Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 368/1553/16-к
Провадження № 1 кп/368/79/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.12.2016 рокум.Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області у складі:
Головуючого судді: ОСОБА_1

При секретарі: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Кагарлицького районного суду Київської області в м. Кагарлик кримінальне провадження за ч. 3 ст. 185 КК України, внесеному в єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000629 від 13.09.2016 року відносно громадянина України:
- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кумарі Первомайського району Миколаївської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, який обвинувачується у вчиненні злочину, який передбачено ч. 3 ст. 185 КК України, відносно якого обрано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, термін дії якого закінчується 25.01.2016 року, -
з участю сторін кримінального провадження:
- сторона обвинувачення:
прокурор: ОСОБА_4

- сторона захисту:
обвинувачений: ОСОБА_3
захисник: ОСОБА_5
В С Т А Н О В И В :
В судовому засіданні, яке відбулося 29.11.2016 року судом встановлено наступні фактичні обставини справи.
12.09.2016 року близько 14 години, більш точного часу судом в судовому засіданні встановити не вдалося, обвинувачений ОСОБА_3 знаходився в житловому будинку, який розміщено за адресою: АДРЕСА_3 , де перебував в гостях у своїх знайомих, - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
На території вищевказаного домогосподарства розміщено два будинка, - фактичним власником першого є ОСОБА_6 , фактичним власником другого потерпіла ОСОБА_8 .
Отже, близько 14 год. 12.09.2016 року у обвинуваченого ОСОБА_3 , який достовірно знав про наявність матеріальних цінностей у будинку потерпілої ОСОБА_8 , так як раніше проживав в даному домогосподарстві, виник раптовий, не визначений умисел на вчинення таємного, протиправного викрадення будь якого майна з будинку ОСОБА_8 .
До вчинення крадіжки обвинуваченого ОСОБА_3 спонукало його тяжке матеріальне становище, так як він ніде на даний час не працює, відповідно, не має фінансових джерел до існування.
Далі, діючи умисно, та реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне, таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, обвинувачений ОСОБА_3 переконався, що в будинку потерпілої ОСОБА_8 немає ні господарки, ні сторонніх осіб, що ним було оцінено як обставину, яка сприятлива для вчинення злочину, а саме, - крадіжки майна, взяв в будинку ОСОБА_6 запасний ключ від будинку ОСОБА_8 , який, як достеменно знав обвинувачений ОСОБА_3 зберігався у коридорі на вішалці, після чого підійшов до будинку потерпілої ОСОБА_8 , де, впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом відмикання вхідних дверей будинку ключем, попередньо взятим з будинку ОСОБА_6 , протиправно, без дозволу власника, - ОСОБА_8 , таємно проник в будинок потерпілої.
Достовірно знаючи розташування кімнат в будинку потерпілої ОСОБА_8 , та, відповідно, розташування в ньому матеріальних цінностей, обвинувачений ОСОБА_3 взяв з кімнати ноутбук марки «Lenovo», моделі «G570», вартістю 1142 грн. 05 коп., виніс його з будинку потерпілої та залишив на вулиці, після чого, продовжуючи свої злочинні дії, які були охоплені єдиним умислом на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, впевнившись, що попередня крадіжка ноутбуку марки «Lenovo», не викрита, повернувся знову до будинку, та виніс з нього телевізор марки «Bravis», моделі «LCD 3258», вартістю 2445 грн. 84 коп.
Далі, з викраденим майном обвинувачений ОСОБА_3 зник з місця вчинення злочину, розпорядившись викраденим речами на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 3587 грн. 89 коп. ( три тисячі п`ятсот вісімдесят сім гривень вісімдесят дев`ять копійок).
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України як умисні, протиправні дії, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло.
Обґрунтування судом правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 .
В даному випадку об`єктом крадіжки є право власності на майно фізичної особи, - потерпілої ОСОБА_8 , - право власності на речі матеріального світу.
Предметом крадіжки є саме майно потерпілої особи, - майно потерпілої ОСОБА_8 у виді ноутбуку марки «Lenovo», моделі «G570», вартістю 1142 грн. 05 коп., та телевізор марки «Bravis», моделі «LCD 3258», вартістю 2445 грн. 84 коп.
Об`єктивна сторона злочину, - дії обвинуваченого ОСОБА_3 , спрямовані на умисне, протиправне заволодіння майном потерпілої особи, які виразилися в незаконному фізичному переміщенні викрадених речей, яке було спрямоване на викрадення майна.
Суб`єктом даного злочину є обвинувачений ОСОБА_3 .
Суб`єктивна сторона даного злочину, - прямий умисел обвинуваченого ОСОБА_3 на умисне, протиправне заволодіння майном потерпілої особи, - ОСОБА_8 .
Крадіжка майна є закінченою з моменту, коли обвинувачений ОСОБА_3 повністю здійснив умисел на заволодіння майном потерпілої особи, - ОСОБА_8 .
Так, кваліфікуючою ознакою складу злочину, який передбачено ч. 3 ст. 185 КК України є вчинення злочину, поєднане з проникненням в житло.
В даному випадку проникнення це таємне вторгнення у житло потерпілої ОСОБА_8 обвинуваченим ОСОБА_3 з метою вчинення крадіжки.
В даному випадку проникнення обвинуваченого ОСОБА_3 пов`язане з доступом до майна таємно, шляхом недозволеного входу через вхідні двері будинку, шляхом їх відкриття ключем.
Що ж стосується того, що суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 без такої ознаки, як повторність, то слід зазначити, що в діях обвинуваченого ОСОБА_3 міститься склад так званого продовжуваного злочину, так як умисел ОСОБА_3 на викрадення всього викраденого майна у вигляді ноутбуку марки «Lenovo», моделі «G570», та телевізора марки «Bravis», моделі «LCD 3258», охоплювався єдиним умислом.
Так, продовжуваним розкраданням визнається неодноразове протиправне безоплатне вилучення чужого майна, яке складається із ряду тотожних злочинних дій, що мають загальну мету незаконного заволодіння таким майном та охоплюється єдиним умислом винної особи, що становить в сукупності один злочин.
Продовжуване розкрадання найчастіше полягає у неодноразовому вилученні майна з одного джерела, одним способом, протягом нетривалого часу, як в даному випадку.
Свою вину у вчиненні злочину, який передбачено ч. 3 ст. 185 КК України обвинувачений ОСОБА_3 визнав повністю, та в судовому засіданні показав наступне.
Незадовго до вчинення злочину він тимчасово, без реєстрації, проживав за адресою: АДРЕСА_3 .
На території вищевказаного домогосподарства розміщено два будинка, та він достеменно знає, що власником першого будинку є ОСОБА_6 , а власником іншого будинку є потерпіла, - ОСОБА_8
12.09.2016 року він також перебував на території даного домогосподарства, де перебував у своїх знайомих ОСОБА_7 , та ОСОБА_6 , в її ж будинку.
На даний час він ніде не працює, тому має тяжкий матеріальний стан, інших джерел до існування в нього немає, тому в нього близько 14 години виник умисел на викрадення побутової техніки з будинку потерпілої ОСОБА_8 .
Він переконався, що в будинку потерпілої ОСОБА_8 нікого немає, після чого пішов в коридор будинку ОСОБА_6 , де знав, в якому місці знаходиться запасний ключ від будинку потерпілої ОСОБА_8 , взявши ключ, він вийшов з будинку ОСОБА_6 , підійшов до будинку потерпілої ОСОБА_8 , переконався, що його ніхто не бачить, відмикнув замок вхідних дверей ключем, та зайшов в будинок.
В будинку в нього виник умисел на викрадення телевізора та ноутбука, тому він виніс дані речі по черзі з будинку, поклав їх за будинком.
Він виносив дані речі по черзі в зв`язку з тим, що за один раз він їх винести не міг, так як телевізор був дуже великий, тому він фізично не зміг би винести дані речі з будинку одночасно.
Викравши речі з будинку, він зателефонував в таксі, та, після того, як воно приїхало, погрузив викрадені речі в автомобіль та поїхав до себе до хати.
Після вчинення злочину він викрадені речі повернув потерпілій ОСОБА_8 , просив у неї вибачення, вона йому пробачила.
У вчиненому злочині щиро розкаявся, просить суд суворо його не карати, та не призначати йому міру покарання, пов`язану з позбавленням волі, обіцяє більше не вчинювати злочинів, прикласти максимально зусиль до влаштування на роботу.
Окрім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні злочину, який передбачено ч. 3 ст. 185 КК України, його вина у вчиненні злочину, який передбачено ч. 3 ст. 185 КК України, підтверджується іншими матеріалами кримінального провадження, однак, за клопотанням прокурора ОСОБА_4 та в силу ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, зокрема, суд визнав за не доцільне допит потерпілої ОСОБА_8 , яка надіслала на адресу Кагарлицького районного суду письмову заяву, в якій просить суд слухати справу без її участі, претензій ні морального ні матеріального характеру до обвинуваченого ОСОБА_3 не має, просить суд суворо не карати обвинуваченого, а також визнав за недоцільне допит свідків, які зазначені в обвинувальному акті, а також визнав за недоцільне дослідження матеріалів справи, - доказів вини обвинуваченого, які були зібрані органами досудового слідства під час досудового слідства, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_3 , та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 , обґрунтовуючи своє рішення наступним.
Згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч. 3 ст. 349 КПК України обвинуваченому ОСОБА_3 було роз`яснено судом в судовому засіданні, які йому зрозумілі.

Відповідно, суд на підставі положень ч. 3 ст. 349 КПК України обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_3 , та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 :
- згідно паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 16 квітня 2015 року Обухівським РВ Управління ДМС України в Київській області, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в село Кумарі Первомайського району Миколаївської області, зареєстрований з 18.09.2007 року за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно, є громадянином України, та на час вчинення злочину був повнолітнім;

- згідно довідки № 2471, виданої 13.10.2016 року виконавчим комітетом Обухівської міської ради Київської області, по місцю проживання обвинувачений ОСОБА_3 характеризується позитивно;

- згідно довідки № 7046/109/1009/1/02 - 16, виданої 12.10.2016 року поліклінічним відділенням Обухівської центральної районної лікарні, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_4 , на обліку в лікаря нарколога не перебуває;

- згідно довідки № 7046/109/1009/1/02 16, яка видана 12.10.2016 року поліклінічним відділенням Обухівської центральної районної лікарні, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_4 , на обліку в лікаря психіатра не перебуває;

- згідно довідки про судимість УИАО ГУ НП в Київській області № , станом на 27.10.2016 року відомостей про притягнення до кримінальної відповідальності чи судимості у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кумарі Первомайського району Миколаївської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , немає.

Обґрунтування судом призначення виду та розміру покарання.
Суд, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності з положеннями ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , наслідки вчиненого злочину, наявності відомостей про судимість, позицію потерпілої сторони, позицію прокурора.
Так, санкція ч. 3 ст. 185 КК України передбачає покарання в виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.

Згідно ч. 4 ст. 12 КК України тяжким є злочин, за який передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі від п`яти але не більше десяти років.

Відповідно, обвинувачений ОСОБА_3 скоїв умисний тяжкий злочин.

Обставини, які згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжували б покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом в судовому засіданні не встановлено.
Отже, враховуючи ті обставини, що: обвинувачений ОСОБА_3 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, відповідно, раніше не судимий, щиро розкаявся у вчиненому злочині, активно сприяв розкриттю злочину, в добровільному порядку відшкодував шкоду, заподіяну злочином, по місцю проживання характеризується позитивно, потерпіла не має до обвинуваченого претензій мі матеріального ні морального характеру, просить суд суворо не карати обвинуваченого, враховуючи позицію прокурора, який не наполягав на призначенні міри покарання, обов`язково пов`язаного з позбавленням волі, то суд вважає, що подальше виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливо здійснити в умовах без ізоляції від суспільства, призначивши йому покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України з застосуванням положення ст.ст. 75, 76 КК України.
Так, згідно положень ст.. 75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
У цьому разі суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.
Суд, врахувавши всі обставини справи та особу обвинуваченого, приходить до висновку щодо встановлення іспитового строку терміном 1 рік.
Відповідно, на підставі ст. 65 КК України суд вважає, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі з урахуванням особи обвинуваченого та його характеризуючих обставин, які були досліджені судом, буде необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, тому суд, враховуючи ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, раніше не судимий, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, в добровільному порядку відшкодував шкоду, заподіяну злочином, по місцю проживання характеризується позитивно, потерпіла не має до обвинуваченого претензій мі матеріального ні морального характеру, просить суд суворо не карати обвинуваченого, враховуючи позицію прокурора, який не наполягав призначенні міри покарання, обов`язково пов`язану з позбавленням волі, тому до нього необхідно застосувати такий вид покарання як позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік.

Крім того, суд вважає за необхідне на час іспитового строку покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язки, які передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
Так, згідно ч. 1 ст. 76 КК України у разі звільнення від відбування покарання з випробовуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки:

1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Заходи забезпечення кримінального провадження.
До обвинуваченого ОСОБА_3 під час досудового слідства на підставі ухвали слідчого судді від 25.11.2016 року було обрано міру запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, термін якого закінчується 25.01.2017 року, а тому суд приходить до висновку, що, зглядаючись на обставини справи, встановлені в судовому засіданні, зокрема, на обставини справи, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає, що до вступу вироку в законну силу запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання слід залишити без зміни.
Цивільний позов.
Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлявся.
Речові докази по справі.

Вирішення питання щодо речових доказів врегульовано ст. 100 КПК України, так:
Згідно ч. 1 ст. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом при ухваленні рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішення законної сили, при цьому:
- згідно п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України майно, яке немає ніякої цінності і не може бути використане, знищується, а в разі необхідності передається до криміналістичних колекцій експертних установ або заінтересованим особам на їх прохання;
- згідно п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України гроші, цінності та інше майно, які були об`єктом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, повертаються законним володільцям, а в разі не встановлення їх передаються в дохід держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.
- згідно п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України, документи, що є речовими доказами, залишаються у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Враховуючи вищевикладені норми КПК України, що стосуються речових доказів, суд приходить до висновку щодо наступного:
- ноутбук марки «Lenovo», моделі «G570», телевізор марки «Bravis», моделі «LCD 3258», які знаходяться на відповідальному зберіганні у потерпілої ОСОБА_8 , - на підставі п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України залишити у потерпілої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки смт. Козацьке Бориславського району Херсонської області., тел..: НОМЕР_2 .
- сліди папілярних ліній, які поміщено в спец пакет № 1036162, та знаходяться при матеріалах кримінального провадження, (том № 1, а.с., 59), - на підставі п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України залишити при матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати.
Згідно ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку або ухвалою.

Згідно довідки про витрати на проведення судової експертизи від 07.11.2016 року № 19/4 03/1473 у кримінальному провадженні № 0000629 вартість залучення експерта у даному кримінальному провадженні, а саме, вартість проведеної дактилоскопічної експертизи становить 880 (вісімсот вісімдесят вісім) грн.. 40 коп., які на підставі ч. 1 ст. 126 КПК України слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кумарі Первомайського району Миколаївської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 16 квітня 2015 року Обухівським РВ Управління ДМС України в Київській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , тел..: НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , - на користь держави.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст..ст. 65, 75, 76, ч. 3 ст. 185 КК України, ч. 1 ст. 369, 370, 371, ч.ч. 2, 3 ст. 373, 374 376 КПК України, суд, -
З А С У Д И В :
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні ним злочину, який передбачено ч. 3 ст. 185 КК України, як за умисні, протиправні дії, які виразились у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
Відповідно до вимог ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

В порядку п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід.
До вступу вироку в законну силу міру запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 залишити без зміни, - особисте зобов`язання.
Цивільний позов.
Цивільний позов по справі не заявлявся.
Речові докази по справі:
- ноутбук марки «Lenovo», моделі «G570», телевізор марки «Bravis», моделі «LCD 3258», які знаходяться на відповідальному зберіганні у потерпілої ОСОБА_8 , - на підставі п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України залишити у потерпілої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки смт. Козацьке Бориславського району Херсонської області., тел..: НОМЕР_2 .
- сліди папілярних ліній, які поміщено в спец пакет № 1036162, та знаходяться при матеріалах кримінального провадження, (том № 1, а.с., 59), - на підставі п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України залишити при матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати по справі.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кумарі Первомайського району Миколаївської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 16 квітня 2015 року Обухівським РВ Управління ДМС України в Київській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , на користь держави кошти в сумі 880 (вісімсот вісімдесят вісім) грн.. 40 коп., витрат на залучення експерта.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Кагарлицький районний суд.
Обвинуваченому та прокурору копію вироку на підставі ч. 6 ст. 376 КПК України вручити негайно після його проголошення.
Учасники судового провадження мають право на підставі ч. 6 ст. 366 КПК України отримати в суді копію вироку.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1