Справа № 161/4950/17
Провадження № 1-кп/161/327/17
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Луцьк 05 квітня 2017 року
Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням:

судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

перекладача - ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000396 від 27.01.2017, який надійшов до суду 27.03.2017 від Луцької місцевої прокуратури, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ургенч, Харазимської області Республіки Узбекистан, проживаючої без реєстрації у АДРЕСА_1 , громадянки Республіки Узбекистан, узбецької національності, з середньою освітою, одруженої, на утриманні двоє малолітніх дітей, не працюючої, раніше не судимої,-

- у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.27 ч.ч. 1, 3 ст.358 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
Постановою Кабінету Міністрів України №150 від 15 лютого 2012 року «Про затвердження Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України» передбачено:

- реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в`їжджають в Україну, здійснюється в пункті пропуску через державний кордон посадовою особою Державної прикордонної служби України;
- строк перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, паспортні документи або документи, що підтверджують особу без громадянства, яких зареєстровано посадовою особою Держприкордонслужби, продовжується територіальними органами або підрозділами Державної міграційної служби України;
- строк перебування іноземців та осіб без громадянства на території України продовжується у разі, коли вони прибули з держав з безвізовим порядком в`їзду за наявності обґрунтованих підстав (лікування, вагітність чи пологи, догляд за хворим членом родини, оформлення спадщини, подання заяви про отримання дозволу на імміграцію чи набуття громадянства України тощо) та за умови подання підтверджувальних документів - на період існування таких підстав, але не більш як 180 днів з дати останнього в`їзду в Україну.
Іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів з дати першого в`їзду з держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України.
У зв`язку з викладеними вимогами діючого законодавства України, за наявності обґрунтованих підстав, досудовим розслідуванням встановлено, що громадянка Узбекистану ОСОБА_4 , перебуваючи на території України була зобов`язана у встановленому порядку продовжити строк свого законного перебування, але не мала мети офіційно у встановленому порядку його продовжувати і в неї виникла мета на внесення в свій національний паспорт підроблених відтисків штампів про перетин державного кордону України, через пункти пропуску державного кордону.
Так, ОСОБА_4 в невстановлений день січня 2015 року, перебуваючи на території «Центрального» ринку м. Луцька, що по вул. Глушець 1, передала невстановленій слідством особі паспорт громадянина Республіки Узбекистан № НОМЕР_1 від 18.12.2013, виданий на її ім`я, з метою внесення в нього підроблених штампів про перетин державного кордону України. Після цього, невстановлена особа в невстановленому місці проставила підроблені штампи в паспорті громадянки Республіки Узбекистан ОСОБА_4 № НОМЕР_1 про перетин нею державного кордону України в пункті перетину кордону «Хутір - Михайлівський» «Виїзд №014 від 20.01.2015» та «В`їзд №043 від 22.01.2015» в пункті перетину кордону «Конотоп». При цьому, ОСОБА_4 з території України нікуди не виїжджала 20.01.2015 та на територію України не в`їжджала 22.01.2015. В подальшому, громадянка Республіки Узбекистан ОСОБА_4 використовувала свій паспорт для можливості перебування на території України на строк, який встановлений законодавством України (90) днів.

Своїми умисними діями, які виразились в пособництві, наданні засобів злочину іншим співучасникам злочину в виготовленні підроблених штампів установи, яка має право посвідчувати такі документи і надає права, з метою їх використання, ОСОБА_4 , вчинила злочин, передбачений ч.5 ст. 27 ч.1 ст. 358 КК України.

Після цього, ОСОБА_4 , в невстановлений день березня 2015 року, перебуваючи на території «Центрального» ринку м. Луцька, що по вул. Глушець 1, передала невстановленій слідством особі паспорт громадянина Республіки Узбекистан № НОМЕР_1 від 18.12.2013, виданий на її ім`я, з метою внесення в нього підроблених штампів про перетин державного кордону України. Після цього, невстановлена особа, повторно, в невстановленому місці проставила підроблені штампи в паспорті громадянки Республіки Узбекистан ОСОБА_4 № НОМЕР_1 про перетин нею державного кордону України в пункті перетину кордону «Гоптівка» «Виїзд №054 від 20.03.2015». При цьому ОСОБА_4 з території України нікуди не ви`їжджала 20.03.2015. В подальшому, громадянка Республіки Узбекистан ОСОБА_4 використовувала свій паспорт для можливості перебування на території України на строк, який встановлений законодавством України (90) днів.

Крім цього, ОСОБА_4 , в невстановлений день липня 2015 року, перебуваючи на території «Центрального» ринку м. Луцька, що по вул. Глушець 1, передала невстановленій слідством особі паспорт громадянина Республіки Узбекистан № НОМЕР_1 від 18.12.2013, виданий на її ім`я, з метою внесення в нього підроблених штампів про перетин державного кордону України. Після цього, невстановлена особа, повторно, в невстановленому місці проставила підроблені штампи в паспорті громадянки Республіки Узбекистан ОСОБА_4 № НОМЕР_1 про перетин нею державного кордону України в пункті перетину кордону «Гоптівка» «В`їзд №016 від 22.07.2015». При цьому ОСОБА_4 на територію України не в`їжджала 22.07.2015. В подальшому, громадянка Республіки Узбекистан ОСОБА_4 використовувала свій паспорт для можливості перебування на території України на строк, який встановлений законодавством України (90) днів.

Також, ОСОБА_4 , в невстановлений день жовтня 2015 року, перебуваючи на території «Центрального» ринку м. Луцька, що по вул. Глушець 1, передала невстановленій слідством особі паспорт громадянина Республіки Узбекистан № НОМЕР_1 від 18.12.2013, виданий на її ім`я, з метою внесення в нього підроблених штампів про перетин державного кордону України. Після цього, невстановлена особа, повторно, в невстановленому місці проставила підроблені штампи в паспорті громадянки Республіки Узбекистан ОСОБА_4 № НОМЕР_1 про перетин нею державного кордону України в пункті перетину кордону «Гоптівка» «Виїзд №054 від 12.10.2015» та «В`їзд №016 від 17.10.2015» в пункті перетину кордону «Гоптівка». При цьому, ОСОБА_4 з території України нікуди не виїжджала 12.10.2015 та на територію України не в`їжджала 17.10.2015. В подальшому, громадянка Республіки Узбекистан ОСОБА_4 використовувала свій паспорт для можливості перебування на території України на строк, який встановлений законодавством України (90) днів.

Своїми умисними діями, вчиненими повторно, які виразились в пособництві, наданні засобів злочину іншим співучасникам злочину в виготовленні підроблених штампів установи, яка має право посвідчувати такі документи і надає права, з метою їх використання, ОСОБА_4 , вчинила злочин, передбачений ч.5 ст.27 ч.3 ст. 358 КК України.

04.04.2017 між прокурором Луцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з угодою, ОСОБА_4 беззаперечно визнала себе винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.27 ч.ч.1, 3 ст.358 КК України та не оспорює фактичні обставини справи. Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди, ОСОБА_4 буде призначене покарання: за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 360 гривень; за ч.5 ст.27 ч.3 ст.358 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4 250 гривень; на підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4 250 гривень.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачена ОСОБА_4 визнала себе винуватою, відносяться до категорії злочинів невеликої та середньої тяжкості, внаслідок яких шкода завдана лише державним інтересам.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч.ч.4, 5 ст. 474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, зокрема, вимогам ст.ст. 65, 69 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачена ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Узгоджене сторонами покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 та попередження вчинення нових злочинів.

Суд, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, зважаючи, що узгоджене сторонами покарання, відповідає загальним правилам призначення покарань, дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_4 .

Процесуальні витрати на залучення експерта, що підтверджені документально, слід стягнути з обвинуваченої.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :
Угоду про визнання винуватості від 04 квітня 2017 року у кримінальному провадженні №0000396, укладену між прокурором Луцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 - затвердити.

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.27 ч.ч. 1, 3 ст.358 КК України та призначити їй узгоджене сторонами покарання:

- за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 360 (одна тисяча триста шістдесят) гривень;

- за ч.5 ст.27 ч.3 ст.358 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4 250 (чотири тисячі двісті п`ятдесят) гривень;

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді у виді штрафу в розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4 250 (чотири тисячі двісті п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави процесуальні витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні №0000396 (висновок експерта №111/1056 від 22.04.2016) у сумі 879 (вісімсот сімдесят дев`ять) гривень 60 копійок.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий