АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Провадження №11-кп/796/1386/2017
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
В И Р О К
20 липня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_5
за апеляційною скаргою заступника прокурора м. Києва ОСОБА_7 на вирок Печерського районного суду м. Києва від 29 березня 2017 року,-
Цим вироком ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, та призначено покарання:
- за ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доході громадян, що становить 850 грн;
- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доході громадян, що становить 850 грн;
На підставі ч.ч. 1, 2 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_5 призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доході громадян, що становить 850 грн..
Ухвалено стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення технічної експертизи в розмірі 1100 грн. 50 коп..
Відповідно до ст.100 КПК України вирішено питання про речові докази.
За вироком суду, ОСОБА_5 в квітні 2016 року, більш точний час органом досудового розслідування не встановлений, поблизу станції КП «Оболонь» за 80 грн. придбав у невстановленої особи бланк учнівського квитка з відтиском печатки, маючи на меті підробити учнівський квиток та використовувати його для безкоштовного проїзду в громадському транспорті.
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 в один із днів квітня 2016 року за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 вклеїв в бланк учнівського квитка власну фотокартку, вписав анкетні дані ОСОБА_8 , номер учнівського квитка № К/495 та школи № 247 м. Києва, тим самим підробив учнівський квиток з метою його використання для безкоштовного проїзду в громадському транспорті.
15 червня 2016 року приблизно о 14 год. 10 хв. ОСОБА_5 знаходився поблизу станції метрополітену Дніпро в Печерському районі м. Києва. У нього виник злочинний умисел на використання завідомо підробленого документу, а саме учнівського квитка, який він зберігав при собі, з метою отримання права учня на безкоштовний проїзд в громадському транспорті.
Реалізуючи даний злочинний умисел, 15 червня 2016 року о 14 год. 21 хв., ОСОБА_5 , проходячи через контрольно-пропускний пункт на станції київського метрополітену Дніпро комунального підприємства Київський метрополітен» у м. Києві, з метою безкоштовного проїзду в громадському транспорті, пред`явив працівнику КП «Київський метрополітен» у м. Києві завідомо підроблений учнівський квиток № НОМЕР_1 виданого СШ № 247 м. Києва 12.02.2016 на ім`я ОСОБА_8 , тим самим використав завідомо підроблений документ, після чого був запрошений до службового приміщення вказаної станції метро працівником поліції, де у подальшому підроблений учнівський квиток у нього було вилучено.
Згідно відповіді з спеціалізованої школи № 247 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно навчався з 01.09.2005 по 01.06.2012 в спеціалізованій школі № 247. ОСОБА_8 дійсно навчався в 2015-2016 навчальному році в 9-Б класі та був відрахований 10.06.2016 в зв`язку з закінченням базової школи.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням заступник прокурора м. Києва подав апеляційну скаргу, згідно якої не оспорюючи фактичних обставин справи та правову кваліфікацію дій обвинуваченого просить скасувати вирок суду в частині призначеного покарання у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_5 призначити покарання за ч.1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за ч.4 ст.358 КК Україниу виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. На підставі ч.ч.1,2 ст. 70 КК України шляхом складання призначених покарань, остаточне покарання за сукупністю злочинів визначити у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1 700 грн. В іншій частині вирок залишити без змін.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначає на те, що судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_5 неправильно застосовано закон про кримінальну відповідальність, оскільки призначення обвинуваченому однакового за своїм видом та розміром покарання за різними частинами ст. 358 КК України, яке не є максимальним відповідно до санкцій, судом незаконно визначено остаточне покарання із помилковим застосуванням принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим. Таким чином, вважає, що фактично суд не застосував стосовно обвинуваченого положень ст. 70 КК України.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка просила задовольнити апеляційну скаргу, обвинуваченого, який не заперечував проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Оскільки під час судового провадження в суді першої інстанції суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, та учасники судового провадження у такому випадку позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, перегляду в апеляційній інстанції підлягає лише рішення суду першої інстанції про призначене ОСОБА_5 покарання.
ДіїОСОБА_5 за ч.1 ст.358, ч.4 ст. 358 КК України кваліфіковані відповідно до встановлених судом фактичних обставин по справі та пред`явленого обвинувачення, що ніким із учасників судового розгляду під сумнів не ставиться.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України та в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які відносяться до злочинів невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується задовільно, займається суспільно-корисною працею, зі слів, працює в ТОВ «Гармонія Лубни» мерчендайзером.
Також при призначенні ОСОБА_5 , покарання судом враховано обставини, які пом`якшують його покарання визнання вини та щире каяття та відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Разом із тим, колегія суддів визнає слушними доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування судом першої інстанції при ухваленні вироку закону України про кримінальну відповідальність.
Згіднодо положень ст. 70 КК України та п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, однакові за видом і розміром покарання поглиненню не підлягають, крім випадку, коли вони призначені у максимальних межах санкцій статей (санкції частин статей).
Відповідно, санкцією ч.1 ст. 358 КК України передбачено призначення покарання у виді штрафу до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років. Санкцією ч.4 вказаної статті передбачено призначення покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.
Таким чином, колегія суддів зауважує на те, що суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_5 остаточного покарання із застосуванням положень ст.70 КК України призначив покарання за сукупністю злочинів помилково застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, фактично не застосувавши до обвинуваченого положень ст. 70 КК України.
В даному випадку, обвинуваченому слід призначати остаточне покарання шляхом складення покарань, із врахуванням положень ст. 70 КК України, яке є справедливим і відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
З огляду на викладене, колегія суддів, вважає необхідним апеляційну скаргу прокурора задовольнити, а вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначеного ОСОБА_5 покарання, з ухваленням нового.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 418, 420, 424 КПК України, колегія суддів,-
Апеляційну скаргу заступника прокурора м. Києва ОСОБА_7 задовольнити.
Вирок Печерського районного суду м. Києва від 29 березня 2017 року стосовно ОСОБА_5 за ч.1 ст.358, ч.4 ст. 358 КК України скасувати в частині призначеного покарання.
Призначити ОСОБА_5 покарання:

за ч.1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доході громадян, що становить 850 грн;

за ч.4 ст. 358 КК України у у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доході громадян, що становить 850 грн..

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом складення покарань остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних розмірів доходів громадян, що становить 1 700 грн..

В решті вирок залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді:

___________ _____________ ____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3