, винуватість обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення». Пізніше апеляційний суд в ухвалі знову зазначає: «із матеріалів кримінального правопорушення вбачається, що суд першої інстанції обґрунтовано і вмотивовано дійшов висновку про те, що стороною обвинувачення не доведено наявність в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України». А ще далі апеляційний суд підтверджує: «Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції … обґрунтовано прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_7 об`єктивної та суб`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК» (а. 5 ухвали).
З огляду на викладене колегія суддів вважає, що апеляційний перегляд кримінального провадження всупереч вимогам ст. 2 КПК відбувся формально. Ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК і її не можна визнати законною, обґрунтованою і вмотивованою. Зазначене рішення постановлено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Тому на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК ухвалу апеляційного суду необхідно скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді апеляційної інстанції.
Під час нового розгляду справи апеляційному суду необхідно провести процедуру апеляційного провадження з дотриманням положень глави 31 КПК та ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.
З урахуванням наведеного, керуючись статтями 434, 436 КПК України, п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02 червня 2016 року, колегія суддів
ухвалила:
Касаційну скаргу прокурора задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 15 червня 2016 року щодо ОСОБА_7 . ОСОБА_7 скасувати, призначити новий розгляд кримінального провадження в суді апеляційної інстанції.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3