Справа № 308/6793/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 липня 2017 року м. Ужгород
Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання заступника начальника відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя і здоров`я особи Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ужгород, громадянки України, не працюючої (перебуває у відпустці по догляду за дитиною), маючої на утриманні дев`ятьох дітей, раніше не судимої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваної у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 127, ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 125 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
З поданого клопотання випливає, що Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0001623 від 13.05.2016 року за ч. 1 ст. 127, ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 125 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 на підставі рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради за № 36 від 12.02.2016 «Про призначення опікуна» передано під опіку малолітніх дітей-сиріт: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , які з 18 лютого 2016 року проживали в будинку опікуна за адресою: АДРЕСА_1
Протягом незначного часу проживання дітей Локотошів в родині ОСОБА_4 остання виявилася психологічно не підготовленою до одночасної опіки над п`ятьма дітьми-сиротами, не врахувала особливості малолітнього ОСОБА_9 , які полягали у гіперактивності хлопчика, його емоційній нестриманості, недостатньому рівні сформованості пізнавальних процесів, незначного відставання розвитку мнестичної, мисленнєвої діяльності, концентрації та обсягу уваги, загальному недорозвиненні мовлення ІІІ рівня, корекція яких вимагала постійної уваги до дитини, контролю та особливих зусиль з боку опікуна, не змогла забезпечити підопічній дитині необхідні умови проживання та розвитку та адаптувати хлопчика до проживання у новій родині. Навпаки, необхідність особливої уваги до дитини при відсутності теплого емоційного зв`язку із нею в умовах виховання власних п`ятьох дітей та очікуванні народження шостої дитини, сформували у ОСОБА_4 неприязне відношення до ОСОБА_9 , що призвело до систематичного, багаторазового, умисного заподіяння дитині опікуном фізичного болю, фізичного та морального страждання з метою спонукати ОСОБА_9 виконувати її вказівки, зокрема, мити руки перед вживанням їжі, виконувати її вимоги щодо лікування бронхіту, вставати вночі до туалету, вчити уроки, дотримуватися прийнятної для опікуна поведінки вдома та встановлених нею правил спілкування з іншими дітьми в родині, залякування та покарання дитини за недотримання таких вказівок.
Вина ОСОБА_4 підтверджується, зокрема: показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 про насильство над дитиною ОСОБА_9 опікуном ОСОБА_4 , яке остання видавала за педагогічні методи виховання хлопчика; показаннями неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 про систематичне насильство над ним з боку опікуна та побиття його ОСОБА_4 08.05.2916; показаннями неповнолітніх ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , які підтвердили факти насильства над братом з боку ОСОБА_4 , а саме била ременем, не давала спати у ліжку, зв`язувала руки скотчем; показаннями свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 педагогічного колективу НВК «Гармонія» про звернення ОСОБА_20 та ОСОБА_21 з приводу вчинення насильницьких дій ОСОБА_4 над підопічними дітьми, тривалої, більше місяця відсутності ОСОБА_9 в школі, ран на спині дитини та пояснення опікуна про обставини їх виникнення; показаннями свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_23 - дільничного лікаря та медсестри про те, що 6 березня 2016 року ОСОБА_4 привела ОСОБА_9 на огляд у зв`язку із бронхітом і більше жодного разу за допомогою не зверталася та вкрай негативно реагувала на зауваження медиків з цього приводу, а також відсутність будь-якого медичного підтвердження тривалої відсутності дитини в школі; показаннями свідка ОСОБА_24 , яка підтвердила, що ОСОБА_4 скаржилася на проблеми у вихованні дитини ОСОБА_9 та розповідала про заходи впливу на хлопчика, зокрема, не дає їсти, бо не миє руки, зв`язує руки скотчем, бо здирає рани на спині, а також про те, що ОСОБА_4 пояснила походження у дитини тілесних ушкоджень падінням на сходах, у ванній кімнаті та неадекватною поведінкою самого ОСОБА_25 , який, зі слів опікуна, самоспричиняє собі ушкодження; висновками судово-медичних експертиз, якими спростовуються такі пояснення ОСОБА_4 , та відповідно до яких виявлені у ОСОБА_9 тілесні ушкодження спричинені дитині внаслідок заподіяння багаторазових локальних ударів при обставинах, про які свідчить сама дитина, в тому числі ременем та вішалкою для одягу; протоколом огляду будинку ОСОБА_4 , в ході якого вилучений ремінь із металевою пряжкою та вішалка для одягу; висновком комплексної психолого-психіатричної експертизи про здатність ОСОБА_9 усвідомлювати вчинювані з ним дії, давати показання про такі дії та відсутність у дитини розладів, які могли би призвести до неадекватних та загрозливих для нього самого дій; показаннями свідків ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 лікарів медичних закладів, у яких була надана допомога та проходив лікування ОСОБА_32 про тяжкий стан дитини при поступленні на стаціонарне лікування 09.05.2016 та пояснення хлопчика про насильство з боку опікуна; показаннями свідків ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 педагогічного колективу Перечинської школи-інтернату про тяжких психологічний стан, у якому і надалі перебуває дитина внаслідок пережитого фізичного та психологічного насильства, а також вказаним свідкам ОСОБА_9 розповідав про насильство з боку опікуна; вилученим із служби дітей виконавчого комітету Ужгородської міської ради та з НВК «Гармонія» документів щодо влаштування дитини ОСОБА_9 під опіку ОСОБА_4 та зарахування на навчання до школи, тривалої відсутності дитини на навчанні (з 04.04.2016 року і до дня поступлення дитини в лікарню), рекомендацій психолого-педагогічної комісії щодо особливої уваги до дитини, висновки розстеження обставин травмування дитини.
Клопотання обґрунтоване тим, що з метою забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам незаконно впливати на свідків злочину неповнолітніх дітей ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , які продовжують перебувати під її опікою, орган досудового розслідування вважає, що відносно ОСОБА_4 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави. Сторона обвинувачення вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належної поведінки підозрюваної та створить неспіврозмірні труднощі у своєчасному, неупередженому, всебічному досудовому розслідуванні.
У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити. Зазначив, що обґрунтованість підозри та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України підтверджена, а тому просив обрати міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, пов`язаними із перешкоджанням здійсненню кримінального провадження. Водночас, наголосив на тяжкості можливого покарання, яке може бути призначене підозрюваному.
Підозрювана та її захисник у судовому засіданні заперечували проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, про які йдеться в клопотанні не підтверджені. Поряд з цим, захисник просив врахувати, що підозрювана має на утриманні дев`ятьох дітей, в тому числі грудного, раніше не судима. Окрім того, події, про які йдеться в клопотанні датовані періодом квітень-травень 2016 року, тобто відбулися більше року тому. За вказаний час, будь-якого впливу на свідків з боку ОСОБА_4 не здійснювалося, жодним іншим чином підозрювана не перешкоджала кримінальному провадженню. А тому, на підставі наведеного, просили відмовити у задоволенні клопотання.
Заслухавши думки прокурора з приводу внесеного клопотання, підозрюваного та його захисника, суд приходить до наступних висновків:
Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0001623 від 13.05.2016 року за ч. 1 ст. 127, ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 125 КК України.
17.07.2017 року гр. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачені ч. 1 ст. 127, ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 125 КК України.
В той же час, з клопотання випливає, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , повернуто до інтернату.
Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).
Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
При дослідженні доданих до клопотання доказів, суд приходить до висновку, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачені ч. 1 ст. 127, ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 125 КК України. Обґрунтованість підозри стверджується наявними в долучених на обґрунтування клопотання документах даними, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри. Також слідчим суддею враховано обставини вчинення інкримінованого діяння та його суспільну небезпечність.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 , виходячи з наявних в наданих суду матеріалах клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність останньої до вчинення кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин.
В той же час, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що згідно з ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Вирішуючи питання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, слідчий суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.
Як встановлено слідчим суддею, клопотання не містить переконливого обґрунтування припущень слідчого про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України.
Слідчий суддя бере до уваги дані щодо особи підозрюваної ОСОБА_4 в їх сукупності, зокрема, те, що остання одружена, має на утриманні дев`ятьох дітей (віком від 1 до 16 років), не працююча (перебуває у відпустці по догляду за дитиною), раніше не судима, має постійне місце проживання. Як встановлено в судовому засіданні, єдиним годувальником у сім`ї є чоловік ОСОБА_36 .
Питання щодо того, з ким перебуватимуть діти, у випадку, якщо щодо підозрюваної буде обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, органом досудового розслідування у клопотанні не вирішується.
За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).
На підставі наведеного, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, загальних засад кримінального провадження, слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з тим що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри та наявність існування ризиків з урахуванням початкової стадії досудового розслідування, передбачених ст. 177 КПК України, приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, заборонивши їй залишати місце свого проживання АДРЕСА_1 , в період часу з 18 год. 00 хв. до 09 год. 00 хв. без дозволу слідчого, прокурора, або суду. А також покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 183, 186, 193, 196, 205, 309 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання заступника начальника відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя і здоров`я особи Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 відмовити.
Обрати відносно підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши їй залишати місце свого проживання АДРЕСА_1 , в період часу з 18 год. 00 хв. до 09 год. 00 хв. без дозволу слідчого, прокурора, або суду.
Покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
-прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;
-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.
Строк дії ухвали про тримання під домашнім арештом - до 15 вересня 2017 року включно.
Контроль за виконанням ухвали слідчого судді доручити Ужгородському ВП ГУНП в Закарпатській області.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня ї проголошення.
Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 21 липня 2017 року о 16 год. 45 хв.
Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1