АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/3583/16-к Номер провадження 11-кп/786/239/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 січня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем за участю прокурора засудженого представника колонії ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава у режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтава від 31 жовтня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтава від 31 жовтня 2016 року в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання відмовлено.

В обґрунтування вказаного рішення суддя вказав, що законом не передбачена можливість зарахування домашнього арешту в період строку попереднього ув`язнення.

Не погоджуючись з даним рішенням суду засуджений подав апеляційну скаргу в якій ставить питання про скасування ухвали суду та направлення провадження на новий судовий розгляд, оскільки вважає що судом допущена неповнота судового розгляду, адже не взято до уваги та не враховано період перебування його під домашнім арештом для зарахування строку попереднього ув`язнення. Зазначає, що судове провадження розглянуте за відсутності захисника, що порушує його права.

В апеляційній скарзі ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду від 31.10.2016 року, адже вищевказану ухвалу отримав перебуваючи під вартою 22.11.2016 року.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши засудженого ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу, думку прокурора про законність судового рішення, думку представника колонії про неможливість зарахування строку, перевіривши матеріали провадження та особової справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27 травня 2015 року ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.289 КК України та призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 02 листопада 2015 року даний вирок скасовано, ухвалено новий вирок яким ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.289 КК України та призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтава від 15.02.2016 року задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 та зараховано йому в строк покарання, призначеного вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27 травня 2015 року, строк попереднього ув`язнення в період з 30 січня 2015 року по 02 лютого 2015 року та з 27 травня 2015 року по 02 листопада 2015 року.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, із змінами, внесеними Законом України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У строк попереднього ув`язнення включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Доводи засудженого ОСОБА_7 в апеляційній скарзі стосовно необхідності зарахування в строк попереднього ув`язнення період його перебування під домашнім арештом не заслуговують на увагу, оскільки ч.5 ст.72 КК України передбачає вичерпний перелік обставин зарахування такого строку.

В зв`язку з вищевикладеним колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого та скасування ухвали місцевого суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду Полтавської області від 31 жовтня 2016 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про зарахування судом строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту у строк покарання - без змін.

Ухвала набирає чинності з дня проголошення і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3