Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 1509/527/12
Провадження № 1/499/33/13
П О С Т А Н О В А

про залишення апеляції без руху

08.05.2013 року смт. Іванівка

Суддя Іванівського районного суду Одеської області Кравчук О.О. перевіривши апеляцію прокурора Урсалова С.В. на вирок Іванівського районного Одеської області від 16.04.2013

В С Т А Н О В И В:

Вироком Іванівського районного суду Одеської області від 16.04.2013 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні злочину передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 5 (п'ять) місяців. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за вироком Іванівського районного суду Одеської області від 16.09.2011 більш суворим призначеного за даним вироком, призначено ОСОБА_1 покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 (три) роки 5 (п'ять) місяців. На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Іванівського районного суду Одеської області від 16.09.2011 та за сукупністю вироків призначено ОСОБА_1 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 (три) роки 7 (сім) місяців (далі-вирок).

Не погодившись з вироком суду прокурор прокуратури Іванівського району Одеської області ОСОБА_2 (далі - прокурор) подав апеляцію в якій просить постановити свій вирок, скасувавши абзац 1, 2, 3, 7, 8, 9, 10 резолютивної частини вироку Іванівського районного суду Одеської області від 16.04.2013.

Дослідивши зазначену апеляцію суддя встановив, що подана апеляція не відповідає вимогам ст. 350 КПК України в редакції 1960 року з наступних підстав.

Зі змісту апеляції вбачається, що прокурор не згодний з вироком в частині призначення ОСОБА_1 покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, оскільки на його думку було двічі враховано покарання призначене вироком Іванівського районного суду Одеської області від 16.09.2011, так як покарання було призначено як за сукупністю злочинів так і за сукупністю вироків.

Посилаючись на розяснення Пленуму Верховного Суду України (далі - ПВСУ), який в пункті 25 постанови від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» розяснив, що коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК: спочатку за правилами ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього за правилами ч. 4 ст. 70 КК; потім за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно за сукупністю вироків, прокурор взагалі конкретно не обґрунтував в чому саме полягає неправильне застосування судом ст.70, 71 КК України.

Зокрема, прокурор не обґрунтував, яким чином повинно бути призначено покарання з урахуванням роз'яснень у пункті 25 ПВСУ, оскільки ОСОБА_3 вчинив неодноразове незаконне вилучення чужого майна або заволодіння ним, що складається із тотожних дій, що мають загальну мету на заволодіння майном, як до так і після постановлення першого вироку, відповідальність за який передбачена ч.3 ст.185 КК України, а в роз'яснені йдеться про не один злочин вчинений як до постановлення першого вироку, так і після постановлення першого вироку.

Крім того прокурор не обґрунтував в чому полягає порушення закону при обрані підсудному запобіжному заходу саме тримання під вартою після набрання вироком законної сили, оскільки ОСОБА_1 до набрання вироком законної сили було залишено запобіжний захід «підписка про невиїзд».

Так, статтею 86 КВК України передбачено, що вид колонії, в якій засуджені до позбавлення волі відбувають покарання, визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань.

Відповідно до ст. 87 КВК України особи, засуджені до позбавлення волі, направляються для відбування покарання не пізніше десятиденного строку з дня набрання вироком законної сили або з дня надходження із суду розпорядження про виконання вироку, який набрав законної сили. Протягом цього строку засуджений має право на короткострокове побачення з близькими родичами. Порядок направлення засуджених до виправних і виховних колоній визначається нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України.

З ч.1 ст. 88 КВК України вбачається, що направлення засуджених до позбавлення волі в місця відбування покарання та їх переміщення в разі необхідності з одного місця відбування покарання в інше здійснюється під вартою.

Виходячи з п.5 ст.72 КК України попереднє ув'язнення повинно зараховуватись судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.

Таким чином слід констатувати, що прокурор з урахуванням наведених норм, не обґрунтував, в чому конкретно полягає порушення закону, якщо направлення засудженого до місця відбування покарання повинно здійснюватись під вартою, а в строк покарання повинен бути зарахований час з дня взяття засудженого під варту до дня його фактичної доставки в місце відбування покарання.

За таких обставин зазначена апеляція не може бути прийнята судом та направлена для розгляду до апеляційного суду Одеської області.

В силу ст.352 КПК України у разі невиконання особою, яка подала апеляцію, вимог, передбачених статтею 350 цього Кодексу, головуючий своєю постановою залишає апеляцію без руху та повідомляє про необхідність виконання зазначених вимог закону протягом семи діб з моменту одержання повідомлення.

З огляду на викладене, зазначену вище апеляцію необхідно залишити без руху, надавши апелянту, строк для усунення зазначених в постанові недоліків.

Керуючись ст.ст.350-352 КПК України, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляцію прокурора прокуратури Іванівського району Одеської області на вирок Іванівського районного суду Одеської області від 16.04.2013 залишити без руху.

Повідомити прокурора прокуратури Іванівського району Одеської області про необхідність виправлення зазначених недоліків поданої апеляції у семиденний строк від дня одержання копії постанови про залишення апеляції без руху.

У разі невиконання вимог закону, апеляція визнається такою, що не підлягає розгляду.

Постанова оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_4