Справа № 645/1287/16-к
Провадження № 1-кп/645/87/17
УХ В А Л А
іменем України

31 серпня 2017 р. Колегія суддів Фрунзенського районного суду м. Харкова у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

При секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора відділу нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя прокуратури Харківської області ОСОБА_5

захисників обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

Представника потерпілої ОСОБА_9

перекладача ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора щодо продовження строку тримання обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 під вартою, клопотання адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_12 по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_11 за ч. 3, 5 ст. 27, п.п. 6, 11 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 359 Кримінального кодексу України, ОСОБА_12 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, 5 ст. 27, п.п. 6, 11 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України,

Встановила:
В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова знаходиться вищевказане кримінальне провадження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт або особисте зобов`язання, посилаючись при цьому на відсутність ризиків, які зазначені прокурором ст.. 177 КПК України. Також зазначив, що існують інші альтернативні запобіжні заходи, але вони не розглядаються, що є порушенням. Прокурором в процесі розгляду справи не надано доказів по справі та не доведено не можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів. ОСОБА_12 зазначив, що він кримінального правопорушення не скоював, раніше не судимий, позитивно характеризується, має постійне місце проживання. Також наголосив, що всі документи ним підписані під тиском правоохоронців, які заволоділи його майном та зламали йому лікоть та незаконно затримали.

Прокурор у судовому засіданні заперечувала проти клопотання обвинуваченого ОСОБА_12 та заявила клопотання про продовження строку тримання обвинувачених під вартою строком до 60 діб зважаючи на обставини вчинених кримінальних правопорушень, і схильність обвинувачених до подальшого вчинення аналогічних кримінальних правопорушень. Також вказала, що наявність ризиків, які передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, обґрунтовується тим, що на даний час, всі свідки сторони обвинувачення не допитані, а саме продовжується допит свідка ОСОБА_13 , та який у судовому засіданні неодноразово пояснював щодо здійснення не нього тиску, а також на той факт, що суворість можливого покарання, яке також передбачає довічне утримання, повинна слугувати причиною для продовження строків тримання під вартою.

У судовому засіданні ОСОБА_12 заперечував щодо задоволення прокурора вважаючи його необґрунтованим.

Обвинувачений ОСОБА_14 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження терміну та просив змінити йому запобіжний захід на більш м`який. Також зазначив, що на цей час відсутні підстави для тримання його під вартою, оскільки суду не надано доказів з боку прокуратури. Також, посилаючись на рішення ЄСПЛ, а саме «Сергій Волосюк проти України», «Харченко проти України» просив змінити йому запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі. Також вказав, що суд не повинен розглядати клопотання прокурора, оскільки воно не подано за п`ять днів та не підтверджено доданими доказами.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_11 , заперечував проти продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, при цьому посилався на те, що клопотання необґрунтоване, відсутні ризики, передбачені ст.. 177 КПК України. Підтримав клопотання ОСОБА_11 та також, просив обрати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі. Також підтримав клопотання ОСОБА_12 ,

Адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 проти продовження строку тримання під вартою заперечували. Зазначили, що клопотання прокурора необґрунтоване, не доведені прокурором та відсутні ризики, передбачені ст.. 177 КПК України. Покази свідка ОСОБА_15 є його суб`єктивним ставленням до подій, та не може слугувати підставою для утримання обвинувачених під вартою. Також адвокати підтримали клопотання ОСОБА_12 про зміну запобіжного заходу, та також просили зміни запобіжний захід ОСОБА_12 з утримання під вартою на домашній арешт або особисте зобов`язання, оскільки клопотання є повним та обґрунтованим.

Потерпіла ОСОБА_16 , представник потерпілої ОСОБА_9 підтримали клопотання прокурора, у задоволенні клопотання обвинувачених та адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 просили відмовити.

Прокурор проти задоволення клопотання адвокатів та обвинувачених заперечувала.

Судова колегія, вислухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до наступного.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 09.12.2015 року був обраний у відношенні ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07.10.2015 року був обраний у відношенні ОСОБА_12 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених судова колегія враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для продовження строку тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 у справі ОСОБА_17 проти України).

Судова колегія зазначає, що згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», «Чанєв проти України», Сергій Волосюк проти України», «Харченко проти України», на які посилається обвинувачений ОСОБА_14 , автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою судова колегія виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а враховує, що ОСОБА_14 та ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, наслідком якого є загибель людини, а також з необхідності уникнення ризиків, визначених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинувачених переховуватися від суду, незаконно вплинути на свідків, які не допитані у судовому засіданні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Відповідно обвинувального акту обвинувачені звинувачуються у вчиненні злочину, зокрема, передбачених ч. 3, 5 ст. 27, п.п. 6, 11 ч. 2 ст. 115 КК України, які у відповідності до положень статті 12 КК України є особливо тяжкими злочинами, та санкція зазначеної статті передбачає, також, покарання у виді довічного позбавлення волі.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Судова колегія розглядає та приймає до уваги посилання обвинуваченого ОСОБА_12 на те, що він раніше не судимий, має постійне місце проживання, позитивно характеризується, має батьків, які потребують його допомоги, а також посилання обвинуваченого ОСОБА_14 про те, що він раніше не притягався до кримінальної відповідальності, має постійне місце мешкання, страждає рядом захворювань, але при всіх переличених обставинах, судова колегія зазначає, що на цей час триває допит свідка ОСОБА_18 , якій у судовому засіданні також посилався на здійснення тиску на нього, а крім того на цей час триває кримінальне провадження №0000788 від 14.03.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 386 КК України, розпочатого за заявою ОСОБА_18 , що на цей час є обґрунтованою підставою існування ризиків передбачених п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Судова колегія зазначає, що на цієї стадії розгляду кримінального провадження суд не може давати оцінку пояснень свідка ОСОБА_15 стосовно його звернення до правоохоронних органів з заявою про скоєння на нього тиску з боку обвинуваченого ОСОБА_12 та його родичів, тим більш що в судовому засіданні свідок підтвердив здійснення тиску з боку обвинуваченого та його родичів.

Стосовно пояснень обвинуваченого ОСОБА_12 про здійснення на нього тиску з боку правоохоронних органів, судова колегія зазначає, що вона не має можливості розглянути зазначені пояснення обвинуваченого, в зв`язку з ненаданням обвинуваченим в судових засіданнях які передували та в теперішньому засіданні доказів та показів про скоєння тиску, а також не наданням зазначеного клопотання підготовленого належним чином.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства з боку особи, яка обвинувачується у вчиненні протиправного діяння.

Крім того, судова колегія зазначає, що доводи захисників та обвинувачених щодо недоведеності вини обвинувачених, надання свідків нібито неправдивих показів, буде враховуються судом під час постановлення остаточного рішення у справі у відповідності до приписів статті 368 КПК України .

Ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не зникли.

Враховуючи неможливість завершення судового розгляду кримінального провадження у строк до 2 вересня 2017 року, судова колегія вважає за необхідне продовжити обвинуваченим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 27 жовтня 2017 року.

Судова колегія вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, що виправдовує подальше тримання обвинувачених під вартою.

Продовження строку тримання ОСОБА_19 та ОСОБА_12 під вартою до шістдесяти днів відповідає вимогам ч. 1 ст. 197 КПК України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 132, 177, 178, 183, 184, 196, 197, 199, 315 КПК України, колегія суддів, -

Постановила:
Клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк тримання під вартою, який не може перевищувати шістдесяти днів, тобто до 27 жовтня 2017 року.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 строк тримання під вартою, який не може перевищувати шістдесяти днів, тобто до 27 жовтня 2017 року.

У задоволенні клопотання адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 - відмовити.

У задоволенні кллопотання ОСОБА_11 , ОСОБА_12 відмовити.

Копію ухвали направити до ДПтС України Харківська установа виконання покарань (№ 27) Управління державної пенітенціарної служби України в Харківській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Суддя ОСОБА_2
Суддя ОСОБА_3