Справа №585/3406/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/27/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних справах
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 січня 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Суми кримінальне провадження за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 31 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_8 , -

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 26 жовтня 2009 року, ОСОБА_8 засуджений за ч.3 ст. 187, ч.3 ст. 289, ст. 70 КК України до покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком у виді 6 місяців позбавлення волі і остаточно призначене покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_8 відбуває покарання в Роменській виправній колонії № 56.

До Роменського міськрайонного суду Сумської області надійшло клопотання від ОСОБА_8 , в якому він просить зарахувати строк попереднього ув`язнення за вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області з 02 жовтня 2001 року по 16 травня 2002 року, оскільки ця судимість знаходиться в межах одного кримінального провадження.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області 31 жовтня 2016 року засудженому ОСОБА_8 було відмовлено в задоволенні клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання на підставі ч.5 ст.72 КК України.

Таке рішення судом мотивоване тим, що клопотання ОСОБА_8 задоволенню не підлягає, оскільки вироком від 26 жовтня 2009 року, на підставі ч.4 ст. 70 КК України частково зараховане покарання визначене вироком від 14 серпня 2009 року у виді 6 місяців позбавлення волі. Тобто дане кримінальне провадження не можна вважати одним кримінальним провадженням зі справою, яка була розглянута 13 лютого 2002 року.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду, оскільки вона, на його думку, прийнята з істотним порушенням діючого законодавства та постановити нову, якою його клопотання задовольнити та зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення за вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 13 лютого 2002 року з 2 жовтня 2001 року по 16 травня 2002 року включно. На думку апелянта йому було необґрунтовано відмовлено в задоволенні клопотання, оскільки Роменський міськрайонний суд Сумської області не врахував того, що до вироку Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 26 жовтня 2009 року (по даній справі), на підставі ст. 70 ч. 4 КК України приєднано вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 14 серпня 2009 року, а до цього вироку, на підставі ст. 71 КК України приєднано вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 13 лютого 2002 року, а отже дана судимість, на його думку, знаходиться в межах одного кримінального провадження, згідно якої він також перебував під вартою з 2 жовтня 2001 року по 16 травня 2002 року а тому, вказаний ним строк попереднього ув`язнення підлягає зарахуванню у строк покарання за правилами ст. 72 ч. 5 КК України.

Захисник ОСОБА_7 в поданій ним апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати з огляду на те, що суд не застосував закон, який підлягає застосуванню та постановити нову, якою задовольнити клопотання засудженого ОСОБА_8 про зарахування у строк покарання строк попереднього ув`язнення за вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 13 лютого 2002 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 26 жовтня 2009 року ОСОБА_8 був засуджений за ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ст. 70 КК України до покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбуту частину покарання за попереднім вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 14 серпня 2009 року у виді 6 місяців позбавлення волі і остаточно призначено покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі. Разом з тим, з вироку від 14 серпня 2009 року вбачається, що до остаточного покарання визначеного за цим судовим рішенням, в порядку ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 13 лютого 2002 року в рамках якого засуджений перебував під вартою з 2 жовтня 2001 року по 16 травня 2002 року. Водночас з довідки Роменської ВК № 56 вбачається, що ОСОБА_8 перебував під вартою з 13 червня 2009 року по 15 березня 2010 року та з 2 жовтня 2001 року по 16 травня 2002 року. З огляду на це, захисник переконаний, що вказані вироки взаємопов`язані, а тому подане засудженим клопотання підлягає безумовному задоволенню, а судове рішення скасуванню.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який не погодився з вимогами апелянтів, пояснення засудженого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на підтримку поданих ними апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги засудженого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого, суд зазначив, що вироком від 26 жовтня 2009 року, на підставі ч.4 ст. 70 КК України частково ОСОБА_8 зараховане покарання визначене вироком від 14 серпня 2009 року у виді 6 місяців позбавлення волі. Тобто дане кримінальне провадження не можна вважати одним кримінальним провадженням зі справою, яка була розглянута 13 лютого 2002 року.

Разом з тим, на думку колегії суддів, дані висновки місцевого суду не відповідають фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Так, з матеріалів справи слідує, що згідно вироку Ніжинського міського суду Чернігівської області від 13 лютого 2002 року ОСОБА_9 був засуджений за ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 186, ч.2, ч.3 ст. 289, ст. 15 ч.3 ст. 289, ч.2 ст. 194, ст. 70 КК України до покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. І 08 листопада 2007 року постановою суду його було умовно-достроково звільнено на невідбутий строк 01 рік 10 місяців 24 дні.

Також, відповідно до довідки Роменської ВК №56 ОСОБА_8 перебував під вартою з 13.06.2009 року по 15.03.2010 року та з 02.10.2001 року по 16.05.2002 року.

Крім цього, 14 серпня 2009 року ОСОБА_8 Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області від був засуджений за ч.1 ст. 122, ч.2 ст. 186, ст. 70 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі і на підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ніжинського міського суду від 13 лютого 2002 року у виді 6 місяців позбавлення волі і остаточно визначено до відбуття покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Крім цього, ОСОБА_8 засуджений вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області 26 жовтня 2009 року за ч.3 ст. 187, ч.3 ст. 289, ст. 70 КК України до покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Відповідно ч.4 ст. 70 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 14 серпня 2009 року у виді 6 місяців позбавлення волі і остаточно призначене покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. І покарання за цим же вироком він відбуває на даний час.

Як зазначалося вище, згідно наявної інформації, а саме довідки Роменської ВК №56 ОСОБА_8 перебував під вартою з 13.06.2009 року по 15.03.2010 року та з 02.10.2001 року по 16.05.2002 року.

Ухвалою Роменського міськрайсуду від 19 січня 2016 року клопотання ОСОБА_8 про зарахування строку попереднього ув`язнення задоволено і зараховано за правилами ч.5 ст. 72 КК України період з 13 червня 2009 року по 15 березня 2010 року.

Колегія суддів враховуючи наведені обставини, погоджується з доводами апелянтів проте, що вище зазначені вироки є взаємопов`язані, тому, період з 02.10.2001 року по 16.05.2002 року, у відповідності до ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», є строком попереднього ув`язнення, який також підлягає перерахунку у відповідності до вимог ч. 5 ст.72 КК України.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу повністю та ухвалити нову ухвалу.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням апеляційним судом нової ухвали, якою слід задовольнити клопотання засудженого ОСОБА_8 про зарахування строку попереднього ув`язнення за вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області з 02 жовтня 2001 року по 16 травня 2002 року

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 31 жовтня 2016 відносно ОСОБА_8 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання засудженого ОСОБА_8 про зарахування строку попереднього ув`язнення задовольнити.

Зарахувати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженому вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 26 жовтня 2009 року, в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 02 жовтня 2001 року по 16 травня 2002 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

.