Справа № 461/7080/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/192/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження № 461/7080/16-к про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 191 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

за апеляційною скаргою заступника прокурора Львівської області ОСОБА_8 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 11 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а :
Вироком Галицького районного суду м. Львова від 11 листопада 2016 року ОСОБА_9 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 191 КК України та йому призначено покарання у виді штрафу в розмірі 510 грн. Вирішено питання щодо речових доказів.

ОСОБА_10 визнаний винним у тому, що він з 06 грудня 2011 року по 18 липня 2016 року займаючи посаду завідувача господарської частини Першого Українського театру дітей та юнацтва, який знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Гнатюка, 1, будучи особою матеріально відповідальною за збереження товарно-матеріальних цінностей, які знаходяться у господарстві театру, у віданні якого перебував автомобіль «Таврія ЗАЗ-1102», д.н.з. « НОМЕР_1 », що належить Першому Українському театру дітей та юнацтва, балансова (залишкова) вартість якого становить 2772 грн., привласнив вказаний транспортний засіб та використовував його для власних потреб.
На вирок суду заступник прокурора Львівської області ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок змінити, вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.1 ст. 191 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн., без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю. В решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор покликається на те, що вирок ухвалений з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Санкцією ч.1 ст. 191 КК України, поряд з основним покаранням, передбачено додатковий вид покарання - позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3 років або без такого. Однак в порушення вимог ч.2 ст. 370, п.2 ч.3 ст. 374 КПК України, а також п.2, п.17 постанови Пленуму ВСУ від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення покарання», у мотивувальній та резолютивній частині вироку суду не зазначено про застосування чи не застосування додаткового виду покарання, передбаченого ч.1 ст. 191 КК України. Разом з тим, відповідно до наказу № 11-к від 01 липня 2016 року ОСОБА_10 звільнений з роботи, що є підставою не застосовувати до нього додаткового покарання. В порядку ч.3 ст. 404, ч.1 ст. 405 КПК України просить дослідити матеріали, що характеризують особу обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_6 , який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок в межах апеляційної скарги.

Доведеність вини та кваліфікація дій обвинуваченого в апеляційній скарзі не оспорюється.

Висновок суду про винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 191 КК України, за обставин, описаних у вироку, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.
Доводи апеляційної скарги прокурора про не вирішення судом питання щодо призначення чи не призначення ОСОБА_6 додаткового покарання за ч.1 ст. 191 КК України є обґрунтованими.

Санкцією ч.1 ст. 191 КК України передбачено покарання у вигляді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні робіт на строк до двох років, або обмеження волі на строк до чотирьох років, або позбавлення волі на строк до чотирьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого.
Призначаючи основне покарання обвинуваченому ОСОБА_6 за ч.1 ст. 191 КК України, районний суд у вироку (в мотивувальній та резолютивній частині) не вирішив питання щодо призначення чи не призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, чим допустив порушення закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п.4 ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Враховуючи характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше не судимий, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, є особою похилого віку, звільнений з посади завідувача господарської частини Першого Українського театру дітей та юнацтва у звязку з виходом на пенсію, обставину, що пом`якшує покарання, а саме: щире каяття, колегія суддів вважає за необхідне не призначати додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, передбаченого ч.1 ст. 191 КК України.
За таких підстав колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити, а вирок суду змінити.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Галицького районного суду м. Львова від 11 листопада 2016 року щодо ОСОБА_6 змінити.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.1 ст. 191 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн., без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

У решті вирок суду першої інстанції залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_11