Провадження № 1-в/317/267/2017
Справа № 317/2088/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2017 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі:

прокурора ОСОБА_3

представника органу виконання покарань ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з державною установою «Біленьківська виправна колонія (№99)» в приміщенні Запорізького районного суду Запорізької області клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердянськ, Запорізької області, громадянина України, українця, освіта неповна середня, не одруженого, який зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

05.11.2015 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185, ст.ст. 69, 75, 76 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік,

засуджений 01.07.2016 р. Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі,-

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення. Клопотання мотивоване тим, що засуджений працевлаштувався в промислову зону, за що має заохочення.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав клопотання, зазначив, що бажає звільнитись та навчатись у коледжі. Почав працювати у колонії з кінця січня 2017 року, раніше був днювальним.

У судовому засіданні представник адміністрації державної установи «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» ОСОБА_4 залишив клопотання на розсуд суд, зазначив, що коли він працевлаштувався у колонію засудженому ОСОБА_5 вже було відмовлено у застосуванні встановлених законом пільг. За наслідками роботи за другий квартал 2017 року він заохотив засудженого. Крім того, що засуджений працює, від приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення». В організації виховних заходів, в самодіяльних організаціях участі не приймає.

Прокурор ОСОБА_3 висловив думку про необхідність задоволення клопотання, оскільки засуджений довів своє виправлення.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши засудженого ОСОБА_5 , представника адміністрації колонії, висновок прокурора, суд вважає, що у клопотанні слід відмовити з наступних підстав.

У відповідності до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Строк, визначений ч. 3 ст. 81 КК України, необхідний для умовно-дострокового звільнення, засуджений ОСОБА_5 відбув.

Водночас, суд звертає увагу на те, що під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Одним з найважливіших засобів виправлення засуджених виступає суспільно корисна праця. Залучення до праці спрямоване, насамперед, на приучення засуджених ставитися до праці, як до позитивної та необхідної складової їх життя, у тому числі й подальшого життя на волі. Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду подання. Суд не може не врахувати, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намагання своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

Згідно наданої суду характеристики, підписаної начальником відділення СПС Біленьківської ВК № 99, узгодженої з в.о. заступника начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи і затвердженої в.о. начальника установи, ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 10.10.2016 р. Під час тримання в Вільнянському слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, порушень вимог режиму тримання не допускав стягнень та заохочень не мав. З 25.10.2016 р. відбуває покарання в державній установі «Біленьківська виправна колонія (№99)», характеризується посередньо, порушень вимог режиму відбування покарання не допускає, стягнень не має, працевлаштований на виробництві установи у бригаді № 81 «Поліетилен», де до праці відноситься посередньо, має одне заохочення від начальника установи, однак потребує періодичного спонукання до праці. За характером спокійний, врівноважений, у відношенні із засудженими не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими позитивної та негативної спрямованості. У відношенні до персоналу установи дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд, посередньо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, не завжди здійснює за ними належний догляд. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться посередньо, без ініціативи. Посередньо виконує роботи із самообслуговування, має середні навички для самостійного їх виконання. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Засуджений приймає участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення», до підвищення наявного загальноосвітнього рівня не прагне, у роботі самодіяльних організацій засуджених участі не приймає.

Відповідно до довідки про заохочення та стягнення засуджений ОСОБА_5 має одне заохочення, яке безпосередньо передує зверненню з клопотанням про умовно-дострокове звільнення, стягнень не має.

Судом встановлено, що поведінка засудженого за весь час відбування ним покарання не була стабільно позитивною та активною. Так, у період з 07.10.2016 р. по 04.07.2017 р. він не мав заохочень. Лише з лютого 2017 року засуджений працевлаштований, до цього майже чотири місяці не працював.

Слід урахувати, що засуджений до праці відноситься посередньо, потребує періодичного спонукання до праці, лише намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, посередньо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, не завжди здійснює за ними належний догляд, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться посередньо, без ініціативи, посередньо виконує роботи із самообслуговування.

Характеристики від 24.04.2017 р. та 15.06.2017 р. відносно ОСОБА_5 також є посередніми.

Таким чином, суд констатує, що засуджений ОСОБА_5 не у повній мірі виконує обов`язки, визначені у ч. 3 ст. 107, ст. 118 КВК України та розділу ІІІ Правил внутрішнього розпорядку установи виконання покарань, а його поведінка протягом часу відбування покарання не була стабільно позитивною та активною. На фоні вищевикладених обставин, сумнівними та передчасними виглядають твердження засудженого про те, що він сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та перевиховання і заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Запорізький районний суд Запорізької області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1