11-сс/775/110/2017(м)
263/2617/17

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2017 року м. Маріуполь

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2

ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

та його захисників адвокатів: ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріал досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000142, за апеляційними скаргами прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20 березня 2017 року про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, -

в с т а н о в и л а:

в провадженні прокуратури Донецької області знаходиться кримінальне провадження №0000142 від 01 березня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що ОСОБА_6 є завідуючим відділу експертизи трупів комунального закладу охорони здоров`я «Донецьке обласне бюро судово-медичної експертизи» (далі за текстом КЗОЗ «ДОБСМЕ»).

Згідно договірних відносин між КЗОЗ «ДОБСМЕ» та ПП «Соціальна похоронна служба» (колишня назва ПП «Скорбота») в особі ОСОБА_9 , який є засновником, керівником та кінцевим бенефіціарним власником (контролером) приватного підприємства «Соціальна похоронна служба», останній надав приміщення за адресою: Донецька обл., м. Маріуполь, пр. Нікопольський, 60 для здійснення діяльності відділу експертизи трупів КЗОЗ «ДОБСМЕ».

У свою чергу завідуючий відділом експертизи трупів КЗОЗ «ДОБСМЕ» ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_9 , діючи умисно з метою збагачення дозволив діяльність в очолюваному ним закладі приватних підприємств, зареєстрованих на співробітників ПП «Соціальна похоронна служба» та родичів ОСОБА_9 .

Зазначене надало ОСОБА_9 змогу контролювати кількість померлих осіб, які направляються на дослідження та шляхом обману змушувати родичів померлих осіб, звертатись до фактично підконтрольних йому підприємств з метою надання платних послуг пов`язаних з видачею трупів, які відповідно до п.п.1.6, 1.7 Додатку №2 до Правил проведення судово-медичної експертизи наказу Міністерства охорони здоров`я України №6 від 17.01.1995, є безкоштовними.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_9 та іншими невстановленими на теперішній час досудовим розслідуванням особами, діючи умисно з метою особистого збагачення у період часу з 01 грудня 2016 по 04 лютого 2017 через підконтрольних ОСОБА_9 осіб, які знаходились в приміщенні відділу експертизи трупів КЗОЗ «ДОБСМЕ», розташованого за адресою: Донецька обл., м. Маріуполь, пр. Нікопольський, 60, шляхом обману заволодів грошовими коштами громадян на загальну суму 671 844 грн., що являється особливо великим розміром.

22 лютого 2017 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

03 лютого 2017 року до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області звернувся старший слідчий прокуратури Донецької області ОСОБА_10 із клопотанням, погодженим із прокурором прокуратури Донецької області ОСОБА_5 , про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20 березня 2017 року вказане вище клопотання слідчого задоволено частково, застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту на строк 60 діб до 21 квітня 2017 року включно; покладено на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою; не залишати місце постійного проживання АДРЕСА_1 , без поважних причин без дозволу слідчого, прокурора або суду в період часу з 21.00 год. до 06.00 год.

Не погодившись із ухвалою слідчого судді, прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, ОСОБА_5 , підозрюваним ОСОБА_6 подані апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, просить оскаржуване судове рішення скасувати й постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб. Обґрунтовує своє прохання тим, що слідчим суддею не взяті до уваги ризики можливого незаконного випливу підозрюваним на свідків; не зазначено чому взяті до уваги одні докази і відкинуті інші; не враховано й те, що, знаходячись на свободі, підозрюваний, усвідомлюючи негативні наслідки, може ухилитись від кримінальної відповідальності шляхом залишення території України, зокрема через переховування на тимчасово непідконтрольній, окупованій територія України.

В апеляційній скарзі підозрюваний просить оскаржуване судове рішення скасувати й постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Обґрунтував свою позицію тим, що слідчий суддя постановив своє рішення з порушенням правил територіальної підсудності, кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України він не вчиняв, а тому, на його думку, відсутні підставі для застосування щодо нього будь-яких запобіжних заходів.

Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного ОСОБА_6 та його захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які заперечували відносно задоволення апеляційної скарги прокурора, підтримали доводи апеляційної скарги підозрюваного, просили її задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою; прокурора, який заперечував відносно задоволення апеляційної скарги підозрюваного, просив залишити її без задоволення, підтримав доводи своєї апеляційної скарги, просив ухвалу слідчого судді, як незаконну і необґрунтовану, скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою; перевіривши матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні, обговоривши доводи апеляційних скарг прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , в їх межах, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню, виходячи за наступного.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого в частині застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою і, задовольняючи його в частині застосування щодо останнього запобіжного заходу у виді домашнього арешту, слідчий суддя виходив з положень ст.183 КПК України, відповідно до якої тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам неналежної процесуальної поведінки підозрюваного.

При цьому слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження, вислухавши пояснення учасників судового провадження, встановив, що виключних обставин для тримання ОСОБА_6 під вартою немає, оскільки даних, які б свідчили про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу, у клопотанні слідчого не вказано та прокурором в судовому засіданні не доведено. Заявлені ризики в сукупності з тяжкістю кримінального правопорушення не можуть служити виключними підставами для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваного.

З урахуванням вказаного, а також даних про особу підозрюваного, суд дійшов висновку про можливість застосування щодо ОСОБА_6 , більш м`якого запобіжного заходу - домашнього арешту з забороною покидати місце свого проживання у певний період доби.

З такими висновками слідчого судді погоджується колегія суддів.

Так, відповідно до ст.183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Таким чином, враховуючи відповідно до зазначеного вище, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_6 підозрюється, а також даних про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, позитивно характеризується, приймаючи до уваги, що будь-яких об`єктивних даних, які б вказували на те, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування чи суду або впливати на свідків не доведено, колегія суддів вважає, що такий вид запобіжного заходу, як домашній арешт з забороною покидати місце свого проживання у певний період доби, в змозі запобігти наявним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Крім того, для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, слідчий суддя зобов`язав ОСОБА_6 за першим викликом прибувати до слідчого, прокурора, суду.

Колегія суддів погоджується з таким рішенням слідчого судді та вважає, що ні слідчий в поданому клопотанні, ні прокурор в судових засіданнях судів першої та апеляційної інстанцій, не зміг довести суду виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Таким чином, сукупність наявних ризиків, тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні якого ОСОБА_6 підозрюється, розмір покарання, яке йому загрожує у разі доведення його винуватості, конкретних обставин справи, вище проаналізовані дані про особу підозрюваного, вказують на відсутність підстав вважати, що менш м`який запобіжний захід, - домашній арешт з забороною покидати місце свого проживання у певний період доби, здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти існуючим ризикам.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів чи інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

На думку колегії суддів такі фактичні дані містяться в доданих до клопотання слідчого матеріалах, в зв`язку з чим, підозра про ймовірну причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин, є обґрунтованою.

Крім того, відповідаючи на доводи підозрюваного щодо порушення слідчим суддею правил територіальної підсудності, колегія суддів виходить з наступного.

Досудове розслідування кримінального провадження №0000142 проводиться прокуратурою Донецької області. Місцем знаходження (реєстрації) відповідного державного органу, є його юридична адреса: вул. Університетська, 6, м. Маріуполь, Донецька область, 87500.

Тобто, клопотання слідчого прокуратури Донецької області про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу відповідно до вимог ч.2 ст.132 КПК України подано правильно до місцевого суду в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Істотних порушень норм КПК України, які б тягнули за собою скасування ухвали слідчого судді при апеляційному розгляді не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування ухвали слідчого судді, як про це просить прокурор та підозрюваний, немає, а тому ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а подані апеляційні скарги - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

апеляційні скарги прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20 березня 2017 року про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту на строк 60 діб до 21 квітня 2017 року, - залишити без зміни.

Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його оголошення.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ ________________ ________________

ОСОБА_3 ОСОБА_1 ОСОБА_2