УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №274/2914/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 1 ст. 286 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 квітня 2017 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
потерпілого: ОСОБА_7
представника потерпілого: ОСОБА_8

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- за ч. 1 ст. 286 КК України до штрафу в розмірі 5100 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.
Запобіжний захід ОСОБА_9 не обирався до набрання вироком законної сили.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_7 54 753,85 грн. матеріальної шкоди та 25 000 грн. моральної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави витрати на залучення експерта для проведення експертизи технічного стану транспортного засобу «Citroen Berlingo» - 791,64 грн; експертизи технічного стану транспортного засобу «Volkswagen Passat» - 791,64 грн.; експертизи технічного стану транспортного засобу «Chevrolet Evanda» - 491,04 грн.; транспортно-трасологічної експертизи - 791,64 грн.; експертизи механізму і обставин ДТП - 791,64 грн.
Речові докази: автомобіль «Citroen Berlingo» реєстраційний номер НОМЕР_1 повернуто власнику ОСОБА_9 ; автомобіль «Chevrolet Evanda» реєстраційний номер НОМЕР_2 , відеореєстратор - залишено власнику ОСОБА_10 ; автомобіль «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_3 залишено потерпілому ОСОБА_7 , 4 пакети з біологічними зразками знищено.
в с т а н о в и л а:
Згідно вироку, 25.12.2015 близько 10 год. 15 хв. ОСОБА_9 грубо порушуючи вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував технічно справним автомобілем «Citroen Berlingo» реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухався по проїзній частині вул. Волочаївської в напрямку пл. Соборної м. Бердичева.
Під час руху, наближаючись до перехрестя вул. Волочаївської та вул. Трудової, ОСОБА_9 проявив безпечність і неуважність до дорожньої обстановки та її змін, чим створив небезпеку для руху іншим учасникам, невірно оцінив дорожню обстановку, не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу, і в порушення вимог п. 1.5, п. 2.3 «б», 12.3, п. 13.1 Правил дорожнього руху України, маючи технічну можливість запобігти зіткненню, з моменту виявлення перешкоди для руху, яку об`єктивно спроможний був виявити з місця водія, своєчасно негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки свого транспортного засобу не вжив та на проїзній частині даної вулиці здійснив зіткнення переднюю частиною керованого ним транспортного засобу із задньою частиною автомобіля «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_7 , який зупинився в даній смузі руху в попутному напрямку для здійснення маневру повороту ліворуч. Автомобіль «Citroen Berlingo» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_9 , внаслідок контактування із автомобілем «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_3 змінив напрямок руху ліворуч, внаслідок чого здійснив зіткнення задньою лівою боковою частиною керованого ним автомобіля із задньою лівою частиною автомобіля «Chevrolet Evanda» реєстраційний номер НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_10 що рухався в зустрічному напрямку та виконував маневр повороту праворуч.
В результаті даної дорожньо-транспортної події водій автомобіля «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому 5-4 ребра з права, остистого відростку Th 6, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я.
Порушення водієм ОСОБА_9 вимог п. 1.5, п. 2.3 «б», п. 12.3, п. 13.1 Правил Дорожнього руху України знаходиться в прямому причинно- наслідковому зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної події та її наслідками
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, кваліфікації дій та міри покарання, оскаржує вирок в частині вирішення цивільного позову.
Вважає, що суд необґрунтовано стягнув з нього моральну шкоду на користь потерпілого ОСОБА_7 , в розмірі 25 000 грн., не врахувавши те, що він є пенсіонером та учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, часто хворіє та йому не вистачає пенсії на ліки, проживає один, рідних і родичів які могли б йому допомогти він не має і йому призначено покарання у виді штрафу.
Зазначає, що суд послався у вироку при обґрунтуванні розміру моральної шкоди на характер отриманих травм потерпілим, тривалість лікування та наслідки вимушеності змін у житті, однак відповідно до довідок епікризу, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження потерпілий ОСОБА_7 перебував на стаціонарному обстеженні та лікуванні у травматологічному відділенні нетривалий час, про що також свідчать незначні витрати на його лікування, які складають 1870 грн.
На йому думк,у суд не врахував ту обставину, що він добровільно часткового відшкодував потерпілому матеріальну шкоду, в сумі 10 000 грн., що підтверджується розпискою від 26 січня 2016 року.
Просить вирок суду щодо нього в частині стягнення моральної та матеріальної шкоди на користь потерпілого змінити та зменшити розмір моральної шкоди і матеріальної шкоди з врахуванням часткового відшкодування.
В запереченні потерпілий ОСОБА_11 просить вирок суду щодо ОСОБА_9 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.
Вважає, що доводи обвинуваченого, про те, що ринкова вартість автомобіля є значно меншою є безпідставними, оскільки доказів цьому він не надав.
Крім цього, вказує, що з сплачених обвинуваченим 10 000 грн., половину 5000 грн. він віддав на лікування своїй матері ОСОБА_12 , яка внаслідок ДТП отримала легкі тілесні ушкодження.
Доводи обвинуваченого, що нібито він нетривалий час лікувався, оскільки поніс незначні витрати на лікування та не зазнав суттєвих моральних страждань, є свідченням того, що ОСОБА_9 не розкаюється у вчиненому та не бажає відшкодовувати завдані йому внаслідок ДТГІ збитки.
Вказує, що результаті ДТП 25.12.2015 року він отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. В період з 25.12.2015 року по 05.01.2016 року він перебував на стаціонарному обстеженні та лікуванні у травматологічному відділенні в/ч НОМЕР_5 . З 24.02.2016 року по 09.03.2016 року він знаходився на стаціонарному обстеженні та лікуванні у неврологічному відділенні в/ч НОМЕР_5 . Оскільки він був військовослужбовцем та брав участь у АТО на сході України, більша частина лікування проводилась за рахунок держави.
Зазначає, що наслідки перенесеної травми призвели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін: порушення сну, швидка втомлюваність, знижений настрій, дратівливість, емоційна напруга у зв`язку з цим він восени 2016 року вирішив звільнитися з військової служби.
Вважає, що вирок суду є законним, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні.
Заслухавши доповідача, заперечення прокурора, представника потерпілого, потерпілого на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Висновки суду першої інстанції про фактичні обставини кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду і наведених у вироку доказів, є обґрунтованими і законними і ніким із апелянтів не оспорюються.
Не оспорюється в апеляційній скарзі також правильність кваліфікації дій ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 286 КК України.
Як вбачається з матеріалів провадження потерпілий ОСОБА_7 внаслідок винних дій ОСОБА_13 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження у зв`язку з чим тривалий час лікувався, був вимушений залишити службу та продовжує проходити лікування на даний час, оскільки його стан здоров`я значно погіршився, він поніс матеріальні збитки у зв`язку з лікуванням та не відновлювальним пошкодженням транспортного засобу, і вказана шкода потерпілим не відшкодована, що також викликало вимушені зміни у його житті.
За таких обставин підстав для зменшення суми моральної шкоди, яка є значно меншою від заявленої у позовній заяві колегія суддів не вбачає і вважає її такою, що в повній мірі відповідає ступеню моральних страждань потерпілого заподіяних йому по вині обвинуваченого.
Вказаний розмір грошового відшкодування моральної шкоди відповідає вимогам розумності і справедливості.
Визначаючи розмір відшкодування матеріальної шкоди суд врахував суму збитку внаслідок пошкодження автомобіля - 52 883,60 грн. та витрат, пов`язаних із лікуванням потерпілого, в сумі 1870,25 грн., які не заперечуються обвинуваченим.
Розмір матеріального збитку внаслідок пошкодження автомобіля підтверджується висновком судової автотоварознавчої експертизи № 464 від 18.04.2016 року.
Також, з висновку слідує, що сума відновлювального ремонту вказаного автомобіля без врахування коефіцієнт фізичного зносу невираховувалась у зв`язку з неможливістю відновити КТЗ відповідно до технічних вимог, а для визначення вартості автомобіля "Volkswagen Passat", з врахуванням експлуатаційного зносу, після ДТП, необхідне повне розбирання та дефектування даного автомобіля в умовах СТО. (а.п. 168172, том 1).
Будь-яких сумнівів щодо правильності вказаного у висновку судової автотоварознавчої експертизи розміру збитку колегія суддів не вбачає, не заявляла сумнівів щодо правильності висновку і сторона захисту, в ході судового розгляду, а свої доводи в апеляційній скарзі про завищену вартість обґрунтовує лише припущеннями.
Разом з тим, на думку колегії суддів, підлягають задоволенню вимоги апелянта про зменшення розміру матеріальної шкоди, оскільки судом першої інстанції не було враховано часткове відшкодування шкоди потерпілому ОСОБА_7 ..
Так, з розписки від 26.01.2016 року вбачається, що дружина потерпілого - ОСОБА_14 отримала від ОСОБА_9 , в якості часткового відшкодування завданої шкоди її чоловіку ОСОБА_7 внаслідок ДТП, яке сталося 25.12.2015 р. грошові кошти в розмірі 10 000 грн. (а.п. 84, том 1).
Суд першої інстанції цих обставин при визначенні розміру матеріальної шкоди на користь потерпілого не врахував, а тому в цій частині вирок підлягає зміні, а розмір матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого зменшенню.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-
п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити частково.
Вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25 січня 2017 року щодо ОСОБА_9 в частині вирішення цивільного позову про відшкодування потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди в розмірі 54 753,85 грн. - змінити.
Зменшити розмір матеріальної шкоди та стягнути з ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_7 матеріальну шкоду в розмірі 44 753,85 грн.
В решті вирок залишити без змін.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді: