АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/3590/2016 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 грудня 2016 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

представника власника майна ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу директора ТОВ «Євролізинг Україна» ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 24 лютого 2016 року,
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання представника ОСОБА_8 в інтересах потерпілого ОСОБА_9 та накладено арешт на грошові кошти, які розміщені на розрахункових (поточних) рахунках, відкритих ТОВ «Євролізинг Україна» (, місто Київ, вул. Шовковична, 42-44, офіс 9 СДЗ), в межах суми цивільного позову, що складає 382000 гривень, за виключенням заробітної плати, податків, інших обов`язкових платежів, а також на рухоме та нерухоме майно, яке належить ТОВ «Євролізинг Україна» на праві власності, за вартістю не більше 382000 гривень.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, директор ТОВ «Євролізинг Україна» ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про поновлення йому строку на оскарження ухвали слідчого судді, просить скасувати цю ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання представника ОСОБА_8 в інтересах потерпілого ОСОБА_9 про арешт майна та зняти арешт з коштів і майна ТОВ «Євролізинг Україна».
В обґрунтування клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження директор ТОВ «Євролізинг Україна» ОСОБА_7 зазначає, що розгляд клопотання представника ОСОБА_8 був здійснений без повідомлення представників ТОВ «Євролізинг Україна», а в подальшому він звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням в порядку ст. 174 КПК України, за наслідками розгляду якого ухвалою слідчого судді від 08 липня 2016 року це клопотання було залишено без задоволення. Лише 28 вересня 2016 року представники ТОВ «Євролізинг Україна» отримали копію ухвали слідчого судді від 08 липня 2016 року, а 03 жовтня 2016 року директор товариства ОСОБА_7 направив по пошті до Апеляційного суду міста Києва апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 24 лютого 2016 року.

Стосовно ухвали слідчого судді, то ОСОБА_7 вважає її незаконною. Зокрема, апелянт зазначає, що під час розгляду клопотання слідчий суддя не перевірив наявність достатніх даних, які б вказували на вчинення службовими особами ТОВ «Євролізинг Україна» кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, та на те, що товариство має відношення до кримінального провадження. Також апелянт зазначає, що слідчим суддею не розглянуто сам факт відсутності досудового розслідування відносно ТОВ «Євролізинг Україна» і того, що кримінальне провадження є фактовим, тобто розпочатим лише по заяві особи.

Крім того, автор апеляції стверджує, що ніякої шкоди ОСОБА_9 спричинено не було, а доказів факту завдання шкоди останньому, отримання товариством неправомірної вигоди, ним та його представником не доведено.

Разом з тим, апелянт звертає увагу, що рішенням судді Печерського районного суду міста Києва від 08 серпня 2016 року у цивільній справі № 757/47933/15-ц позов ОСОБА_9 до ТОВ «Євролізинг Україна» про стягнення грошових коштів та моральної шкоди було залишено без задоволення. Отже, як вважає ОСОБА_7 , зазначене рішення підтверджує наявність цивільно-правових відносин між товариством і ОСОБА_9 та спростовує наявність неправомірної вигоди.

Крім того, апелянт зазначає, що слідчим суддею при вирішенні питання про накладення арешту на кошти ТОВ «Євролізинг Україна», що розміщені на розрахункових та поточних рахунках товариства, не було вказано номер рахунку, на який слід накласти арешт, і в такому разі арешт накладено на всі рахунки, що відкрито ТОВ «Євролізинг Україна» в розмірі на 382000 гривень кожен, що є суттєвою сумою та в декілька раз перевищує позовні вимоги ОСОБА_9 , а також накладено арешт на майно товариства, зокрема, транспортні засоби, які знаходяться на балансі підприємства та перебувають у розпорядженні клієнтів товариства, що значною мірою негативно впливає на виконання своїх зобов`язань ТОВ «Євролізинг Україна».

Також директор ТОВ «Євролізинг Україна» ОСОБА_7 стверджує, що товариство здійснює свою господарську діяльність відповідно до норм чинного законодавства України, отримує прибуток з діяльності та сплачує передбачені законодавством податки і збори, а позбавлення можливості повноцінно користуватися рахунками підприємства призводить до порушення прав та інтересів інших клієнтів компанії, оскільки товариство здійснює свою господарську діяльність з надання лізингових послуг та має на даний вид діяльності відповідний дозвіл, що підтверджується копією Довідки про взяття на облік юридичної особи, що має право надавати послуги з фінансового лізингу № ФЛ 541 від 23 вересня 2014 року, видану Нацкомфінпослуг.

В судове засідання прокурор не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, хоча про час та місце судового засідання йому було завчасно повідомлено. Тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутністю прокурора, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405, ч. 1 ст. 172 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді має бути поновлений директору ТОВ «Євролізинг Україна» ОСОБА_7 , а його апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, у відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Як вбачається з журналу судового засідання та оскаржуваної ухвали слідчого судді, клопотання представника ОСОБА_8 в інтересах потерпілого ОСОБА_9 про арешт майна було розглянуто 24 лютого 2016 року без участі представника ТОВ «Євролізинг Україна». В подальшому директор ТОВ «Євролізинг Україна» ОСОБА_7 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням в порядку ст. 174 КПК України, за наслідками розгляду якого ухвалою слідчого судді від 08 липня 2016 року клопотання про скасування арешту майна було залишено без задоволення. Лише 28 вересня 2016 року представники ТОВ «Євролізинг Україна» отримали копію ухвали слідчого судді від 08 липня 2016 року, а 03 жовтня 2016 року директор товариства ОСОБА_7 направив по пошті до Апеляційного суду міста Києва апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 24 лютого 2016 року. Таким чином, причину пропуску директором ТОВ «Євролізинг Україна» ОСОБА_7 строку апеляційного оскарження слід визнати поважною, а йому необхідно поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

Що стосується безпосередньо апеляційної скарги, то слід звернути увагу на такі обставини.
Як вбачається з матеріалів провадження, Печерським районний управлінням Національної поліції у місті Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0008430, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 грудня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Потерпілим ОСОБА_9 подано цивільний позов до ТОВ «Єролізинг Україна» про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Даним позовом потерпілий просить стягнути з цивільного відповідача грошові кошти в розмірі 382000 гривень, а також відшкодувати завдану моральну шкоду в розмірі 20000 гривень.

04 лютого 2016 року представник ОСОБА_8 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_9 , звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на розрахункові (поточні) рахунки, рухоме та нерухоме майно ТОВ «Євролізинг Україна» () у зв`язку з необхідністю відшкодування цим товариством на користь ОСОБА_9 заподіяної матеріальної шкоди, а саме грошових коштів в розмірі 382000 гривень.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 24 лютого 2016 рокуце клопотання представника було задоволено.

Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0008430, та накладаючи арешт на грошові кошти, які розміщені на розрахункових (поточних) рахунках, відкритих ТОВ «Євролізинг Україна» (, місто Київ, вул. Шовковична, 42-44, офіс 9 СДЗ), в межах суми цивільного позову, що складає 382000 гривень, за виключенням заробітної плати, податків, інших обов`язкових платежів, а також на рухоме та нерухоме майно, яке належить ТОВ «Євролізинг Україна» на праві власності, за вартістю не більше 382000 гривень, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення представника ОСОБА_8 та,дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку, що існують достатні правові підстави для накладення арешту на грошові кошти, які розміщені на розрахункових (поточних) рахунках, відкритих ТОВ «Євролізинг Україна» (, місто Київ, вул. Шовковична, 42-44, офіс 9 СДЗ), в межах суми, що складає 382000 гривень, за виключенням заробітної плати, податків, інших обов`язкових платежів, а також на рухоме та нерухоме майно, яке належить ТОВ «Євролізинг Україна» на праві власності, за вартістю не більше 382000 гривень, з огляду на те, що у провадженні потерпілим ОСОБА_9 заявлено цивільний позов на суму матеріальних збитків 382000 гривень.

З таким рішенням слідчого судді погодитися неможливо з огляду на такі обставини.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, прокурора чи цивільного позивача або його представника, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Однак зазначених вимог закону слідчий суддя та представник цивільного позивача, який вніс клопотання про арешт майна, не дотрималися.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розмір позовних вимог, а також докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.
Між тим, посилаючись у клопотанні, що посадові особи ТОВ «Євролізинг Україна» заволоділи шахрайським шляхом грошовими коштами ОСОБА_9 в розмірі 382000 гривень, представник цивільного позивачаповинен був зібрати та надати слідчому судді достатні на даному етапі досудового розслідування докази на підтвердження такого висновку.

В свою чергу, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються. Однак представник цивільного позивача, обґрунтовуючи своє клопотання, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя, в свою чергу, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

Зокрема, розглядаючи клопотання про арешт майна, слідчий суддя не витребував з Печерського районного відділу Національної поліції в місті Києві матеріали кримінального провадження № 0008430 і, насамперед, витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, в якому викладена фабула кримінального правопорушення у цьому провадженні, а прийняв рішення, посилаючись в оскаржуваній ухвалі лише на фабулу кримінального правопорушення, яку в клопотанні про арешт майна виклав у своєму розумінні представник ОСОБА_8 . При цьому останній не додав до клопотання про арешт майна жодного процесуального документу, складеного слідчим чи прокурором, який би свідчив, що саме за такою фабулою кримінального правопорушення, яка викладена в його клопотанні про арешт майна, здійснюється досудове розслідування у даному провадженні. В свою чергу, слідчий суддя не звернув уваги, що в клопотанні представника кримінальне провадження № 0008430 значиться спочатку від 29 січня 2014 року, а потім там же вказано, що воно порушено 25 грудня 2015 року (арк. 1).

Більш того, представник цивільного позивача у клопотанні визначив правовою підставою для накладення арешту на майно ТОВ «Євролізинг Україна» редакцію ч. 2 ст. 170 КПК України, яка з 11 грудня 2015 року втратила чинність відповідно до Закону України № 769-VІІІ від 10 листопада 2015 року. Зокрема, до вказаної дати редакція ч. 2 ст. 170 КПК України містила посилання на відповідність майна критеріям, зазначеним в ч. 2 ст. 167 того КПК, а з 11 грудня 2015 року до 28 лютого 2016 року, тобто в період, коли представником цивільного позивача вносилося до суду клопотання про арешт майна, вже діяла зовсім інша редакція ст. 170 КПК України, в ч. 3 якої були приведені правові підстави для накладення арешту на майно і не містилося посилань на відповідність майна критеріям, зазначеним в ч. 2 ст. 167 КПК України.

Отже, замість того, щоб повернути представнику цивільного позивача його клопотання про арешт майна як таке, що подано без додержання вимог ст. 171 КПК України, слідчий суддя безпідставно розглянув його та необґрунтовано і без законних на то підстав задовольнив. Останнє випливає також і з перевірених колегією суддів матеріалів за клопотанням представника цивільного позивача про арешт майна, відповідно до яких жодних об`єктивних даних, які б підтверджували, що посадові особи ТОВ «Євролізинг Україна» заволоділи шахрайським шляхом грошовими коштами ОСОБА_9 в розмірі 382000 гривень, не вбачається.

В свою чергу, представник ОСОБА_6 в засіданні суду апеляційної інстанції надала пояснення і ксерокопії платіжних доручень, що ще 26 січня 2016 року ТОВ «Євролізинг Україна» повернуло ОСОБА_9 грошові кошти в розмірі 191056,30 гривень, після чого між ними виник спір, який Печерським районним судом міста Києва був вирішений 08 серпня 2016 року у цивільній справі № 757/47933/15-ц, а саме було залишено без задоволення позов ОСОБА_9 до ТОВ «Євролізинг Україна» про стягнення грошових коштів та моральної шкоди.

Звертає на себе увагу і той факт, що слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, в порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. ст. 173 КПК України, не оцінив також розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна як для самого товариства, так і для інших осіб. Про такий факт свідчить те, що слідчий суддя наклав арешт на грошові кошти, які знаходяться не на конкретних рахунках та не в конкретних банківських установах, а на всіх рахунках, відкритих ТОВ «Євролізинг Україна», і не на конкретне майно, а на все рухоме і нерухоме майно даного товариства. При цьому слід зазначити, що саме так накладати арешт на майно чи грошові кошти є недопустимо, оскільки в ухвалі про арешт майна, відповідно до ч. 5 ст. 173 КПК України, повинен бути вказаний, крім іншого, перелік майна, на яке накладено арешт, та порядок виконання ухвали слідчого судді, а в протилежному випадку така ухвала слідчого судді може призвести до свавілля при її виконанні.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, як незаконна та необґрунтована, а апеляційна скарга задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотанняпредставника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 як такого, що внесено до суду з порушенням вимог ст. 171 КПК України та за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
Поновити директору ТОВ «Євролізинг Україна» ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 24 лютого 2016 року.

Апеляційну скаргу директора ТОВ «Євролізинг Україна» ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 24 лютого 2016 року, якою задоволено клопотання представника ОСОБА_8 в інтересах потерпілого ОСОБА_9 та накладено арешт на грошові кошти, які розміщені на розрахункових (поточних) рахунках, відкритих ТОВ «Євролізинг Україна» (, місто Київ, вул. Шовковична, 42-44, офіс 9 СДЗ), в межах суми цивільного позову, що складає 382000 гривень, за виключенням заробітної плати, податків, інших обов`язкових платежів, а також на рухоме та нерухоме майно, яке належить ТОВ «Євролізинг Україна» на праві власності, за вартістю не більше 382000 гривень, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання представника ОСОБА_8 в інтересах потерпілого ОСОБА_9 про накладення арешту на розрахункові (поточні) рахунки, рухоме та нерухоме майно ТОВ «Євролізинг Україна» (, місто Київ, вул. Шовковична, 42-44, офіс 9 СДЗ) у зв`язку з необхідністю відшкодування цим товариством на користь ОСОБА_9 заподіяної матеріальної шкоди, а саме грошових коштів в розмірі 382000 гривень, відмовити.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4