УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2017 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Головного слідчого управління Служби безпеки України, яка полягає у невнесенні відомостей, викладених в заяві про кримінальне правопорушення, до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

В С Т А Н О В И В :

18.05.2017 до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Головного слідчого управління Служби безпеки України, яка полягає у невнесенні відомостей, викладених в заяві за вих. № 1224/08 від 08.05.2017 про кримінальне правопорушення, до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Після розгляду справи Апеляційним судом м.Києва скарга надійшла в провадження слідчого судді 27.06.2017.

В скарзі ОСОБА_3 ставить питання про зобов*язання начальника Головного слідчого управління СБ України внести відомості, викладені в заяві за вих. № 1224/08 від 08.05.2017 про кримінальне правопорушення, до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками злочинів, передбачених ст. 111, 375, 366, 396 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_3 доводи скарги не підтримав. Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду, в судове засідання не з*явився, про причини неявки суд не повідомив. З огляду на засади диспозитивності, передбачені ст. 26 КПК України, скорочені строки розгляду скарги, слідчий суддя розглядає скаргу за відсутності ОСОБА_3 .

Неявка уповноваженої особи ГСУ СБ України не перешкоджає розгляду скарги у відповідності до вимог ст. 306 КПК України.

Вивчивши доводи скарги, пояснення заявника в суді, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Згідно п.1 ч.1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність прокурора чи слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 214 КПК України, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, є невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

До Єдиного реєстру досудових розслідувань має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (ч. 5 ст. 214 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить сліди злочину, передбаченого цим Кодексом. Таким чином, реєстрації в ЄРДР підлягають лише ті заяви чи повідомлення, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Згідно визначення поняття злочину у частині 1 ст.11 КК України, злочином є передбачене Кримінальним Кодексом України суспільно небезпечне винне діяння ( дія чи бездіяльність), вчинене суб*єктом злочину.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, що є критерієм для внесення відомостей до ЄРДР.

Такими даними є фактично існуючі фактичні дані, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Таким чином, предметом оскарження за п.1 ч. 1 ст. 303 КПК України є бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Як встановлено слідчим суддею, до скарги додано копію заяви ОСОБА_3 про вчинені на думку заявника, слідчим суддею Деснянського районного суду міста Києва зазначених злочинів, які заявник пов*язує з розглядом суддею справ, які перебувають у її провадженні, незгодою з процесуальними діями судді.

В заяві зазначено загальне посиланням на вчинення дій, з якими пов*язує заявник вчинення злочину суддею, при цьому матеріали не містять таких фактичних даних на підтвердження, що заявником було подано повідомлення про злочин, яке містить достатні відомості про реальність конкретної події злочину із зазначенням конкретного часу, місця, способу, інші обставини вчинення злочину в розумінні ст.11 КК України.

Натомість аналізуючи зміст заяви, слідчий суддя убачає, що в заяві відсутні відомості про конкретні обставини вчинення як вважає злочинів, при цьому заява зводиться до викладення абстрактних оціночних суджень заявника із формальним зазначенням, що вчинено злочини.

Крім того, Статтею 126 Конституції України і законами України встановлені гарантії незалежність і недоторканість суддів. Вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється. Гарантії незалежності суддів закріплені також в статті 6 Закону України Про судоустрій і статус суддів.

Разом з тим, у відповідності до даної категорії законодавством передбачений окремий спеціальний порядок внесення даних, що забезпечує та гарантує принцип незалежності судової гілки влади. Такі гарантії незалежності суддів закріплені також в ст.6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно з ст.8 Конституції України Конституція має найвищу юридичну силу, закони приймаються на її основі і повинні відповідати їй. Норми Конституції є нормами прямої дії.

Положеннями ст.214 КПК України передбачено загальну процедуру внесення відомостей про злочин до ЄРДР, якщо слідувати якій, то внести відомості до ЄРДР щодо судді може не лише Генеральний прокурор або його заступник, а також будь-який інший прокурор або слідчий.

Проте при вирішенні такого питання необхідно також застосовувати положення ч.1 ст.9 КПК України, відповідно до якої під час кримінального провадження прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватись вимог Конституції України, Кримінального процесуального кодексу України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. В силу ч.4 ст.9 КПК у разі, якщо норми КПК суперечать міжнародному договору, застосовуються положення відповідного міжнародного договору України.

Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Верховною Радою України 17.07.1997 р., судовий розгляд має здійснюватися незалежним судом.

Таким чином, передбачена статтею 214 КПК України можливість здійснення впливу на суддю у зв`язку з прийняттям ним судового рішення через запровадження щодо нього такої процедури виключає гарантовану Конституцією України та міжнародними зобов`язанням України незалежність судді, що порушує зазначені акти національного і міжнародного законодавства.

Згідно з п.68 Рекомендації CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів, ухваленої Комітетом Міністрів Ради Європи 17.11.2010, тлумачення закону, оцінювання фактів або доказів, які здійснюють судді для вирішення справи, не повинні бути приводом для кримінальної відповідальності.

Аналогічні висновки містяться і в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 № 8 «Про незалежність судової влади», де в преамбулі визначені гарантії незалежності і недоторканості суддів як носіїв судової влади, такими гарантіями, зокрема є й недопустимість втручання у здійснення правосуддя, впливу на суд або суддів у будь-який спосіб.

Судова палата у кримінальних справах Верховного Суду України у висновку щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства, також вказує на неприпустимість втручання у діяльність судових органів у будь-який спосіб, у тому числі шляхом звернення до правоохоронних органів з метою схилити його до вчинення чи не вчинення певних процесуальних дій або ухвалення певного судового рішення.

Слідчий суддя також враховує, що відповідно до ст.480 КПК стосовно професійного судді діє особливий порядок кримінального провадження.

Таким чином, з урахуванням наведених обставин, оскільки відсутні дані, які б достовірно свідчили про наявність події злочину відповідно до ст. 11 КК України, матеріали скарги свідчать про відсутність підстав вважати, що уповноваженою особою Служби безпеки України вчинено бездіяльність, у зв*язку з чим слідчий суддя дійшов висновку про необґрунтованість доводів скарги, в задоволенні якої необхідно відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.126 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.ст.9, 22, 26, 214, 303, 480 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Головного слідчого управління Служби безпеки України, яка полягає у невнесенні відомостей, викладених в заяві за вих. № 1224/08 від 08.05.2017 про кримінальне правопорушення, до Єдиного реєстру досудових розслідувань залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1