Справа № 357/2774/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1439/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 28 01.12.2016

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2016 року м. Київ.

Колегія суддів судової палати з розгляду

кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2016 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 259 КК України повернуто прокурору, -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2016 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 259 КК України повернуто прокурору у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України.

Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував наступним.

Обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 259 КК України, уперше надійшов до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 21.04.2015 року та ухвалою суду від 19.05.2015 року був повернутий прокурору у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України, а саме через непроведення під час досудового розслідування стаціонарної судово-психіатричної експертизи з метою визначення психічного стану обвинуваченого, призначеної слідчим суддею у зв`язку з наявністю даних, що викликають сумніви щодо осудності обвинуваченого.

Законність та обґрунтованість вказаного рішення суду першої інстанції було підтверджено ухвалою Апеляційного суду Київської області від 25.06.2015 року.

22.07.2015 року обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 після доопрацювання вдруге надійшов до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, однак у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України і невиконанням вказівок суду першої інстанції та апеляційного суду щодо необхідності проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи, його знову було повернуто прокурору.

Зазначене вище рішення суду першої інстанції було залишено без змін ухвалою суду апеляційної інстанції від 10.12.2015 року та звернено увагу на те, що законом передбачено проведення судово-психіатричної експертизи щодо обвинуваченого і в ході судового розгляду справи.

Після повторного доопрацювання обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 знову надійшов до суду першої інстанції без виконання вказівки суду про проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи для встановлення осудності обвинуваченого ОСОБА_7 ..

На думку суду першої інстанції та обставина, що досудовим слідством у даній справі не проведено згадану вище стаціонарну судово-психіатричну експертизу і, як наслідок, не з`ясовано питання чи міг ОСОБА_7 у період часу, коли було скоєно злочин, у вчиненні якого він обвинувачується, усвідомлювати свої дії та керувати ними, тобто не з`ясовано питання щодо осудності обвинуваченого, що унеможливлює призначення справи до судового розгляду, оскільки без вирішення цього питання суд позбавлений можливості дати належну оцінку проведеному у справі досудовому розслідуванню, вирішити питання щодо законності та допустимості зібраних під час досудового розслідування доказів, дійти висновку про наявність чи відсутність обставин, що виключають чи обмежують кримінальну відповідальність обвинуваченого і постановити за результатами судового розгляду законне та справедливе рішення. При цьому судом зазначено, що він не погоджується з доводами прокурора щодо можливості проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи в ході судового розгляду справи, оскільки від результатів цієї експертизи залежать не лише питання судового розгляду справи, а й прийняття рішення про спосіб завершення досудового розслідування, складання обвинувального акту та направлення його до суду.

Крім цього, судом першої інстанції в ухвалі зазначено, що в ході досудового розслідування істотно порушувались права обвинуваченого, оскільки згідно записів у реєстрі матеріалів досудового розслідування ознайомлення ОСОБА_7 та його захисника з матеріалами кримінального провадження проводилося 13-14.01.2016 року, а повідомлення про завершення досудового розслідування обвинуваченому було направлено 20.01.2016 року. Тобто, обвинувачений та його захисник ознайомилися з матеріалами справи до завершення досудового розслідування.

В апеляційній скарзі прокурор вважає рішення суду першої інстанції незаконним та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону України. Апелянт просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Свої вимоги обґрунтовує тим, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , на думку прокурора, повністю відповідає вимогам, визначеним кримінальним процесуальним законодавством та складений слідчим відповідно до положень ст. 291 КПК України, затверджений і підписаний як прокурором у провадженні, так і слідчим та відповідно містить виклад фактичних обставин кримінального провадження, які прокурор вважає встановленими; правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Тому висновок суду, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України та підлягає черговому поверненню прокурору для усунення недоліків немає жодного законного обґрунтування. Також автор апеляційної скарги вважає, що питання доцільності проведення судових експертиз, ознайомлення із їх висновками та відповідно надання їм процесуального значення, надання оцінки проведеному у справі досудовому розслідуванню, вирішення питання щодо законності та допустимості зібраних під час досудового розслідування доказів, встановлення можливих порушень в ході відкриття матеріалів іншій стороні не є предметом дослідження у ході проведення підготовчого судового засідання та вирішується в ході судового розгляду. Однак, суд в ході проведення підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні оглянув та в своєму рішенні від 06.10.2016 року надав оцінку висновку комісійної судово-психіатричної експертизи №58 від 17.02.2015 року, яка не надавалась суду стороною обвинувачення для ознайомлення та долучення до обвинувального акту, тобто на момент розгляду справи судом не являлась матеріалами кримінального провадження, відповідно до положень ст. 317 КПК України. Крім того, апелянт вказує на те, що суд безпідставно в своєму рішенні посилається на те, що прокурор в черговий раз не виконав вказівку суду про необхідність проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи для встановлення осудності обвинуваченого, оскільки рішення апеляційного суду Київської області від 10.12.2015 року, яке підлягає безумовному виконанню, не містить такої вказівки. При цьому, суд апеляційної інстанції зазначив, що в подальшому суд першої інстанції, у випадку необхідності, не позбавлений можливості призначити такого виду експертизу. Також на думку апелянта не відповідає дійсності і посилання суду на те, що в ході досудового розслідування істотно порушувалися права обвинуваченого, а саме те, що повідомлення про завершення досудового розслідування обвинуваченому було направлено після ознайомлення його та захисника з матеріалами кримінального провадження, оскільки вказані обставини судом в ході підготовчого засідання не досліджувалися, що призвело до передчасного прийняття рішення з цього приводу.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора обвинувачений ОСОБА_7 зазначає, що вона є надуманою, а обставини, на які посилається апелянт, тлумачаться ним невірно і не ґрунтуються на законі. Обвинувачений посилається на те, що прокурор не тільки не виконав вказівку суду першої інстанції, а й допустив на протязі двох років необґрунтованого кримінального переслідування ряд грубих порушень кримінального процесуального законодавства та Конвенції ,,Про захист прав людини і основоположних свобод, що не тільки виключає призначення справи до судового розгляду, а і позбавляє можливості подальшого винесення судом справедливого, законного і обґрунтованого рішення. Обвинувачений зазначає, що прокурор безпідставно посилається на те, що судово-психіатричну експертизу для встановлення його осудності вони провести не можуть через ,,девіантну поведінку підозрюваного на момент завершення досудового розслідування. Також в своїх запереченнях ОСОБА_7 звертає увагу на те, що в ухвалі від 10.12.2015 року колегія суддів апеляційного суду прийняла до уваги доводи прокурора, зазначені в апеляційній скарзі про відсутність необхідності на даній стадії проведення обвинуваченому стаціонарної судово-психіатричної експертизи, пославшись на те, що якщо для встановлення обставин, які мають значення для кримінального провадження необхідні спеціальні знання, суд не позбавлений можливості призначити судово-психіатричну експертизу. При цьому обвинувачений зазначає, що розглядаючи чергову апеляційну скаргу прокурора та, не виходячи за рамки апеляційної скарги, колегія суддів не звернула уваги, що судово-психіатрична експертиза під час досудового розслідування в даному кримінальному провадженні уже проводилася на підставі постанови слідчого за висновками якої комісія врачів - психіатрів прийшла до висновку про необхідність для відповідей на поставлені питання щодо осудності підекспертного на час вчинення правопорушення, проведення такої стаціонарної експертизи. Тому на думку обвинуваченого суд першої інстанції прийняв правильне рішення про повернення обвинувального акту щодо нього прокурору. Разом з цим, обвинувачений вважає безпідставними і такими, що не можуть бути прийнятими до уваги доводи прокурора про те, що суд в підготовчому судовому засіданні зобов`язаний не вивчаючи справу і не роблячи особистої думки з приводу можливої перспективи подальшого судового розгляду, а з`ясовує лише питання, визначені ст. 315 КПК України, і що на момент розгляду справи в суді акт амбулаторної судово-психіатричної експертизи №58 від 17.02.2015 року не був матеріалами кримінального провадження

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення: прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; обвинуваченого, який заперечував проти апеляційної скарги, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Вивчивши надані матеріали, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2016 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 259 КК України, повернуто прокурору є законною та обґрунтованою.

Підстави і мотиви прийнятого судом першої інстанції рішення наведені в ухвалі суду, з якою колегія суддів вважає за необхідне погодитись, оскільки та обставина, що досудовим слідством у даній справі не проведено стаціонарну судово-психіатричну експертизу і, як наслідок, не з`ясовано питання чи міг ОСОБА_7 у період часу, коли було скоєно злочин, у вчиненні якого він обвинувачується, усвідомлювати свої дії та керувати ними, тобто не з`ясовано питання щодо осудності обвинуваченого, унеможливлює призначення справи до судового розгляду, оскільки без вирішення цього питання суд позбавлений можливості дати належну оцінку проведеному у справі досудовому розслідуванню, вирішити питання щодо законності та допустимості зібраних під час досудового розслідування доказів, дійти висновку про наявність чи відсутність обставин, що виключають чи обмежують кримінальну відповідальність обвинуваченого і постановити за результатами судового розгляду законне та справедливе рішення. Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що від результатів цієї експертизи залежать не лише питання судового розгляду справи, а й прийняття рішення про спосіб завершення досудового розслідування, складання обвинувального акту та направлення його до суду.

Доводи, які зазначені в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає такими, що не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та законність прийнятого ним рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів;-

У Х В А Л И Л А :
Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2016 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 259 КК України повернуто прокурору, залишити без зміни.

Головуючий

Судді: