УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №296/6449/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.ст.185 ч.ч.1,2, 186 ч.2 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
з участю: прокурора ОСОБА_8
захисника ОСОБА_6
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, учня ПТУ № 4 м. Бердичева, не одруженого, проживаючого в АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України не судимого,
визнано винуватим у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України та призначено покарання:
-за ч.1 ст.185 КК України - 2 місяці арешту;
-за ч.2 ст.185 КК України - 4 місяці арешту;
-за ч.2 ст.186 КК України із застосуванням ст.69 КК України - 2 роки позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим остаточно до відбуття призначено 2 роки позбавлення волі.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено у вигляді тримання під вартою.
Початок строку відбування покарання обчислено з 22 червня 2016 року.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зараховано у строк відбування покарання ОСОБА_7 строк його попереднього ув`язнення з 22 червня 2016 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 20 000 грн. заподіяної моральної шкоди.
Вирішено питання по речових доказах.
Відповідно до вироку суду 21.04.2016 року близько 17 годин 50 хвилин ОСОБА_7 перебував в супермаркеті «Вопак», який розташований по вул. Перемоги, 24, в м. Житомирі, де в нього виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, яке належить ТОВ «Пакко Холдинг», користуючись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та вони залишаються таємними, із вітрини супермаркету «Вопак», розташованого за вищевказаною адресою, викрав одну упаковку розчинної кави «Якобс Монарх», економпакет, вагою 280 грам, вартістю 140 гривень 58 копійок.
В подальшому, ОСОБА_7 , утримуючи викрадене майно при собі, місце вчинення злочину залишив та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_7 таємно викрав майно, яке належить ТОВ «Пакко Холдинг», на загальну суму 140 гривень 58 копійок, чим заподіяв останньому матеріальної шкоди на вказану суму.
23.04.2016 близько 16 годин 30 хвилин ОСОБА_7 перебував в супермаркеті «Вопак», який розташований по вул. Перемоги, 24, в м. Житомирі, де в нього виник злочинний умисел направлений на повторне таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, яке належить ТОВ «Пакко Холдинг», користуючись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та вони залишаються таємними, із вітрини супермаркету «Вопак», розташованого за вищевказаною адресою, викрав одну упаковку розчинної кави «Якобс Монарх», вагою 400 грам, вартістю 188 гривень 08 копійок.
В подальшому, ОСОБА_7 , утримуючи викрадене майно при собі, місце вчинення злочину залишив та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_7 повторно таємно викрав майно, яке належить ТОВ «Пакко Холдинг», на загальну суму 188 гривень 08 копійок, чим заподіяв останньому матеріальної шкоди на вказану суму.
22.06.2016 року близько 05 год. 40 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи поряд з буд. № 27, що знаходиться по вул. В. Бердичівській в м. Житомирі, помітив у раніше незнайомої ОСОБА_9 в правій руці сумку чорного кольору. В цей день, час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, вчиненого повторно, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, вчинене повторно, ОСОБА_7 підбіг ззаду до раніше незнайомої йому ОСОБА_9 та, схопивши руками сумку чорного кольору, яка знаходилась в правій руці останньої, потягнув її із значною силою, але ОСОБА_9 , намагаючись чинити опір, не відпускала сумки, тоді ОСОБА_7 наніс чотири удари правою та лівою рукою по обличчю ОСОБА_9 чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді саден та синців на обличчі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я або незначної втрати працездатності. Подолавши таким чином волю потерпілої до опору, ОСОБА_7 вирвав з правої руки останньої сумку чорного кольору, вартістю 80 грн., в якій знаходились грошові кошти в сумі 113 грн., мобільний телефон марки «Noкіа 1680 с-2» ІМЕІ: НОМЕР_1 , вартістю 500 грн., в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_2 , яка матеріальної цінності для потерпілої не становить, та ключі від квартири і робочого кабінету, які для потерпілої матеріальної цінності не становлять.
Після цього, ОСОБА_7 , утримуючи викрадене майно при собі, місце вчинення кримінального правопорушення залишив, та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 693 грн.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить вирок суду відносно ОСОБА_7 змінити в сторону пом`якшення із застосуванням ст.75 КК України і призначити йому покарання із встановленням іспитового строку з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
В обґрунтування скарги захисник зазначив, що призначене покарання ОСОБА_7 не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, є явно несправедливим через суворість. Вказав, що в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_7 вину у вчинених кримінальних правопорушеннях визнав та щиро розкаявся, сприяв розкриттю злочинів, що є пом`якшуючими обставинами, позитивно характеризується, є особою молодого віку, виховувався без батьківського піклування у школі-інтернат, є учнем ПТУ № 4 м. Бердичева, раніше не судимий в силу ст.89 КК України.
Крім того, захисник стверджує, що обвинувачений до затримання перебував у фактичних шлюбних відносинах з громадянкою ОСОБА_10 , від яких у них є спільна дитина ОСОБА_10 , 2014 року народження. Також ОСОБА_7 відшкодував у добровільному порядку заподіяну ним матеріальну шкоду та потерпілій повернуто викрадене майно, що також є пом`якшуючою обставиною. Обтяжуючих обставин не встановлено. Однак, зазначив апелянт, вищевикладеного суд не врахував та призначив обвинуваченому реальне покарання, не розглянувши можливість застосування положення ст. 75 КК України.
Заслухавши доповідь судді, думки учасників судового провадження, перевіривши вирок суду в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Правильність встановлення фактичних обставин справи та юридична кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.ч.1,2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються.
Доводи захисника про невідповідність покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого є необґрунтованими.
Відповідно до ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, з - поміж загальних засад призначення покарання, передбачених цією нормою закону, повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що впливають на призначення покарання.
Ці вимоги закону, судом у провадженні дотримано. Суд при призначенні покарання врахував такі дані, які пом`якшують покарання засудженому: щире каяття, добровільне відшкодування заподіяної матеріальної шкоди, молодий вік. Судом також враховано і ступінь тяжкості вчинених ним злочинів. Також, мотивуючи рішення про призначення ОСОБА_7 остаточного покарання у виді позбавлення волі, суд керувався і даними про особу підсудного, а саме, те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, судимості погашені, виховувався в інтернаті, від цивільного шлюбу має неповнолітню дитину. Тобто судом першої інстанції враховані всі ті обставини, на які посилається в апеляційній скарзі захисник.
Призначене судом ОСОБА_7 покарання, зокрема і із застосуванням положень ст. 69 КК України при визначенні покарання за ч.2 ст. 186 КК України, колегія суддів вважає достатнім для його перевиховання та попередження вчинення нових злочинів. При цьому, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, підстави для застосування положень ст. 75 КК України при призначенні покарання ОСОБА_7 , відсутні.
З огляду на викладене, апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-
постановила:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 11 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_7 - без змін.
Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 , який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді: