Дата документу Справа № 310/92/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 310/92/15-к Головуючий в 1 інстанції
Провадж. № 11-кп/778/38/17 ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст. 125 Доповідач в 2 інстанції
КК України ОСОБА_2

УХВАЛА
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 в режимі відеоконференції з Бердянського міськрайонного суду Запорізької області
розглянула 21 квітня 2017 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора та потерпілого ОСОБА_7 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18 вересня 2015 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Мурманськ Російської Федерації, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
виправдано за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України за недоведеністю його вини.
Встановлені вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18 вересня 2015 року обставини:
відповідно до обвинувального акту 19 червня 2011 року приблизно о 05 год. 30 хв., знаходячись біля кафе «Кури-гриль», розташованого по пр. Праці, 33-Б в м. Бердянськ Запорізької області, ОСОБА_8 на грунті раптововиниклих особистих неприязних відносин до ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою заподіяння ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, наніс йому три удари рукою в область обличчя, в результаті чого ОСОБА_7 втратив рівновагу і впав на проїжджу частину по пр. Праці біля бордюру. Після чого, ОСОБА_9 , продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 підбіг до нього і, схопивши його за потиличну частину голови, обличчям вдарив його тричі об бордюр, заподіявши ОСОБА_7 відповідно до висновку судово-медичної експертизи №100-КЭ/13/пп від 03 квітня 2013 року тілесні ушкодження: закриту черепно мозкову травму у формі струсу головного мозку з наявністю параорбітальних гематом, садна в лівій окологлазничної області на тлі параорбітального синця, закритий перелом кісток носа зі зміщенням кісткових відламків і викривленням носової перегородки вправо, садна на спинці носа, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Зазначеним вироком ОСОБА_8 був виправдний за недоведеністю його вини у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, що інкримінувався органом досудового розслідування ОСОБА_8 .
Обгрунтовуючи прийняте рішення, суд зазначив, що факт спричинення потерпілому ОСОБА_7 19 червня 2015 року тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я є доведеним, однак наявність на задній частині автомобіля обвинуваченого ОСОБА_9 ушкоджень, встановлена при відтворенні обстановки з участю ОСОБА_9 , підтверджує пояснення обвинуваченого та свідка ОСОБА_10 щодо причин конфлікту, якими стала поведінка потерпілого ОСОБА_7 , який дійсно пнув автомобіль ОСОБА_8 . Крім того, суд вказав, що зафіксована в протоколі відтворення обстановки події наявність ушкоджень на автомобілі ОСОБА_8 спростовує показання потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_11 і брата потерпілого ОСОБА_7 про обставини отримання потерпілим тілесних ушкоджень, оскільки зазначені свідки не вказали на ушкодження автомобіля ОСОБА_8 , спричинені потерпілим, що ставить під сумнів достовірність зазначених показань. Суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України за обставин, зазначених в обвинувальному акті не доведена.
В апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам прави, однобічність оцінки доказів, обгрунтування прийнятого рішення виключно лише на основі показань ОСОБА_8 , істотні порушення кримінального процесуального закону, наявність істотних суперечностей у викладених в оскаржуваному рішенні висновках, просить вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. На підставі ст. 49, 74 КК України звільнити ОСОБА_8 від покарання у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_7 , не погоджуючись з оскаржуваним вироком, посилаючись на поверхневість розгляду справи, неправильну оцінку доказів, покладення в основу вироку показань обвинуваченого ОСОБА_8 , але ігнорування інших доказів провини обвинуваченого, невідповідність викладених у вироку висновків фактичним обставинам справи, неможливість використання в якості доказу показань свідка ОСОБА_10 , даних ним через декілька місяців після подій викладених в обвинувальному акті та знайденого обвинуваченим за оголошенням у пресі, просить вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.
Заслухавши доповідача, прокурора, який частково підтримав вимоги апеляційних скарг, прохаючи про скасування оскаржуваного вироку та призначення нового розгляду провадження в суді першої інстанції, думку потерпілого ОСОБА_7 , який підтримав вимоги апеляційних скарг, обвинуваченого, який висловив заперечення апеляційним скаргам та вказав на підтримку ним оскаржуваного вироку, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються: у разі визнання особи виправданою формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
На переконання колегії суддів, не навівши у вироку на обґрунтування своїх висновків переконливих мотивів, не проаналізувавши всі надані докази у їх сукупності суд передчасно прийняв рішення про необхідність виправдання обвинуваченого.
Суд першої інстанції не дотримався вимог ст. 94 КПК України стосовно оцінки доказів, що ґрунтується на всебічному, повному їх дослідженні, в їх сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку між собою для прийняття відповідного процесуального рішення.
Місцевий суд побудував своє рішення про виправдання ОСОБА_8 на не достатньо перевірених доказах, без повного, всебічного, об`єктивного дослідження та аналізу усіх наявних у кримінальному провадженні доказів.
Твердження в апеляційних скаргах прокурора та потерпілого щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, які призвели до прийняття необґрунтованого рішення, слід визнати аргументованими, оскільки судом, в контексті висунутого ОСОБА_8 обвинувачення не проаналізовані у сукупності докази, які могли вплинути на його висновки, зокрема: покази потерпілого ОСОБА_7 , свідків, висновки судово-медичної експертизи.
Наведенні порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, оскільки перешкодили постановити законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.
Крім того, суд, виправдовуючи обвинуваченого, але при цьому допускаючи заподіяння ОСОБА_8 потерпілому тілесних ушкоджень, означив у своїх висновках істотні суперечності, що є неприпустимим.
За наведених обставин та за відсутності клопотань щодо повторного дослідження доказів, підстави для яких передбачені ч. 3 ст. 404 КПК України, колегія суддів, приймаючи до уваги принцип змагальності, в даному випадку, задля забезпечення, визначеної ст. 23 КПК України, засади кримінального провадження у вигляді безпосередності дослідження доказів та дотримання вимог ч.4 ст. 95 КПК України, позбавлена можливості винесення остаточного рішення по справі.
Приймаючи до уваги встановлені факти невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, які допущені судом першої інстанції, виходячи з загальних засад кримінального провадження, а саме вимог ст. 7 КПК України, ч.6 ст. 9 КПК України, оскаржуваний вирок, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 409, ч.1 ст. 412, ст. 415 КПК України, підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.
Усувати зазначені недоліки суд апеляційної інстанції, за вказаних обставин, не вправі. Зміст оскаржуваного вироку свідчить, що встановлені недоліки є явними і не дають можливості дійти висновку щодо недоведеності або доведеності пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення.
Тому, враховуючи положення ч. 2 ст. 415 КПК України та не входячи в обговорення питань, зокрема, про наявність чи відсутність в діях ОСОБА_8 складу розглядаємого злочину, правильності кваліфікації, тощо, колегія суддів за наявності вище наведених підстав, вважає за необхідне такий вирок місцевого суду скасувати, а справу повернути на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
Під час повторного розгляду місцевому суду необхідно не тільки приділити увагу змісту складеного вироку, але й ретельно дослідити надані докази в контексті висунутого обвинувачення, свої висновки щодо оцінки доказів викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу, а відтак прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути мотивовано.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
апеляційні скарги прокурора, потерпілого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18 вересня 2015 року відносно ОСОБА_8 , виправданого за ч.2 ст. 125 КК України, скасувати, призначити новий розгляд провадження у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4