Провадження № 1-кс/742/273/17
Єдиний унікальний № 742/947/17
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 березня 2017 року м.Прилуки
Слідчий суддя Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого про арешт майна,-
в с т а н о в и в :
Слідчий Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, а саме: автомобіля марки ВАЗ 2102 державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є ОСОБА_5 , та який перебував в оперативному управлінні ОСОБА_6 .
В ході проведення початкових слідчих дій по даному кримінальному провадженню було встановлено, що 26.03.2017 року до Прилуцького відділу поліції ГУНП в Чернігівській області надійшов рапорт від інспектора РДПС ГУНП в Чернігівській області про те, що 26.03.2017 року в м.Прилуки поблизу будинку 66 по вул. Котляревського було зупинено автомобіль марки ВАЗ 2102 державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 . Під час проведення огляду, працівниками поліції було вилучено вищевказаний автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, оскільки у бланку свідоцтва про реєстрацію вказаного автомобіля виявлено ознаки підробки.
Відповідно до ч.1 ст. 107 КПК України, рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування, в тому числі під час розгляду питань слідчим суддею, приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію. За клопотанням учасників процесуальної дії застосування технічних засобів фіксування є обов`язковим.
Оскільки від учасників процесуальної дії клопотання про застосування технічних засобів фіксування не надійшло, тому фіксування судового процесу не проводиться та у відповідності до ст. 108 КПК України ведеться журнал судового засідання.
В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали вказане клопотання, проти задоволення якого не заперечив і ОСОБА_6 .
Вислухавши думку учасників процесу суд вважає за необхідне зазначити наступне:
Частиною другою статті 170 КПК України передбачено, що слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.
Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Відповідно до ч. 2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у провадженні або застосуванні щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого третіх осіб, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч.1 ст.170 цього Кодексу.
Статтею 131 КПК України визначено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, а заходами забезпечення кримінального провадження, в тому числі, є арешт майна.
Зважаючи на вищевикладене та приймаючи до уваги, що для встановлення всіх обставин кримінального правопорушення необхідно провести відповідні експертизи, що має суттєве значення для встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та зважаючи на можливість приховування чи знищення вказаного транспортного засобу, який є речовим доказом у кримінальному провадженні, з метою швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду, а також збирання доказів, керуючись ст. ст.131,132,170-173 КПК України,
у х в а л и в :
Накласти арешт на автомобіль марки ВАЗ 2102 державний номерний знак НОМЕР_1 , який фактично перебуває у володінні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є ОСОБА_5 , що зареєстрований в АДРЕСА_2 , та був тимчасово вилучений 27 березня 2017 року слідчим Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_7 .
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Чернігівської області протягом пяти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя