АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/831/17 Головуючий І-ої інстанції
Справа № 621/2108/16-к ОСОБА_1
Категорія: ч.3 ст.185 КК України Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

при секретарі ОСОБА_6 ,

за участю: прокурора ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові у режимі відео конференції кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_9 за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Зміївського районного суду Харківської області від 08 грудня 2016 року,-
В С Т А Н О В И Л А :
Зазначеним вироком
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Лизогубівка Харківського району Харківської області, росіянин, громадянин України, із середньою освітою, розлучений, не працюючий, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- вироком Зміївського районного суду Харківської області від 02.12.2011 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки;

- вироком Зміївського районного суду Харківської області від 25.06.2015 року за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, в силу ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки,-

визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
В силу ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 25 червня 2015 року у виді 1 місяця позбавлення волі, та остаточно призначено покарання 4 роки 1 місяць позбавлення волі.
Запобіжний захід обраний відносно ОСОБА_9 у виді домашнього арешту до набрання вироком сили змінено на тримання під вартою.
Строк відбування покарання ОСОБА_9 постановлено обчислювати з 08 грудня 2016 року.
Постановлено стягнути з ОСОБА_9 на користь держави в особі НДЕКЦ при ГУМВС України в Харківській області вартість проведення судово-товарознавчої експертизи №4547 від 27.09.2016 року у розмірі 351 грн. 84 коп.
Долю речових доказів вирішено в порядку ст.100 КПК України.
Як встановив суд, у період з 31.07.2016 року по 07.08.2016 року у ОСОБА_9 , який перебував неподалік від буд. АДРЕСА_2 , виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло. Реалізуючи який, ОСОБА_9 у зазначений вище період часу проник до вищевказаного будинку, власником якого є ОСОБА_10 , шляхом пошкодження вікна та таємно, умисно, протиправно, з корисливих мотивів, з метою наживи повторно вчинив крадіжку точильно-шліфувальної машини ПМЗ 0,4/150, вартістю 116 грн.; електричної пилки ПЦ-1600, вартістю 330 грн.; лобзика електричного FJS-600N, вартістю 510 грн.; ударної електричної дрилі Vorskla ПМЗ1010, вартістю 87 грн. Після цього, ОСОБА_9 з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду, згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи від 27.09.2016 року № 4547, на загальну суму 1043 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_9 просить змінити вирок та пом`якшити призначене йому покарання. Просить врахувати в якості обставин, які знижують ступінь суспільної небезпеки його особи те, що на його утриманні знаходиться його мати ОСОБА_11 , яка є інвалідом та потребує його допомоги; з 1998 року він знаходиться на обліку у туберкульозному диспансері з тяжким захворюванням, яке є підставою для звільнення його від відбування покарання, і на даний час стан його здоров`я погіршився.

В доповненні до апеляційної скарги обвинувачений вказує, що він визнав свою вину під час досудового розслідування під тиском дільничного інспектора. Вказує на те, що у період вчинення злочину, а саме з 2015 року по вересень 2016 року він знаходився на стаціонарному лікуванні у лікарні. Просить врахувати, що викрадені речі у нього не вилучались, очна ставка та відтворення обставин вчинення злочину не проводились. Просить розібратися у даному кримінальному провадженні та ухвалити об`єктивний, справедливий вирок.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, прокурора, який вважав вирок суду законним, а апеляційну скаргу необґрунтованою, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням у житло, вчиненому повторно, за обставин, викладених у вироку, та юридична кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_9 за ч.3 ст.185 КК України є правильними, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами, які досліджувались за згодою усіх учасників провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, в частині допиту обвинуваченого та дослідження даних, що характеризують його особу.

При цьому суд першої інстанції, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим змісту фактичних обставин справи, за відсутністю сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого, який повністю визнав себе винуватим у інкримінованому йому правопорушенні, роз`яснив всім учасникам судового провадження розгляду, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Будь-яких порушень при вирішенні судом першої інстанції цих питань колегією суддів не встановлено, а тому фактичні обставини справи, доведеність винуватості ОСОБА_9 в інкримінованому йому правопорушенні та юридична кваліфікація його дій, які не оспорювались в суді першої інстанції і відповідно докази щодо яких не досліджувались судом, не є предметом апеляційного розгляду відповідно до вимог ч.2 ст.394 КПК України. За встановлених у вироку обставин кримінального правопорушення, юридична кваліфікація його дій за ч.3 ст.185 КК України не викликає сумнівів. У зв`язку з наведеним, викладені в доповненні до апеляційної скарги доводи обвинуваченого ОСОБА_9 не підлягають перевірці відповідно до вимог ч.2 ст.394 КПК України.
Згідно ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з положень ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Судом першої інстанції ці вимоги закону були дотримані у повному обсязі.
Так, обґрунтовуючи висновок щодо виду і міри покарання та призначаючи ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі, яке він має відбувати реально, суд виходив з характеру та ступеню тяжкості скоєного злочину, який є тяжким, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, особи обвинуваченого, його ставлення до скоєного злочину.
Зокрема, судом враховано дані про особу обвинуваченого, який не працює, розлучений, за місцем проживання характеризується формально, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, хворіє на туберкульоз.
Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування збитків шляхом повернення викраденого майна.
Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
Врахувавши всі зазначені обставини в сукупності, в тому числі і ті, на які посилається обвинувачений в апеляційній скарзі, суд обґрунтовано дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_9 , попередження скоєння ним нових злочинів, та досягнення цілей покарання щодо обвинуваченого в цілому є неможливим без реального відбування покарання у місцях позбавлення волі.
Доводи обвинуваченого про те, що на його утриманні перебуває мати похилого віку жодним чином не підтверджені. Так, будь-яких даних про те, що обвинувачений працює та має законні джерела отримання доходів матеріали справи не містять. Відсутні також дані і про те, що обвинувачений перебуває на обліку у центрі зайнятості як особа, яка шукає роботу. Та обставина, що мати обвинуваченого є інвалідом та потребує його піклування, не знижує обсяг суспільної небезпеки вчиненого ним злочину.
Стосовно доводів обвинуваченого, що його захворювання є підставою для звільнення його від відбування покарання, то це питання може бути вирішено за наявності для того законних підстав, в порядку виконання вироку.
За таких обставин, враховуючи тяжкість та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_9 злочину, який є умисним тяжким злочином проти власності, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення аналогічних злочинів, новий злочин вчинив в період іспитового строку за попереднім вироком, колегія суддів вважає, що стан здоров`я обвинуваченого та його матері не є виключними обставинами, а тому не можуть бути підставою для пом`якшення призначеного йому покарання.
Отже, призначене обвинуваченому покарання відповідає характеру і ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, і є необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів, як це передбачено ст.65 КК України. Тому вважати призначене ОСОБА_9 покарання в межах санкції злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а також остаточне покарання за сукупністю вироків, явно несправедливим через його суворість, не вбачається.
Враховуючи, що у відношенні обвинуваченого був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_9 підлягає зарахуванню у строк покарання у порядку ч.5 ст.72 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення.

Вирок Зміївського районного суду Харківської області від 8 грудня 2016 року у відношенні ОСОБА_9 залишити без змін.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_9 у строк покарання попереднє ув`язнення з 8 грудня 2016 року по 20 квітня 2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим, - у той же строк з моменту вручення копії ухвали.
Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_5