Ухвала
іменем україни

31 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 лютого 2017 року щодо ОСОБА_4 ,
в с т а н о в и л а:

Вироком Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 16 вересня 2016 року
ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст. 89 КК України,

засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
За вироком суду ОСОБА_4 визнано винним і засуджено за те, що він 21 червня 2015 року о 21. 00 год. за попередньою змовою з ОСОБА_5 проникли до господарства ОСОБА_6 , яке розташоване на АДРЕСА_2 , звідки викрали належне їй майно на загальну суму 4650 грн. Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 лютого 2017 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 в частині призначеного покарання змінено. Призначено ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК України із
застосуванням ст. 69 КК України покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки.

В решті вирок залишено без зміни.

В касаційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність винуватості та правильність кваліфікації дій засудженого ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК України, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. Обґрунтовуючи свої вимоги, прокурор вказує на те, що апеляційний суд, переглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 , і не маючи на те достатніх підстав, необґрунтовано застосував ст. 69 КК України. Вважає призначене засудженому покарання м`яким, а ухвалу апеляційного суду такою, що не відповідає положенням ст. 419 КПК України.

Заслухавши доповідача, перевіривши касаційну скаргу та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 185 КК України в касаційному порядку прокурором не оскаржуються, з цього приводу не надійшло касаційних скарг і від інших учасників судового розгляду, а тому вони у касаційному порядку не переглядаються.

Твердження прокурора про те, що призначене апеляційним судом покарання ОСОБА_4 із застосуванням ст. 69 КК України за своїм видом не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості, на думку колегії суддів, є непереконливими.
Так, відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Підстави для призначення більш мякого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини КК за вчинені злочини, визначаються ст. 69 цього Кодексу.
Як убачається з долучених до касаційної скарги судових рішень, суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_4 згідно з указаною нормою закону, врахував: характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу засудженого, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, а також обтяжуючу покарання обставину рецидив злочину. Також врахував думку потерпілої.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про призначення ОСОБА_4 покарання у виді реального позбавлення волі, але у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 3 ст. 185 КК України.

Апеляційний суд, переглядаючи вирок суду першої інстанції за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_4 , щодо обґрунтованості виду і розміру призначеного йому покарання, ретельно проаналізував висновки суду першої інстанції, і дійшов висновку, що цей суд не врахував всіх даних про особу засудженого та обставин, що пом`якшують його покарання. Зокрема, поза увагою місцевого суду залишилося те, що засуджений ОСОБА_4 характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину. Поміж цього апеляційний суд, обґрунтовано додатково визнав обставинами, що пом`якшують покарання засудженого: сприяння розкриттю злочину та повне відшкодування завданих збитків потерпілій, а також виключив обставину, що обтяжує покарання засудженого ОСОБА_4 рецидив злочину. З урахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість пом`якшення засудженому ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст. 69 КК України, та обґрунтовано перейшов до іншого, більш м`якого, покарання ніж передбачено санкцією статті, за якою його засуджено - у виді обмеження волі.

З такими висновками апеляційного суду погоджується колегія суддів касаційного суду і вважає, що саме таке покарання (його вид та розмір) є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ОСОБА_4 нових злочинів, а тому підстав вважати таке покарання м`яким, колегія суддів не вбачає.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Таким чином, підстав для задоволення касаційної скарги прокурора колегія суддів не вбачає, а тому у відкритті касаційного провадження відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України слід відмовити.

Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України, п. 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року, колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 лютого 2017 року щодо ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3