Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
24 січня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 -адвоката ОСОБА_6 на вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 27 вересня 2016 року у кримінальному провадженні №0000034 по обвинуваченню
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дубно Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою спеціальною освітою, одруженого, непрацюючого, відповідно до ст.89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,
з участю прокурора ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_8 , представника потерпілої ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 27 вересня 2016 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керування _______________________________________________________________________________

Справа № 11кп/787/25/2017 Головуючий у І-й інстанції : ОСОБА_10 Категорія : ч.2 ст.286 КК України Доповідач : ОСОБА_1
транспортними засобами на три роки.
Як встановлено вироком суду, 21 лютого 2016 року приблизно о 21 годині 45 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи в темну пору доби автомобілем марки «BАЗ 2107» р.н.з. НОМЕР_1 , в якому було увімкнено ближнє світло фар, рухаючись зі швидкістю приблизно 40 км/год. зі сторони вул. Залізничної в напрямку вул. Миру по вул. Центральній смт. Клесів Сарененського району Рівненської області, проявив неуважність до дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, дистанції руху та безпечного бокового інтервалу, не вжив заходів до зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу при виникненні небезпеки, а саме : в момент виникнення перешкоди для руху, яку був об`єктивно спроможний виявити, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого допустив зіткнення з мопедом марки «SUZUKI» без реєстраційного номерного знаку (№ рами НОМЕР_2 ) під керуванням неповнолітнього ОСОБА_11 , який рухався попереду в попутному напрямку, хоча мав технічну можливість запобігти наїзду шляхом гальмування. Внаслідок цього неповнолітній ОСОБА_11 отримав тяжкі тілесні ушкодження, які небезпечні для життя в момент їх заподіяння, від яких потерпілий помер на місці події.
В поданій на вирок суду апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 не оспорюючи правильність кваліфікації дій, доведеності винуватості обвинуваченого вважає, що вирок суду підлягає зміні через однобічність та неповноту судового слідства , невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи , що призвело до призначення покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого. В обґрунтування своїх вимог захисник покликається , що вчинене кримінально каране діяння його підзахисним не відноситься до умисних діянь, а було вчинено з необережності, в чому обвинувачений щиро розкаявся, обвинувачений вжив всіх можливих дій для мінімізації завданих збитків. Просить змінити вирок в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, пом`якшити його, застосувавши ст. 75 КК України та звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.
Від інших учасників судового провадження апеляційні скарги не надходили.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_5 на підтримання апеляційної скарги, думку прокурора Бернадської ОСОБА_12 , потерпілої ОСОБА_8 , представника потерпілої ОСОБА_9 , які просять вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу захисника належить залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути

законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за обставин, викладених у вироку, про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджені наявними у справі доказами, які досліджувались за згодою усіх учасників провадження, у тому числі і обвинуваченого, в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України.
При цьому, суд першої інстанції, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками провадження змісту фактичних обставин справи за відсутністю сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, в тому числі і обвинуваченого, який повністю визнав себе винуватим у інкримінованому йому злочину, роз`яснив всім учасникам судового розгляду, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини.
Будь-яких порушень при вирішенні судом першої інстанції цих питань колегією суддів не встановлено, а тому фактичні обставини кримінального провадження, доведеність винуватості ОСОБА_5 в інкримінованому йому злочині та юридична кваліфікація його дій не є предметом апеляційного розгляду.
Що стосується призначеного обвинуваченому покарання, судом першої інстанції при його призначенні в повній мірі дотримано вимог ст.ст.50, 65 КК України.
Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах санкції частини статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, з урахуванням ступені тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Доводи апеляційної скарги захисника щодо невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість, на думку колегії суддів, не заслуговують на увагу із наступних підстав.
Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке
покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суровість.
На думку колегії суддів , призначаючи ОСОБА_5 покарання , суд першої інстанції правомірно врахувавши ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким , обставину , яка пом`якшує покарання добровільне відшкодування задавного збитку, обставину, яка обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`янніння , особу обвинуваченого , який по місцю проживання характеризується з посередньої сторони , має на утриманні троє неповнолітніх дітей, незворотні та непоправні наслідки вчиненого злочину- смерть неповнолітньої особи , думку потерпілої , яка наполягала на суворій мірі покарання та дійшов обґрунтованого висновку , що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства шляхом призначення основного покарання у виді позбавлення волі ближче до нижньої межі, передбаченого санкцією ч.2 ст.286 КК України з призначенням додаткового покарання , що відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого , є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Доводи захисника ОСОБА_6 про призначення йому покарання із застосуванням ст.75 КК України є необгрунтованими, оскільки з огляду на враховані ст.65 КК України обставини, підстав для застосування цих норм закону судом першої інстанції не встановлено і обвинуваченим та його захисником при апеляційному розгляді не наведено, з чим погоджується і колегія суддів.

За таких обставин, колегія суддів вважає , що призначене ОСОБА_5 основне та додаткове покарання відповідають вимогам ст.65 КК України, за своїм видом та розміром є необхідними та достатніми для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів, відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та особі обвинуваченого , судом першої інстанції правильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, вирок суду є законним, обгрунтованим і вмотивованим, підстави для його скасування чи зміни відсутні.
Керуючись ст.ст.404,405,407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 27 вересня 2016 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст.286 КК України , залишити без зміни , а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.
С У Д Д І:

_______________ ______________ ____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3