АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/896/17 Справа № 177/1224/17 Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

представника третьої особи,

щодо майна якої вирішується питання

про арешт ОСОБА_6

третьої особи, щодо майна якої

вирішується питання про арешт ОСОБА_7

зацікавленої особи ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 - на ухвалу слідчого судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2017 року про арешт майна,

ВСТАНОВИЛА:
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді від 12 липня 2017 року було задоволене клопотання слідчого Криворізького районного відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Криворізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_10 , у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000553 за ст. 246 КК України, та накладено арешт шляхом заборони розпоряджатися та використовувати його будь-кому та будь-яким чином, до моменту вирішення питання про його скасування, на:

1) бензопилу «GL4500M» червоного кольору; 2) 38 відрізків деревини породи «Акація» довжиною від 5 м до 8 м, в діаметрі від 10 см до 30 см; 3) автомобіль «ФОРД ТРАНЗИТ» р/н НОМЕР_1 білого кольору, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_7 ; 4) ключ з брелоком від автомобіля «ФОРД ТРАНЗИТ», р/н НОМЕР_1 ; 5) свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ; 6) поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/2139252.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що, враховуючи, що зазначене майно відповідає критеріям, які визначені в ст. 98 КПК України для речових доказів, так як є достатні підстави вважати, що воно зберегло на собі сліди злочину, є речовими доказами, підлягає дослідженню шляхом проведення певних слідчих дій під час досудового розслідування та може бути використане як докази у даному кримінальному провадженні, органами поліції здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за ст. 246 КК України та з метою забезпечення збереження речових доказів, клопотання слідчого про накладення арешту слід задовольнити.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_7 , порушує питання про скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2017 року про арешт майна в частині, яка стосується майна власника ОСОБА_7 : автомобіль «ФОРД ТРАНЗИТ» р/н НОМЕР_1 білого кольору, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_7 ; ключ з брелоком від автомобіля «ФОРД ТРАНЗИТ», р/н НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ; поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/2139252 та повернути дане майно власнику.

Обґрунтовуючи вимоги своєї апеляційної скарги, апелянт зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою та постановлена з порушенням норм кримінального процесуального законодавства. Вказує, що винесена слідчим постанова про визнання речовим доказами тимчасово вилучене майно є незаконною та невмотивованою та не може бути підставою для арешту майна; слідчий суддя при посиланні на копію протоколу не вказала на відстань, на якій знаходився автомобіль від спиляних дерев, в якому стані знаходилися двері автомобіля, чи були вони зачинені чи закриті, чи були всередині автомобіля якісь речі, де знаходилися ключ, свідоцтво та поліс, і яким чином вони з`явилися у слідчого, чи є сліди злочину на вищезазначеному майні, на яке було накладено арешт, не з`ясовано, хто доправив автомобіль на площадку Криворізького відділу поліції, чи додатково оглянутий автомобіль і що заважало його оглянути на протязі 5 днів, чи забезпечена його належна охорона. Також апелянт звертає увагу, що не можна вважати, що автомобіль у майбутньому підлягатиме спеціальній конфіскації, а також санкцією статті 246 КК України не передбачено конфіскацію майна, на момент внесення клопотання про арешт майна слідством не встановлено особу, яка здійснила незаконну порубку лісу, а також слідчим не надано суду доказів шкоди, завданої злочинними діями.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового провадження, які підтримали апеляцію адвоката ОСОБА_6 та просили її задовольнити, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» № 1019-VIII від 18 лютого 2016 року, який набрав чинності 28 лютого 2016 року (тут та далі - Закону) арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно в тому числі є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З наданих матеріалів випливає, що об`єктивна сторона розслідуваного кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 КК України, полягає у тому, що 08.07.2017 року о 12:45 годині невстановлена особа, на території лісосмуги в с. Дружба, Криворізького району Дніпропетровської області здійснила незаконну порубку дерев.

По вказаному факту 08.07.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000553 внесено відомості за ст. 246 КК України.

08.07.2017 о 15:40 годин слідчим Криворізького РВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_11 , проведено огляд місцевості, а саме лісосмуги на території Чкаловської сільської ради Криворізького району. Оглядом місця події встановлено факт порубки лісових насаджень. Під час огляду безпосередньо на узбіччі ґрунтової дороги поряд з лісосмугою виявлено 38 відрізків деревини породи «Акація» довжиною від 5 м до 8 м, в діаметрі від 10 см до 30 см; бензопилу «GL4500M» червоного кольору; автомобіль «ФОРД ТРАНЗИТ», р/н НОМЕР_1 , білого кольору; ключ з брелоком від автомобіля «ФОРД ТРАНЗИТ»; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ; поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/2139252, які були тимчасово вилучені відповідно до протоколу огляду місця події від 08.07.2017 року.

Постановою слідчого від 10 липня 2017 року вищезазначене майно було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000553, оскільки підтверджує обставини вчинення кримінального правопорушення.

З урахуванням наведеного, щодо майна, на яке рішенням слідчого судді було накладено арешт, є підстави обґрунтовано вважати, що воно відповідає вимогам ст. 98 КПК України щодо речового доказу, достатніх для вжиття на цьому етапі досудового розслідування заходів забезпечення кримінального провадження, а отже арешт на це майно був накладений з дотриманням вимог закону, і доводи апеляційної скарги такого висновку колегії суддів не спростовують.

Так, арешт на майно, що є речовим доказом у кримінальному провадженні, за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України може бути накладений незалежно від суб`єкту, що є його власником, процесуального статусу останнього, розміру шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, можливості застосування спеціальної конфіскації або конфіскації майна як виду покарання.

Що стосується посилань апелянта на недостатню обґрунтованість ухвали слідчого судді про арешт майна, то вони його особистою суб`єктивною оцінкою та не обґрунтовують необхідності скасування вірного по суті судового рішення.

З огляду на вищенаведене, підстав для задоволення апеляційної скарги на даному етапі досудового розслідування не вбачається. У випадку, якщо у подальшому наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваними кримінальними правопорушеннями у межах досудового розслідування буде спростована, або стороною обвинувачення у строки, розумні у сенсі ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для перевірки відповідних обставин, апелянт не позбавлений права ініціювати в порядку ст. 174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 117, 131, 132, 170-173, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2017 року про арешт майна - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4