Справа № 743/1040/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/98/2017
Категорія - ч. 3 ст. 309 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 січня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного 3 червня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000313, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 16 вересня 2016 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Добрянка Ріпкинського району Чернігівської області, громадянина України, не працюючого, розлученого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

27 березня 1997 року Чернігівським районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 140 КК УРСР до 3 років позбавлення волі,

28 березня 2000 року Ріпкинським районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 140, ч. 1 ст. 229-6, ст.ст. 42, 43 КК УРСР до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

19 червня 2003 року Смілянським районним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 199 КК України до 3 років позбавлення волі;

18 червня 2007 року Ріпкинським районним судом Чернігівської області за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 186, ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, умовно-достроково звільнений 29 вересня 2010 року на підставі ухвали Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 21 вересня 2010 року,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 16 вересня 2016 року ОСОБА_7 визнаний винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України та йому призначено покарання:

- за ч. 3 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років;

- за ч. 2 ст. 310 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років і 1 місяць.

Стягнуто з ОСОБА_7 в доход держави процесуальні витрати: за проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів в сумі 1 100 грн. 50 коп.; за проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів в сумі 660 грн. 30 коп.; за проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів в сумі 440 грн. 20 коп.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить призначити йому покарання за ч. 3 ст. 309 КК України із застосуванням ст. 69 КК України та за ч. 2 ст. 310 КК України призначити мінімальне покарання. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом було недостатньо враховано обставини, які, на його думку, пом`якшують та істотно знижують ступінь тяжкості вчинення правопорушень, зокрема: його позитивну характеристику за місцем проживання; хоча він і немає постійного місця роботи, але працює по господарству, виконує тимчасові роботи по найму; проживає з батьками похилого віку, які потребують сторонньої допомоги. Також, зазначає, що він потребує лікування, пов`язаного з хірургічним втручанням, визнав вину у вчинених злочинах та щиро розкаявся.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_7 , з червня 2016 року, точної дати органом досудового розслідування не встановлено, за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на території присадибної земельної ділянки, незаконно, для власних потреб, без мети збуту, шляхом культивування, а саме, виривання трави та прополки, вирощував 61 рослину зеленого кольору у вигляді стебел з коренями, бічними гілками, листям та верхівками, які були виявлені та вилучені працівниками Ріпкинського ВП ЧВП ГУНП в Чернігівській області, 12 липня 2016 р., близько 10 год. 42 хв., в ході санкціонованого обшуку, та які, згідно висновку експерта №742 (х) від 19 липня 2016 року, мають морфологічні ознаки рослин роду Коноплі (Cannabis) та містять наркотично-активні компоненти каннабісу і належать до рослин роду Коноплі (Cannabis).

Крім того, ОСОБА_7 , в невстановлений органом досудового розслідування час, за невстановлених органом досудового розслідування обставинах незаконно придбав, незаконно, шляхом сушіння, виготовив та незаконно, за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , зберігав, без мети збуту, для власного вживання, речовину рослинного походження у вигляді верхівкових частин та листя зелено-коричневого кольору, яка була виявлена та вилучена працівниками Ріпкинського ВП ЧВП ГУНП в Чернігівській області, 12 липня 2016 р., близько 10 год. 42 хв., в ході санкціонованого обшуку, та яка, згідно висновку експерта 743 (х) від 23 серпня 2016 року, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено каннабісом. Маса каннабісу в перерахунку на висушену речовину, становить 3 164,456 г., що відповідно до Таблиці № 1 «Невеликі, великі та особливо великі розміри наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 1 серпня 2000 року № 188, є особливо великим розміром.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які просили задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора щодо необхідності залишення вироку без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що у суді першої інстанції справа була розглянута у відповідності з вимогами ч. 3 ст. 349 КПК України, тому вирок в частині правильності кваліфікації дій обвинуваченого, доведеності його вини та повноти зібраних та досліджених доказів щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, апеляційним судом не перевіряється.

За правильно встановлених у справі фактичних обставин, дії обвинуваченого ОСОБА_7 обґрунтовано кваліфіковані за ч. 3 ст. 309 КК України, як незаконне придбання, виготовлення і зберігання наркотичних засобів у особливо великих розмірах та за ч. 2 ст. 310 КК України, як незаконне вирощування конопель в кількості п`ятдесят рослин і більше.

При обранні обвинуваченому ОСОБА_7 виду та міри покарання, суд вірно врахував ступінь тяжкості скоєних ним кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який не одружений, не працює, здійснює догляд за престарілими батьками, формально позитивно характеризується за місцем проживання, до адміністративної відповідальності не притягувався, на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має непогашені судимості за вчинення майнових злочинів, злочину у сфері господарської діяльності, за незаконне, без мети збуту, придбання та зберігання наркотичного засобу. Прийняв до уваги обставини, які пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обставин, які обтяжують покарання і вмотивовано дійшов висновку про можливість призначити ОСОБА_7 покарання в мінімальних межах, встановлених санкцією ч. 3 ст. 309 КК України

Із цим висновком погоджується колегія суддів, оскільки, судом першої інстанції при винесенні вироку ОСОБА_7 дотримано вимоги ст.ст. 50, 65 КК України, а призначене покарання у визначеному розмірі є достатнім і необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів, відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Стосовно доводів апелянта про необхідність застосування щодо нього положень ст. 69 КК України, апеляційний суд не вбачає підстав для їх задоволення, виходячи з наступного. Стаття 69 КК України дійсно передбачає призначення більш м`якого покарання за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання і істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з врахуванням особи винного.

Підстави для призначення обвинуваченому покарання, з застосуванням положень ст. 69 КК України, про що він вказував в апеляційній скарзі та в своїх поясненнях при апеляційному розгляді, в даному кримінальному провадженні відсутні, а вказані обставини, на переконання колегії суддів, не знижують істотно ступінь тяжкості вчиненого ним правопорушення, не можуть бути підставами для застосування положень ст. 69 КК України, та були підставами для призначення ОСОБА_7 покарання в мінімальних межах, визначених ч. 3 ст. 309 КК України, а тому доводи апелянта про призначення йому надто суворого покарання, є неспроможними.

Остаточне покарання вірно призначено у відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань.

Вирок суду є законний, обґрунтований і справедливий, а тому зміні чи скасуванню не підлягає.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченого судового рішення, не встановлено.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 16 вересня 2016 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4