АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2017 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

розглянувши 08 червня 2017 року у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро кримінальне провадження №0000649 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 22 березня 2017 року щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-22.06.2011 року Ленінським районним судом м.Дніпропетровська за ч.1 ст.186 КК України до покарання у виді 6-ти місяців арешту;
-26.03.2012 року Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.186, ст.69 України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки;
-04.10.2012 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.190, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки;
-21.07.2016 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік, який набрав законної сили 23.08.2016 року;
-28.10.2016 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік та 1 місяць,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186 КК України, ч.2 ст.190 КК України.

В апеляції:

Захисник просить вирок суду першої інстанції скасувати, та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_9 мінімальне покарання за ч 2 ст. 186 КК України.

В обґрунтування апеляційної скарги, не оспорюючи правильності та доведеності дій обвинуваченого, зазначає, що вирок суду є надто суворим, оскільки в ході досудового слідства на той час підозрюваний повністю визнав свою провину та активно співпрацював зі слідчими органами, що виразилось в чіткій розповіді про час, місце, хід та спосіб скоєння злочинів. Під час судового розгляду повністю визнав провину та не перешкоджав судовому слідству, та повністю розкаявся у скоєному.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_9 , визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.190 КК України та призначено ОСОБА_9 покарання: за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років; за ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

З урахуванням положень ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 28 жовтня 2016 року більш суровим за даним вироком, ОСОБА_9 остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави документально підтверджені витрати за проведення судово-товарознавчих експертиз №1268 від 14 червня 2016 року та № 1410 від 24.06.2016 року в сумі 475 гривень,

Цим вироком ОСОБА_9 визнано винним за ч.2 ст.186, ч.2 ст.190 КК України та засуджено за вчинення злочинів за таких обставин.

09 лютого 2016 року приблизно о 13 годині 00 хвилин, ОСОБА_9 , біля будинку АДРЕСА_2 , реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на повторне відкрите викрадення чужого майна, підійшов до неповнолітнього ОСОБА_10 , 2007 року народження та шляхом ривка, відкрито, з корисливих мотивів, повторно викрав чуже майно, а саме мобільний телефон, марки «Lenovo A2010», ІМЕI 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартістю 2 039 грн. 60 коп., який належить потерпілій ОСОБА_11 , чим спричинив останній матеріальний збиток на вказану суму, після чого з викраденим майном покинув місце скоєння злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

13 лютого 2016 року приблизно о 14 годині 30 хвилин, ОСОБА_9 знаходячись на перехресті вул.Казакевича та Юних Ленінців в м.Дніпро, реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна, підійшов до неповнолітнього ОСОБА_12 , 2002 року народження та попрохав у останнього мобільний телефон марки «Sony XPERIA Miro ST23i» ІМЕІ НОМЕР_3 , з метою здійснення дзвінку, після чого маючи на меті відкрито заволодіти даним телефоном, діючи з корисливих мотивів, повторно, взяв вказаний мобільний телефон у неповнолітнього ОСОБА_12 та зник з місця вчинення злочину з вказаним телефоном, який належить потерпілій ОСОБА_13 , спричинивши останній матеріальну шкоду в розмірі 1 000 гривень.

19 лютого 2016 року приблизно о 15 годині 30 хвилин, ОСОБА_9 знаходячись біля будинку №17 по вул. Карла Лібкнехта в м. Дніпро, реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на повторне, відкрите викрадення чужого майна, підійшов до неповнолітнього ОСОБА_14 , 2004 року народження та шляхом ривка, відкрито, з корисливих мотивів, повторно викрав чуже майно, що належить ОСОБА_15 , а саме мобільний телефон марки «LG X135» ІМЕІ-1: НОМЕР_4 , ІМЕІ-2: НОМЕР_5 , спричинивши потерпілій ОСОБА_15 матеріальну шкоду в розмірі 1540 грн. 77 коп., після чого ОСОБА_9 з викраденим майном зник з місця вчинення злочину, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

01 березня 2016 року приблизно о 17 годині 00 хвилин, ОСОБА_9 знаходячись на перехресті вул. Єрмолової та вул. Перемоги в м.Дніпро, реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на повторне відкрите викрадення чужого майна, підійшов до неповнолітньої ОСОБА_16 , 2004 року народження та шляхом ривка, відкрито, з корисливих мотивів, повторно викрав чуже майно, а саме мобільний телефон марки «Lenovo S890», що належить потерпілій ОСОБА_17 , спричинивши останній матеріальну шкоду в розмірі 1 649 грн. 25 коп., після чого з викраденим майном зник з місця вчинення злочину, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

20 квітня 2016 року приблизно о 13 годині 45 хвилин, ОСОБА_9 знаходячись біля буд.№23 по вул.Гладкова в м.Дніпро, реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на повторне відкрите викрадення чужого майна, підійшов до неповнолітнього ОСОБА_18 , 2007 року народження, та шляхом ривка з руки, відкрито, з корисливих мотивів, повторно викрав чуже майно, а саме мобільний телефон, марки «Ihomi 503» ІМЕІ НОМЕР_6 , що належить потерпілій ОСОБА_19 , спричинивши останній матеріальну шкоду в розмірі 1 862 грн. 87 коп., після чого з викраденим майном зник з місця вчинення злочину, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

01 травня 2016 року приблизно о 17 годині 30 хвилин, ОСОБА_9 знаходячись біля приміщення Середньої загальноосвітньої школи №119, яка розташована за адресою: м.Дніпро, вул.Козака Мамая, 17-А, реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на повторне заволодіння чужий майном, шляхом обману, попросив у раніше незнайомого неповнолітнього ОСОБА_20 , 2005 року народження, мобільний телефон, марки «LG P715» ІМЕІ-1: НОМЕР_7 , ІМЕІ-2: НОМЕР_8 , для здійснення дзвінку із вказаного мобільного телефону, при цьому не маючи наміру повертати вищевказаний мобільний телефон. Неповнолітній ОСОБА_20 будучи обманутим ОСОБА_9 та не підозрюючи про його злочинний намір, погодився на пропозицію останнього та передав йому вказаний мобільний телефон, після чого, реалізуючи свій злочинний намір, утримуючи при собі цей мобільний телефон, місце вчинення кримінального правопорушення покинув та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_21 , матеріальний збиток на суму 1 250 грн. 00 коп.

01 травня 2016 приблизно о 18 годині 30 хвилин, ОСОБА_9 знаходячись біля приміщення середньої загальноосвітньої школи №119, яка розташована за адресою: м.Дніпро, вул.Козака Мамая, 17-А, реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на повторне заволодіння чужим майном, шляхом обману, попросив у раніше незнайомого неповнолітнього ОСОБА_22 , 2003 року народження, мобільний телефон марки «LG Nexux 4» ІМЕІ: НОМЕР_9 для здійснення дзвінку із вказаного мобільного телефону, при цьому не маючи наміру повертати вищевказаний мобільний телефон. Неповнолітній ОСОБА_22 будучу обманутим, довіряючи ОСОБА_9 та не підозрюючи про його злочинний намір, погодився на пропозицію останнього та передав йому вказаний мобільний телефон, після чого, ОСОБА_9 реалізовуючи свій злочинний намір, утримуючи при собі цей мобільний телефон, місце вчинення кримінального правопорушення покинув та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_8 матеріальний збиток на суму 2 698 грн. 15 коп.

Вислухавши захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_9 , який підтримав в повному обсязі доводи та вимоги апеляційної скарги, вислухавши думку прокурора, який вважав, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, проаналізувавши доводи, які викладені в апеляції і співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що принесена апеляція задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Оскільки висновки суду стосовно фактичних обставин вчинених кримінальних правопорушень та доведеності вини ОСОБА_9 у вчиненні ним кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації його дій за ч.2 ст. 186 та ч. 2 ст. 190 КК України, в апеляційній скарзі захисника не оспорюються, інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг не подавали, то вказані обставини судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Доводи апеляційної скарги захисника про суворість призначеного ОСОБА_9 покарання, колегія суддів вважає безпідставними.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Матеріалами справи підтверджено, що призначений судом вид і розмір обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, в повному обсязі відповідає вимогам ст. ст. 65, 70 КК України.

При обранні такої міри і розміру покарання суд, як вбачається з вироку, врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу винного, який вчинив злочини середньої та тяжкого ступеню тяжкості, раніше неодноразово судимого за вчинення аналогічних злочинів, на шлях виправлення не став та вчинив нові, в тому числі тяжкі злочини відносно неповнолітніх, у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває. Поряд з цим, суд неупереджено, до обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 відніс щире каяття, та активне сприяння розкриттю злочинів до обтяжуючих - рецидив злочинів, з чим погоджується колегія суддів.

Законних та об`єктивних підстав для призначення покарання обвинуваченому із застосуванням ст. ст. 69 КК України або призначення мінімального покарання за ч. 2 ст. 186 КК України, колегія суддів не вбачає, тим паче покарання обвинуваченому за ч. 2 ст. 186 КК України призначене у розмірі, що є ближчим до мінімальної межі.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_9 , дійсно скоїв злочин, але своєю поведінкою під час досудового та судового слідства намагався довести до суду своє дієве каяття в скоєних злочинах, враховано судом першої інстанції при вирішенні питання про призначення покарання.

На переконання колегії суддів, покарання призначене ОСОБА_9 при зазначеному є справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

За таких обставин, апеляційний суд не знаходить підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_9 покарання, з тих мотивів, які наведені в апеляційній скарзі обвинуваченого, оскільки вирок суду ухвалений згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав, а тому в задоволенні апеляції слід відмовити.

При цьому, колегія суддів, вважає також необхідним до обвинуваченого застосувати ч.5 ст. 72 КК України та в строк відбування покарання зарахувати також строк попереднього ув`язнення з 22 березня 2017 року по 08 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 22 березня 2017 року щодо ОСОБА_9 , за ч.2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України залишити без змін.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_9 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 22 березня 2017 року по 08 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою, в той самий строк з дня отримання ним копії ухвали.
Судді:
_______________ _______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4