Вищий спеціалізований суд україни
з розгляду цивільних і кримінальних справ
Ухвала іменем україни 18 квітня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
Донецької області в м. Маріуполі від 13 липня 2016 року, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки
АДРЕСА_1 , такої, що не має судимості,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК,
в с т а н о в и л а:
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12 травня 2016 року ОСОБА_6 на підставі
ст. 47 КК звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з передачею її на поруки трудовому колективу Маріупольської міської колегії адвокатів.
Орган досудового слідства обвинувачував ОСОБА_6 в тому, що вона 10 лютого 2014 року в денний час у приміщенні Маріупольської філії ПАТ «Дельта банк» (пр. Перемоги, 98 у м. Маріуполі) умисно з корисливих мотивів з метою заволодіння чужим майном шляхом обману та отримання кредиту в сумі 20 000 грн, надала співробітнику вказаного банку завідомо підроблені документи паспорт громадянина України та довідку про доходи на імя ОСОБА_7 й заповнила анкету клієнта від імені останньої. Зазначені документи були передані для перевірки співробітнику служби безпеки банку, який в ході телефонної розмови з директором ТОВ «Прогрес-Юг» встановив, що ОСОБА_7 не є співробітником очолюваного ним підприємства, тому в отриманні кредиту було відмовлено.
Тобто ОСОБА_6 умисно з корисливих мотивів виконала всі дії, які вважала необхідними для незаконного заволодіння чужим майном шляхом обману грошовими коштами ПАТ «Дельта банк» в сумі
20 000 грн, але не закінчила злочин з причин, які не залежали від її волі.
Крім того, цього ж дня у приміщенні вищевказаного банку
ОСОБА_6 умисно з метою заволодіння чужим майном шляхом обману під приводом отримання кредиту в сумі 20 000 грн надала співробітнику банку завідомо підроблені при невстановлених обставинах документи, а саме паспорт громадянина України та довідку про доходи на імя ОСОБА_7 , в які було внесено неправдиві відомості.
Ухвалою Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі
від 13 липня 2016 року ухвалу місцевого суду щодо ОСОБА_6 залишено без зміни.
У касаційній скарзі прокурор просить ухвалу апеляційного суду скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції через неправильне застосування кримінального закону та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. На думку прокурора, суд безпідставно передав ОСОБА_6 на поруки трудовому колективу Маріупольської міської колегії адвокатів та звільнив її від кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим неправильно застосував кримінальний закон. Зазначає, що ОСОБА_6 щиро не покаялася, а тому не може бути передана на поруки, оскільки відсутній перший елемент підстави для звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 47 КК. Крім того, прокурор зазначає про те, що орган досудового слідства обвинувачував ОСОБА_6 у вчиненні двох злочинів, що становлять сукупність, а тому вказане виключає можливість застосування до засудженої положень
У доповненнях до касаційної скарги, поданих в порядку, передбаченому статтями 403, 432 КПК, прокурор звертає увагу касаційного суду на те, що ОСОБА_6 було прийнято на роботу помічником адвоката Маріупольської міської колегії адвокатів всупереч положенням ч. 1
ст. 16 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», що виключає можливість трудового колективу колегії адвокатів клопотати перед судом про звільнення від кримінальної відповідальності.
У заяві-запереченні на цю касаційну скаргу ОСОБА_6 , посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів, просить у задоволенні касаційної скарги прокурора відмовити.
Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, який підтримав вимоги касаційної скарги та просив скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені у касаційній скарзі та доповненні до неї, а також у запереченні на цю скаргу, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до ст. 47 КК особу, яка вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості та щиро покаялася, може бути звільнено від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу підприємства, установи чи організації.
Зазначені вимоги закону суд першої інстанції при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_6 повністю дотримав.
Приймаючи таке рішення, суд виходив із того, що ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності притягується вперше, у суді визнала свою винуватість повністю та щиро покаялася (а.к.п. 108), вчинила злочини, як указав суд, невеликої тяжкості, характеризується позитивно, а трудовий колектив Маріупольської міської колегії адвокатів заявив клопотання про передачу ОСОБА_6 на поруки (а.к.п. 103-107).
Доводи прокурора про те, що формальне визнання ОСОБА_6 своєї винуватості не може свідчити про щире каяття, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки щире каяття це суб`єктивне ставлення винуватої особи до вчиненого злочину.
Доводи прокурора про те, що орган досудового слідства обвинувачував ОСОБА_6 у вчиненні двох різних кримінальних правопорушень, що позбавляє можливості застосувати до останньої ст. 47 КК, колегія суддів вважає неспроможними.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 4 червня 2010 року № 7 «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки», особу, в діях якої вбачається повторність, реальна сукупність, рецидив злочинів, звільняти від кримінальної відповідальності на підставі статей 4548 КК України не можна.
Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_6 ставилось у провину скоєння двох діянь умисне з метою заволодіння чужим майном шляхом обману використання завідомо підроблених документів, а також умисне з корисливих мотивів шляхом обману вчинення закінченого замаху на заволодіння чужим майном з використанням завідомо підроблених документів, тобто орган досудового слідства обвинувачував ОСОБА_6 у вчиненні нею одним діянням двох злочинів, що з точки зору кримінального закону утворюють собою самостійні склади злочинів, однак разом вони утворюють ідеальну сукупність.
Доводи прокурора про те, що ОСОБА_6 було прийнято на роботу помічником адвоката Маріупольської міської колегії адвокатів всупереч положенням ч. 1 ст. 16 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», колегія суддів вважає безпідставними, оскільки суд касаційної інстанції виходить з факту наявності у ОСОБА_6 трудових відносин із зазначеною колегією адвокатів, а інше є поза межами предмету касаційного розгляду.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, наведені в апеляційній скарзі доводи прокурора, суд апеляційної інстанції обґрунтовано визнав безпідставними і належним чином мотивував у своєму рішенні висновки, з якими погодилася колегія суддів.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би були безумовною підставою для скасування судових рішень у кримінальному провадженні, не встановлено.
Керуючись статтями 434, 436, 438, 441, 442 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі від 13 липня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора без задоволення.
Ухвала касаційного суду набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3