печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 березня 2017 року

Печерський районний суд міста Києва у складі:
головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю слідчого ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Печерського районного суду міста Києва клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_4 , про арешт майна,-
В С Т А Н О В И В:
У провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання сторони кримінального провадження старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , про арешт майна.
У судовому засідання слідчий внесене клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Згідно з нормою ч. 1 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалася.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого розглядається без повідомлення власника майна, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Як вбачається з матеріалів клопотання Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0013137 від 21.11.2014 за фактами вчинення незаконних заволодінь транспортними засобами, підробки документів щодо реєстрації транспортних засобів, заміни номерів вузлів та агрегатів транспортного засобу, а також незаконних заволодінь заставним майном, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289, ст. 290, ч. 3 ст. 358, ч. 2 і ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 10 квітня 2008 року між закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» (після перейменування Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Деснянським РУ ГУМВС України в м. Києві, 19.10.2007 був зареєстрований в АДРЕСА_1 , (у даний час зареєстрований і проживає в АДРЕСА_2 ), як позичальником, було укладено Кредитний договір № 490062801, згідно якого ОСОБА_6 отримав кредит в сумі 85 929, 53 доларів США. Цільове призначення кредиту: придбання транспортного засобу марки «TOYOTA Land Cruiser», 2008 року випуску, колір чорний, кузов № НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 .

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_6 своїх зобов`язань за вищезазначеним кредитним договором утворилась кредитна заборгованість. Банк змушений був звернутись до суду. Ново заводським районним судом м. Чернігова 27.04.2009 видано виконавчий лист № 52366480 про стягнення з ОСОБА_6 на користь Банку заборгованості у розмірі 536496,76 гривень.

Крім того встановлено, що в липні 2015 року, невстановлена особа, шляхом вчинення шахрайських дій заволоділа майном, яке перебуває в заставі банку ПАТ «Альфа-Банк», а саме автомобілем марки «TOYOTA Land Cruiser», 2008 року випуску, колір чорний, кузов № НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , після чого незаконно перереєструвала вказане майно на іншу особу.

В рамках виконавчого провадження відділом державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції 30.10.2009 р. винесено постанову про розшук майна боржника і оголошено розшук автомобіля марки «TOYOTA Land Cruiser», 2008 року випуску, колір чорний, кузов № НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 .
В ході досудового розслідування з метою збереження речових доказів виникла необхідність у накладенні арешту на автомобіль марки «TOYOTA Land Cruiser», 2008 року випуску, колір чорний, кузов № НОМЕР_2 , із забороною користування та розпорядження.

Відповідно до інформаційної довідки з «НАІС ДДАІ» МВС України автомобіль марки «TOYOTA Land Cruiser», 2008 року випуску, колір чорний, кузов № НОМЕР_2 , зареєстровано 14.01.2017 на гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер НОМЕР_4 .

Враховуючи, викладене, з метою забезпечення його збереження наявні достатні підстави та мета для арешту цього майна.

Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, підлягає безумовному виконанню (ч. 2 ст. 534 КПК України), її оскарження не становить перешкод у виконанні.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Згідно ч 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 31) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення слідчого, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 131, 132, 170173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на рухоме майно, яке на праві приватної власності належать ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме:

- автомобіль марки «TOYOTA Land Cruiser», 2008 року випуску, колір чорний, кузов № НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , у вигляді позбавлення права відчужувати та розпоряджатись ним.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1