У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 травня 2016 року Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених, в рамках кримінального провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 191, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:
В провадженні суду перебуває вищевказане кримінальне провадження.

У судовому засідання прокурор заявив клопотання про продовження відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою посилаючись на те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, оскільки останні можуть ухилятися від суду, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Захисники зазначили, що на їх думку, відпала потреба в утриманні обвинувачених під вартою та просили змінити їм міру запобіжного заходу на домашній арешт чи будь-який інший, вказуючи у тому числі на необгрунтованість обвинувачення за ст. 187 ч. 2 КК України.

Обвинувачені підтримали думки захисників.

При вирішенні клопотання про продовження ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжного заходу суд виходив з наступного.

Головуючий суддя вважає, що обраний відносно обвинувачених, кожного окремо, запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, враховуючи, що загальні положення щодо розумних строків у таких випадках викладено у правовій позиції Європейського суду з прав людини в рішенні у справі "Харченко проти України", згідно з якою "розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості" (п. 79 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року).

Так, у даному випадку діяння, в яких обвинувачуються ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 однозначно свідчать про наявність конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості та кореспондуються з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Суду не надано до суду жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що встановлені слідчим суддею ризики та обставини визначені п.п.1-11 ч.1 ст. 178 КПК України при обранні запобіжного заходу відносно обвинувачених, кожного окремо, у вигляді тримання під вартою, на даний час, втратили свою актуальність, а особи останніх перестали бути суспільно небезпечними.

Додаткових характеризуючих даних на обвинувачених, які б не були відомими слідчому судді при обранні/продовженні запобіжного заходу надано не було як на той момент, так і на цей час, останні жодним чином не змінилися.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

За таких обставин, суд, виходячи з положень ст. 331 КПК України, на даному етапі розгляду кримінального провадження не вбачає підстав для не продовження застосування запобіжного заходу, у вигляді утримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , кожного окремо, або зміни його на більш м`який.

З урахуванням наведеного та керуючись ст.331 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Продовжити застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.187, ч. 3 ст. 191, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 25 липня 2016 року, включно.
Продовжити застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченому у вчиненні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 25 липня 2016 року, включно.
Продовжити застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинуваченому у вчиненні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 25 липня 2016 року, включно.
Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору та направити начальнику Київського СІЗО Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1