Справа № 405/7986/16-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2017 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3
захисника - ОСОБА_4

засудженого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Кропивницький клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання призначеного покарання за вироком суду таким, що не відповідає ст. 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та пом`якшення призначеного покарання,

В С Т А Н О В И В:
До Ленінського районного суду міста Кіровограда надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про визнання призначеного покарання за вироком суду таким, що не відповідає ст. 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

В судовому засіданні засуджений підтримав клопотання, просив його задовольнити, пом`якшити йому покарання, призначеного вироком апеляційного суду Кіровоградської області та звільнити з місць позбавлення волі.

Захисник засудженого адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні наполягала на задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 в повному обсязі.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого.

Заслухавши думку учасників судового процесу та дослідивши матеріали клопотання, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що вироком апеляційного суду Кіровоградської області від 19.04.2004 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.263 КК України (в редакції 2001 року), ч.2 ст.263 КК України (в редакції 2001 року), ч.2 ст.145 КК України (в редакції 1960 року), ч.2 ст.89 КК України (в редакції 1960 року), ч.3 ст.185 КК України (в редакції 2001 року), ст.357 КК України (в редакції 2001 року), ч.2 ст.187 КК України (в редакції 2001 року), ч.3 ст.187 КК України , ст. 215-3 ч.3 КК України (в редакції 1960 року), ст.69 КК України (в редакції 1960 року), ст.93 п. «а» КК України (в редакції 1960 року), ст.17, ст.93 п. «г», «з» КК України, ст. 17, ст.93 п. «з» КК України (в редакції 1960 року), ст.190-1 КК України (в редакції 1960 року) та за сукупністю злочинів на підставі ст.42 КК України (в редакції 1960 року) остаточно призначено покарання у виді пожиттєвого позбавлення волі з конфіскацією всього, належного йому майна. Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 19.09.1997 року. За ст.145 ч.1 КК України ОСОБА_5 виправдано (а.с. 18-46).

Відповідно до розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили, вирок апеляційного суду Кіровоградської області від 19.04.2004 року набрав законної сили 10.02.2005 року (а.с. 47).

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» закріплено, що судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом. Процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.

Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР було ратифіковано Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, підписану від імені України 9 листопада 1995 року, Перший протокол, протоколи № 4 і № 7 до Конвенції, підписані від імені України 19 грудня 1996 року, та протоколи № 2 і № 11 до Конвенції, підписані від імені України 9 листопада 1995 року у м. Страсбурзі.

Статтею 19 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) передбачено, що для забезпечення дотримання Високими Договірними Сторонами їхніх зобов`язань за Конвенцією та протоколами до неї створюється Європейський суд з прав людини, який далі називається "Суд". Він функціонує на постійній основі.

Відповідно до ст. 32 Конвенції юрисдикція Суду поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції та протоколів до неї, подані йому на розгляд відповідно до статей 33, 34, 46 і 47.

Враховуючи вказані положення Конвенції, питання, яке ставить ОСОБА_5 у своєму клопотанні, а саме визнання призначеного йому покарання за вироком національного суду таким, що не відповідає ст. 3 Конвенції є виключною компетенцією Європейського суду з прав людини.

Відповідно до п.13 ч.1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання, зокрема, про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України.

Відповідно до ст.74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого усунена Законом, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання, а призначене засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового Закону, знижується до мінімальної межі покарання, встановленої санкцією нового Закону.

Підстав для звільнення ОСОБА_5 від призначеного судом покарання та зниження межі покарання, у відповідності до положень ч.2, 3 ст.74 КК України судом не встановлено та засудженим не наведено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
В задоволені клопотання ОСОБА_5 про визнання призначеного покарання за вироком суду таким, що не відповідає ст. 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та пом`якшення призначеного покарання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Кіровоградської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим у той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Суддя Ленінського
районного суду
м. Кіровограда ОСОБА_1