Справа №705/3993/14-к
1-кс/705/463/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 квітня 2017 року м. Умань
Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі :
слідчого судді ОСОБА_1
за участю:
секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
заявника ОСОБА_4
ОСОБА_4 в судовому засіданні доводи своєї скарги підтримав та просив її задоволити. Він також вказував, що постанова йому не надсилалась, а фактично він її отримав 06 квітня 2017 року в приміщенні ВП ГУНП.
Прокурор в судовому засіданні вказував на відсутність підстав для задоволення скарги.
Слідча СВ Уманського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомлена про день та час розгляду скарги,- в судове засідання не з`явилася і вказувала, що вона просить суд розгляд скарги проводити без неї у зв`язку із заплпнованим проведенням слідчих дій.
Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги.
За змістом ст. 26 КПК, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК, при цьому сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК.
Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора визначено главою 26 Кримінального процесуального кодексу України, параграф №1, ст.ст. 303 308.
Пунктом 3 частини 1 ст. 303 КПК України передбачено, що рішення слідчого про закриття кримінального провадження може бути оскаржене заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
З матеріалів скарги вбачається, що ОСОБА_4 . 2013 року Уманської прокуратури подав подання про притягнення до кримінальної відповідальності державних виконавців.
Пунктом 2 ч. 1 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Відповідно до частини 4 ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9 частини першої цієї статті, слідчий приймає постанову, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.
За змістом ч. 5 ст.110 КПК України, обґрунтованість рішення (постанови), яке прийняли прокурор та слідчий, повинна знайти відображення в його мотивуванні, постанова слідчого про закриття кримінального провадження згідно зі ст.110 КПК України має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи.
Оскаржувана Постанова слідчого про закриття кримінального провадження не відповідає всім вимогам щодо її змісту, які закріплені нормами частини 5 ст. 110 КПК України.
Крім того, слідчий суддя вважає, що в даному випадку висновок про встановлення відсутності складу кримінального правопорушення зроблений слідчим передчасно, без ретельної перевірки та встановлення всіх обставин справи.
Закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження. А тому прийняття рішення про його закриття можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження, у сукупності.
У постанові про закриття кримінального провадження слід вказати, яку саме з підстав і чому застосовано в цьому випадку. Повнота й чіткість мотивування мають результатом те, що всі рішення, викладені в резолютивній частині постанови про закриття провадження, логічно випливають із її мотивувальної частини. Важливою властивістю постанови про закриття кримінального провадження є логічність, послідовність, відсутність суперечностей.
Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозвязку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Згідно ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Згідно зі ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Згідно положень п.4 ч.1 ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження. У відповідності до ч.2 ст.91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
При цьому, положеннями ст.92 КПК України регламентовано, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Відповідно до ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення слідчого постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу, яка може бути, зокрема, про скасування рішення слідчого; зобов`язання вчинити певну дію. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення слідчого не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
Керуючись ст. 303, 306, 307, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-
Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1