Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження 1-кп/641/73/2017 Справа № 641/293/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 серпня 2017 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за N 0002061 від 01.08.2014 р., за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, заміжньої, маючої на утриманні малолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з вищою освітою, працюючої на посаді виконуючої обов`язки директора у ДП «Обласний аптечний склад», мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
- у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 222, ч. 4 ст. 358 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , в період з 01.03.2012 року до 28.03.2012 року, точного часу та дати не встановлено, маючи злочинний намір, спрямований на використання завідомо підробленого документа для отримання кредиту на споживчі цілі, надала довідку № 39 від 01.03.2012 р. з ТОВ «Тріофарм», яка містить завідомо неправдиві відомості про її дохід в розмірі 42400 гривень за період вересня 2011 лютого 2012 року працівнику банку «ТРАСТ», що розташований за адресою: м. Харків, пр. Московський, 96-А. Однак, згідно даних, наданих слідству ГУ Міндоходів в Харківській області та Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова, дійсні доходи ОСОБА_4 в ТОВ «Тріофарм» за період вересня 2011 лютого 2012 р. склали 7600 гривень.
Крім того, 27.03.2012 року ОСОБА_4 , надала працівнику ХОД ПАТ БАНК «ТРАСТ» ОСОБА_7 завідомо неправдиву інформацію про її щомісячний підтверджений дохід за основним місцем роботи в ТОВ «Тріофарм» в сумі 5 776,77 гривень і неофіційний дохід в сумі 1500 гривень при заповненні заяви анкети позичальника кредиту 27.03.2012 року та засвідчила, як повну та достовірну, вищезазначену неправдиву інформацію своїм підписом на документі. Однак, згідно даних, наданих слідству ГУ Міндоходів в Харківській області та Управлінням Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова, дійсні доходи ОСОБА_4 в ТОВ «Тріофарм» за період вересня 2011 року лютого 2012 року склали 7600 гривень.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.222, ч.4 ст.358 КК України не визнала, пояснила, що з 2002 року працювала в ТОВ «Тріофарм», в тому числі з 2003 року на посаді завідуючого аптекою. В січні 2012 року, точну дату не пам`ятає, до неї звернувся директор ТОВ «Тріофарм» ОСОБА_8 , з проханням оформити на її ім`я кредитний договір, оскільки підприємство знаходилось в скрутному матеріальному положенні, а він вже мав декілька кредитів, на що вона, спочатку відповівши відмовою, в подальшому погодилась. На початку березня 2012 року на прохання ОСОБА_8 , який пояснив, що він домовився в банку щодо оформлення на її ім`я кредиту, вона взяла паспорт, ідентифікаційний код, й вони разом з ОСОБА_8 приїхали в банк «ТРАСТ», де операціоніст банку ОСОБА_7 надала їм документи, які вона підписала, але не читала. При цьому, будь-яких відомостей про себе операціоністу не надавала, в кредитному договорі з її слів будь-яка інформація не визначалась. Через декілька днів, отримавши в банку гроші готівкою, вона передала їх ОСОБА_8 . Щодо необхідності надання довідки про доходи не знала, й дану довідку не бачила. Про цей документ довідалась лише від слідчого. Всі документи після підписання кредитного договору, забрав ОСОБА_8 . Вказала, що погодилась оформити на себе кредитний договір, оскільки ОСОБА_8 пояснив щодо скрутного матеріального положення на підприємстві, й ці гроші необхідні були для поповнення грошових обертів підприємства, для закупівлі лікарських препаратів. Зазначила, що кредит погашав ОСОБА_8 , а, коли в нього виникли фінансові проблеми погашала особисто - передавала гроші ОСОБА_8 , й він платив, квитанції залишав в себе. На цей час кредит повністю погашений. Зазначила, що не пам`ятає, чи фотографували її в банку. Вказала, що з кредитною справою її не ознайомлювали, що вони з ОСОБА_8 приїхали в банк, швидко підписали документи та поїхали.
Незважаючи на повне невизнання обвинуваченою ОСОБА_4 своєї провини у скоєнні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.1 ст.222, ч.4 ст.358 КК України, її вина у вчиненому доведена повністю і підтверджується наступними доказами.
Свідок ОСОБА_7 , в судовому засіданні пояснила, що з 2008 р. по 2013 р. працювала в банку «ТРАСТ» операціоністом, з обслуговування клієнтів щодо отримання кредитів, для чого клієнтами особисто надавались оригінал паспорта, ідентифікаційний код, довідка про доходи та в їх присутності заповнювалась, вносилась в систему та розпечатувалась заява на отримання кредиту, з якою клієнт знайомився, й його фотографували в приміщенні банку. Далі, протягом двох днів службою охорони банку здійснювалась перевірка достовірності даних, вказаних в заяві клієнтом. У випадку позитивного результату, про це клієнт повідомлявся й приходив, отримував в банку грошові кошти. Зазначила, що отримання в банку кредиту неможливо за відсутності клієнта, оскільки він відповідає на питання заяви щодо отримання кредиту, деякі з яких мають особистий характер, крім того, клієнта фотографують. Також, клієнт особисто ознайомлюється з заявою на отримання кредиту, з графіком суми його погашення, власноручно підписує кожен документ, операціоністом звертається увага клієнта на суму кредиту, роз`яснюється графік погашення кредиту. Зазначила, що перед оформленням кредиту ОСОБА_4 , їй будь-які вказівки від будь-кого не надавались. Наполягала на тому, що остання особисто приходила в банк щодо оформлення кредитного договору, приносила документи для його оформлення, в тому числі, довідку про доходи, ставила свої підписи на документах. Заперечувала, що довідку приносив ОСОБА_8 . Зазначила, що взагалі його не пам`ятає, не заперечувала, що можливо він знаходився на території банку, але поряд з клієнтом ОСОБА_4 його не було. Вказала, що у випадку, якщо надана клієнтом довідка потребувала доопрацювань в частині дати, підпису, чи з інших формальних питань, то вона, як операціоніст, могла, залишивши в банку оригінал довідки, надати клієнту можливість донести уточнену довідку, яку вже могла нарочним принести інша людина, при цьому уточнена довідка звірялась з тією, яка вже знаходиться в банку, після чого замінялась. Але це стосувалось лише формальних уточнень довідки. У випадку, якщо були розбіжності в сумах доходу довідка не могла бути уточнена клієнтом, оскільки в такому випадку вся процедура оформлення заявки на отримання кредиту повинна була бути розпочата спочатку. Вказала, що підписання й заявки на отримання кредиту й кредитного договору в один й той самий день є неможливим, оскільки відомості про заявку на отримання кредиту вносяться до системи, служба охорони банку здійснює верифікацію, тобто, перевірку щодо можливості надання кредиту певній особі. В цьому випадку через систему банку надходить повідомлення. Як правило, відповідь надходить через 2-3 дні, але можливо надання відповіді й в той же день. Пояснила, що в заяві-анкеті на отримання споживчого кредиту розмір підтвердженого доходу за основним місцем роботи в розмірі 5776,77 грн. був визначений за допомогою комп`ютерної програми банку, але, виходячи з сум, визначених в довідці про доходи, наданої клієнтом.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що працювала в банку «ТРАСТ» з 2011 року по лютий 2013 року генеральним директором Харківської дирекції. Зазначила, що кредитуванням в банку займались менеджери відповідно до посадової інструкції. Для отримання кредиту клієнтом надавалась, в тому числі, довідка про доходи. Зазначила, що менеджери телефонували по різним підприємствам, пропонували послуги банка, роз`яснювали які документи необхідні для оформлення кредиту. Пояснила, що для отримання кредиту, заявка клієнтом підписується особисто, з особистим наданням відповідного пакету документів. Вказала, що для оформлення кредитного договору необхідним є надання, в тому числі, довідки про доходи. Щодо додаткових доходів клієнта, то ці відомості вносяться в заявку зі слів клієнта. Зазначила, що сума в заяві-анкеті визначається автоматично банком, виходячи з довідки, наданої клієнтом, про доходи.
Оцінюючи показання даних свідків, суд враховує, що вказані особи станом на березень 2012 року працювали на банку «ТРАСТ», були посадовими особами, діяльність яких регулювалась, в тому числі, Порядком про відкриття банками рахунків клієнтів, використання коштів за ними і порядок їх закриття визначаються п.1.4 Інструкції «Про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах» від 12.11.2003 р. № 492 (в редакції, яка діяла станом на 01.03.2012 р. - 28.03.2012 р.), Постанови Правління НацБанку України.
Так, згідно п. 2.1. Банкам забороняється відкривати та вести анонімні номерні рахунки. Банки зобов`язані на підставі офіційних документів або засвідчених в установленому законодавством України порядку їх копій ідентифікувати клієнтів - власників рахунків/представників власників рахунків/фізичних осіб, які відкривають рахунки на користь третіх осіб у порядку, встановленому законодавством України з питань запобігання легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму. Рахунок клієнту відкривається лише після його ідентифікації банком.
Відповідно до п. 2.3, Банк з метою ідентифікації резидентів має встановити: для фізичної особи - прізвище, ім`я та по-батькові, дату народження, серію і номер паспорта (або іншого документа, що посвідчує особу), дату видачі та орган, що його видав; відомості про місце проживання або місце перебування фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта, у якому органами державної податкової служби зроблено відмітку про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта.
Згідно п.2.6, Уповноважений працівник банку в присутності особи, що відкриває рахунок (власника рахунку/представника власника рахунку/фізичної особи, яка відкриває рахунок на користь третьої особи), робить копії відповідних сторінок паспорта та/або інших документів з інформацією, яку банк має визначити відповідно до законодавства України з метою ідентифікації особи. Ці копії засвідчуються підписами уповноваженого працівника банку та особи, що відкриває рахунок, як такі, що відповідають оригіналу, і зберігаються в справі з юридичного оформлення рахунку.
Таким чином, при оформленні кредитного договору, працівник банку ідентифікує особу, рахунок клієнту відкривається лише після його ідентифікації банком. Копії відповідних документів з відповідною інформацією робляться в присутності особи, що відкриває рахунок.
З огляду на вищевикладене, зважаючи на послідовність показань свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , узгодження їх показань між собою, враховуючи, що вони є не зацікавленими особами в цій справі, працювали в банку «ТРАСТ» станом на березень 2012 року, були посадовими особами, діяльність яких регламентована відповідно до діючого законодавства, в тому числі, вказаною Постановою Правління НацБанку України, й які несли відповідальність за здійснення своїх функціональних обов`язків у встановленому законом порядку, суд вважає ці показання достовірними.
Крім показань свідків, вина обвинуваченої ОСОБА_4 у скоєних злочинах підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами:
- довідкою про доходи №39 від 01.03.2012р., виданою ТОВ «ТРІОФАРМ» про те, що завідуючій аптекою ТОВ «ТРІОФАРМ» ОСОБА_4 , яка працює на посаді з 01.02.2003 року, нарахована заробітна плата з вересня 2011 року по грудень 2011 року складає щомісячно 7000,00 грн., в січні-лютому 2012 року 7200,00грн. на місяць , й загальна сума нарахованої заробітної плати за 6 місяців за період з вересня 2011року по лютий 2012року включно склала 42400,00грн. (а.с.165 Т2);
- копіями звітів УПФУ в Дзержинському районі м. Харкова по страхувальнику ТОВ «Тріофарм» щодо нарахованої заробітної плати застрахованої особи ОСОБА_4 за період з вересня 2011 року по лютий 2012 року, загальна сума нарахованого доходу складала в вересні-грудні 2011 року 1250 грн., січні-лютому 2012 року 1300 грн., тобто, 7600 грн. (а.с.133-144 Т2);
- з кредитної справи Харківської регіональної дирекції ПАТ Банк «ТРАСТ» ОСОБА_4 за кредитним договором R022.0013140, вбачається, що 27.03.2012 року ОСОБА_4 звернулась до банку «ТРАСТ» з Заявою-Анкетою на отримання споживчого кредиту 27.03.2012 року, зазначивши в якості відомостей про основне місце роботи - ТОВ «Тріофарм», посада заступник керівника організації; підтверджений дохід за основним місцем роботи на місяць на підставі довідки про доходи за 6 місяців 5776,77грн., неофіційний дохід 1500, 00грн. Сума кредиту 59000,00грн. Зазначено, що заявник підтверджує, що вона ознайомлена з умовами споживчого кредитування на власні потреби ПАТ Банк «ТРАСТ»; що уся інформація, надана нею в банк в цій анкеті, є повною, достовірною у всіх відношеннях; зобов`язується терміново повідомляти Банк про будь-які зміни в цій інформації; погоджується, що Банк має право перевіряти інформацію, надану в цій Анкеті, і проводити такі перевірки, які Банк вважає за необхідне; уповноважує Банк зв`язуватись з роботодавцем для перевірки та отримання будь-якої необхідної інформації (а.с.170-171 Т2);
- згідно кредитного договору R022.0013140, між ОСОБА_4 та ПАТ Банком «ТРАСТ» 28.03.2012 року укладений договір кредиту на споживчі цілі в розмірі 59000,00 грн. на строк 36 місяців. Згідно п.1.4 Умов надання та обслуговування кредитів на споживчі цілі, Договір включає в себе в якості складових та невід`ємних частин ці «Умови надання та обслуговування кредитів на споживчі цілі», Тарифи ПАТ Банк «ТРАСТ» на розрахунково-касове обслуговування поточних рахунків фізичних осіб, які відкриті при одержанні споживчого кредиту, Графік платежів, Розпис сукупної вартості кредиту, заяву про надання кредиту на споживчі цілі (а.с. 150-162 Т2);
- пам`яткою клієнта про основні параметри споживчого кредитування ПАТ Банк «ТРАСТ», який є Додатком №2б, підписаний 27.03.2012р. та отриманий ОСОБА_4 , в пункті 4 вказаний перелік документів Заявника при укладенні договору споживчого кредиту, а саме - паспорт громадянина України, Анкета, Реєстраційний номер облікової картки платника податків, Довідка, що підтверджує доходи Заявника за останні шість місяців з поточного місця роботи (термін дії довідки на момент подачі анкети - не більше 30 календарних днів з дати видачі, копія трудової книжки (а.с.161 Т1);
- розписом сукупної вартості кредиту (Додатку №2 до Кредитного договору R022.0013140 (а.с.151 Т2), згідно якого, розпочинаючи з 24.04.2012 року, щомісячні суми платежів позичальника ОСОБА_4 в Банк «ТРАСТ» повинні були складати суми в розмірі 2330,90грн. (1523,18грн.+270,82 грн.+536,90грн.). Остаточний платіж за вказаним кредитним договором повинен був відбутись позичальником 25.03.2015 року й мав скласти 2335,16 грн. (1790,02грн.+8,24грн.+536,9грн.).
Оцінюючи вказані докази як належні та допустимі в цій справі, суд враховує, що обвинуваченою ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечувався підпис на всіх документах Кредитної справи Харківської регіональної дирекції ПАТ Банк «ТРАСТ» ОСОБА_4 за кредитним договором R022.0013140 від 28.03.2012року (а.с.147-171 Т2). Крім того, її підпис підтверджений висновком експерта № від 25.11.2014року №434 (а.с.156-161 Т1).
Також, з досліджених в судовому засіданні копії трудової книжки (а.с.163 -164 Т2, картки фізичної особи-платника податків (а.с.166 Т2), копії паспорта (Т2 а.с.167-169), вбачається, що вірність даних документів завірена підписом обвинуваченої ОСОБА_4 та операціоністом ОСОБА_7 .
Суд критично оцінює заперечення обвинуваченої ОСОБА_4 щодо її не ознайомлення з документами, які вона підписувала в банку, необізнаності про наявність довідки про доходи № 39 від 01.03.2012 року та про відомості, викладені в ній, а також про інформацію, визначену в заяві-анкеті на отримання кредиту. Так, в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , яка безпосередньо займалась оформленням даного кредитного договору, категорично заперечувала можливість надання пакету документів, інформації для укладення договору, та безпосередньо укладення самого договору іншою особою, наполягала на тому, що ОСОБА_4 особисто приходила в банк «ТРАСТ». Крім того, обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечувала, що дійсно, вона приїжджала в Банк «ТРАСТ» для отримання кредиту, й, знаходячись в приміщенні Банку «ТРАСТ», особисто підписувала документи для отримання кредиту, завіряла копії особистих документів - паспорту, реєстраційного номеру, копію трудової книжки. В судовому засіданні підтвердила свій підпис на всіх документах кредитної справи R022.0013140, також її підпис підтверджений висновком експерта № від 25.11.2014року №434. Так, підписуючи Заяву-Анкету на отримання споживчого кредиту від 27.03.2012року, позичальник ОСОБА_4 підтвердила достовірність та повноту наданої неї інформації, зокрема, щодо суми підтвердженого доходу за основним місцем роботи в розмірі 5776,77 грн., яка значно та суттєво відрізнялась від суми щомісячного доходу, який їй нараховувався за місцем роботи фактично й в середньому складав 1221грн.(7600грн. за період з вересня 2011року по лютий 2012 року/6 місяців) про що було відомо ОСОБА_4 . Таким чином, обвинуваченою ОСОБА_4 були надані банку завідомо неправдиві відомості про доходи в розмірі, який значно перевищує фактично отримані нею кошти.
Також суд критично ставиться до показань обвинуваченої ОСОБА_4 в частині оспорювання факту надання нею довідки про доходи №39 від 01.03.2012року, в банк.
Так, в судовому засіданні свідок захисту ОСОБА_8 пояснив, що в лютому 2012 року, працюючи директором ТОВ «Тріофарм», він звернувся з проханням до ОСОБА_4 , яка працювала в ТОВ «Тріофарм» на посаді завідуючого аптекою, щодо оформлення кредиту для покращення фінансового стану підприємства, оскільки в нього кредит був вже оформлений. Отримавши від неї позитивну відповідь, він взяв в ОСОБА_4 оригінал паспорта, з її особової справи - копію трудової книжки, коду, склав довідку, та відвіз в банк особисто, звернувшись до операціоніста ОСОБА_7 , яка зняла копії документів, завірила. Приблизно через 2 години, подзвонили з банку, що пакет документів підготований, та він з ОСОБА_4 поїхав в банк. Остання завірила копії вказаних документів-копію трудової книжки, паспорту, коду, забрала оригінали документів у ОСОБА_7 . Операціоніст надала пакет документів ОСОБА_4 , в тому числі, з оригіналом довідки. Остання підписала всі документи на отримання кредиту в його присутності, не ознайомившись з ними. Через 2-3 дні після підписання в Києві, ОСОБА_4 отримала 50000,00грн. Вказав, що надана ним довідка була сфальсифікована, оскільки сума отриманих ОСОБА_4 доходів, не відповідала дійсності, за що він був в подальшому засуджений вироком суду. ОСОБА_4 довідку не бачила, про її існування не знала. Взагалі не цікавилась, яким чином їй буде наданий кредит, її цікавило лише те, що кредит буде виплачувати він. Банк знав, що даний кредит оформлюється не для ОСОБА_4 . Зазначив, що й заявка на отримання кредиту, й кредитний договір підписані ОСОБА_4 в один й той самий день. Пояснив, що на цей час сума кредиту погашена повністю.
Суд ставить під сумнів правдивість показань даного свідка в тій частині, що саме ним надавалась довідка про доходи ОСОБА_4 в БАНК «ТРАСТ», оскільки його показання спростовуються показаннями свідка ОСОБА_7 , попередженої в судовому засіданні про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показань, яка заперечувала щодо можливості надання довідки про доходи ОСОБА_4 будь-якою іншою сторонньою особою. Зазначила, що ОСОБА_8 не пам`ятає, не заперечувала, що можливо він знаходився на території банку, але поряд з клієнтом ОСОБА_4 його не було.
Крім того, критично оцінюючи показання свідка ОСОБА_8 в зазначеній частині та показання обвинуваченої в частині оспорювання факту надання нею довідки про доходи №39 від 01.03.2012 року в банк, суд враховує, що в даному випадку обвинуваченій ОСОБА_4 інкримінується вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, а саме використання завідомо підробленого документу шляхом його надання до банку «ТРАСТ» для отримання кредиту та вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 222 КК України. Так, в даному випадку мало місце укладення кредитного договору на споживчі цілі, оформлення якого відбулось за умови виконання певних дій, зокрема, з боку клієнта ОСОБА_4 , а саме надання, в тому числі, довідки про доходи, які повинні були бути не менше відповідного розміру, визначеного банком - як підстави для надання кредиту. Й саме в зв`язку за умови виконання даних дій з боку клієнта, між останнім та банком міг бути укладений договір кредиту. Так, в письмовому повідомленні №562/ 11 від 12.11.2014 року, ПАТ Банк «ТРАСТ» зазначили, що для видачі кредиту в сумі 50000,00грн. по продукту «ПАРТНЕР», ОСОБА_4 повинна була мати дохід не менше 5000,00грн./місяць, й, у випадку надання нею довідки, щодо доходів в розмірі 1250 грн/міс. - запрошену суму кредиту вона би не отримала (л.д.139 Т1). Тобто, саме факт надання обвинуваченою ОСОБА_4 довідки про доходи у визначеному в ній розмірі, потягнув за собою правові наслідки укладення договору кредиту на споживчі цілі в сумі 59000грн. Також, суд враховує, що обвинувачена особисто підписала Заяву-Анкету на отримання споживчого кредиту від 27.03.2012 року, підтвердивши достовірність та повноту наданої неї інформації, з зазначенням суми підтвердженого доходу за основним місцем роботи в розмірі 5776,77 грн., що було для обвинуваченої завідомо неправдивою інформацією щодо фактично отриманого нею доходу. Згідно пояснень свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , сума доходу в заяві-анкеті визначається за допомогою комп`ютерної програми банку, виходячи з сум, визначених в довідці про доходи, наданої клієнтом, в зв`язку з чим, на підставі вказаних даних, в подальшому був оформлений кредитний договір R022.0013140 від 28.03.2012року. Таким чином, в даному випадку має місце використання обвинуваченою ОСОБА_4 завідомо підробленого документу шляхом його надання до банку для отримання кредиту, та надання банку завідомо неправдивої інформації для отримання кредиту, тобто, шахрайство з фінансовими ресурсами.
Показання обвинуваченої ОСОБА_4 в тій частині, що в заяві-анкеті на отримання споживчого кредиту в графі «контактна інформація позичальника» вказаний номер мобільного телефону ОСОБА_8 , що, на думку обвинуваченої, підтверджує той факт, що саме останнім надавалась інформація при заповненні даної анкети, судом оцінюється критично, оскільки даний факт не має будь-якого доказового значення в цій справі.
Крім того, доводи сторони захисту щодо посилання на показання свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_9 в тій частині, що визначення в заяві-анкеті на отримання кредиту суми підтвердженого отриманого доходу в розмірі 5776,77грн. відбулось банком в автоматичному програмному режимі, а не в результаті надання відомостей ОСОБА_4 судом оцінюються критично, оскільки вказані свідки в судовому засіданні пояснювали щодо визначення вказаної суми програмою, але, виходячи з сум, визначених клієнтом в довідці про доходи. Крім того, достовірність вказаної суми підтвердженого доходу в розмірі 5776,77грн. була підтверджена ОСОБА_4 , яка особисто підписала вказаний документ.
Суд критично оцінює заперечення обвинуваченої ОСОБА_4 в тій частині, що за дії, які в даному кримінальному провадженні інкримінуються їй, вже винесений вирок відносно ОСОБА_8 Комінтернівським районним судом м. Харкова 08.08.2014 року, оскільки останній засуджений за ч.1 ст.366 КК України складання та видачу завідомо неправдивого офіційного документу службовою особою, тоді як в даному випадку ОСОБА_4 інкримінується вчинення інших кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.4 ст. 358 КК України використання підробленого документу, та ч.1 ст.222 КК України шахрайство з фінансовими ресурсами, а саме - надання до банку завідомо неправдивої інформації для отримання кредиту. Крім того, як вбачається з вироку за обвинуваченням ОСОБА_8 , його визнано винним у вчиненні складання та видачу завідомо неправдивого офіційного документу службовою особою, а саме довідки №39 від 01.03.2014року, тоді як ОСОБА_4 інкримінується використання іншого підробленого документу довідки № 39 від 01.03.2012 року.
Показання обвинуваченої ОСОБА_4 в тій частині, що вона оформлювала кредит не для використання на споживчі цілі, а для використання ОСОБА_8 для поповнення грошових обертів підприємства ТОВ «ТРІОФАРМ», для закупівлі лікарських препаратів, та показання ОСОБА_8 в тій частині, що працівники банку знали, що кредитний договір оформлюється не для ОСОБА_4 суд оцінює критично, оскільки кредитний договір підписаний саме ОСОБА_4 ; при оформленні договору вона була ознайомлена зі всіма умовами надання та обслуговування кредитів на споживчі цілі,крім того, листом ПАТ Банку «ТРАСТ» №556/ 10 від 16.10.2014 року, зазначено, що умовами кредитного договору R022/0013140 від 28/03/2014 року ПАТ Банку «ТРАСТ» №562/ 11 від 12.11.2014 року, передбачено надання кредитів на споживчі цілі, тому використання кредиту ОСОБА_4 для закупівлі лікарських засобів ТОВ «ТРІОФАРМ» з метою їх подальшого продажу є недопустимим (а.с.138 Т1).
Таким чином, суд критично ставиться до показань обвинуваченої ОСОБА_4 щодо невизнання провини у вчиненні кримінальних правопорушень, оскільки її свідчення не знайшли свого підтвердження в ході судового слідства, повністю спростовуються об`єктивною сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які узгоджуються між собою і не мають протиріч. Таким чином, покази обвинуваченої в частині не визнання провини, суд розцінює як спробу уникнути відповідальності за скоєні злочини.
З огляду на вищевикладене, при встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), які інкримінуються їй доведена повністю, її дії правильно кваліфіковані за ч.4 ст.358 КК України використання завідомо підробленого документа шляхом його надання до ХОД ПАТ БАНКУ «ТРАСТ» для отримання кредиту, та за ч.1 ст.222 КК України - шахрайство з фінансовими ресурсами, а саме - надання обвинуваченою ОСОБА_4 до банку завідомо неправдивої інформації для отримання кредиту.
Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченої, згідно зі ст. 66, 67 КК України, судом не виявлено.
Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" зазначає, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Таким чином, при призначенні покарання ОСОБА_4 , суд враховує відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, а також бере до уваги, що обвинувачена за місцем роботи у КП «Муніципальна аптека міста Харкова» характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, на утриманні має малолітню дитину. Крім того, суд враховує, що відповідно до ст. 12 КК України, кримінальні правопорушення (злочини), передбачені ч. 1 ст. 222, ч. 4 ст.358 КК України, відносяться до категорії невеликої тяжкості злочинів.
Враховуючи вищевказане, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання за вчинені кримінальні правопорушення (злочини) у виді штрафу, що буде відповідати не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченої, буде обґрунтованим, необхідним та достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.
Згідно п.п.1,2 ч.1 статті 49 Кримінального кодексу України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі, а також - три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді обмеження або позбавлення волі.
Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України, особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах передбачених ст. 49 КК України.
При цьому, суд зазначає, що обвинуваченій роз`яснювалось її право бути звільненою від покарання відповідно до Закону України «Про амністію у 2014 році», однак, ОСОБА_4 наполягала на тому, що вона не винна та просила не застосовувати до неї вищевказані положення законодавства.
Враховуючи, що обвинувачена свою вину не визнала та наполягала на своїй невинності, а також враховуючи, що її винність встановлена під час судового розгляду, крім того, судом встановлено, що з моменту вчинення даних кримінальних правопорушень, тобто з 2012 року минуло більше трьох років, отже, строк притягнення до кримінальної відповідальності винної особи сплив, перебіг його давності не зупинявся та не переривався, тому, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 підлягає звільненню від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі ч. 5 ст. 74, п.п.1,2 ч.1 ст. 49 КК України.
Відповідно до ст. 124 КПК України, суд стягує з ОСОБА_4 витрати, пов`язані з проведенням судової почеркознавчої експертизи № 434 від 25.11.2014 року в сумі 589,68 грн.
Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Цивільний позов по справі відсутній.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винною у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.222, ч.4 ст.358, КК України та призначити їй покарання:
-за ч 1. ст. 222 КК України у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних розмірів мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій на підприємствах усіх форм власності на строк 1 рік;
-за ч.4 ст. 358 КК України у вигляді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян , що становить 680 (шістсот вісімдесят ) гривень.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання - у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних розмірів мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій на підприємствах усіх форм власності на строк 1 рік.
На підставі ч.5 ст.74, п.п.1,2 ч.1 ст.49 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеної основної та додаткової міри покарання, у зв`язку із закінченням строків давності.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судово-почеркознавчої експертизи в сумі 589 ( п`ятсот вісімдесят дев`ять) грн. 68 коп.
Речові докази: документи кредитної справи ОСОБА_4 від 28.03.2012 року, що приєднані до матеріалів кримінального провадження № 00002061 від 01.08.2014 року залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя - ОСОБА_1