Справа № 405/1129/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2017 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , заявника ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_4 на рішення слідчого , -

встановив:

Заявник звернувся в Ленінський районний суд м. Кіровограда з вказаною вище скаргою, в обгрунтування якої зазначив, що слідчим у кримінальному провадження № 0000054 від 19.08.2016 року на протязі тривалого часу не вживається вичерпних заходів щодо виконання визначеного ст. 2 КПК України завдання кримінального провадження, просив зобов`язати слідчого виконати певні слідчі дії.

Заявник в судовому засіданні скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Прокурор у судове засідання з`явився, надав пояснення, згідно з якими скаргу не визнав, в задоволенні скарги просив відмовити.

Вислухавши зазначених осіб та вивчивши представлені матеріали, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги виходячи з наступного.

Встановлено, що 19.08.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000054 внесено відомості за завою ОСОБА_4 щодо перевищення влади та службових повноважень працівниками правоохоронного органу, пов`язаного зі спричиненням особі тілесних ушкоджень та незаконним утриманням особи у приміщенні Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області.

В ході проведеного досудового розслідування по вказаному вище кримінальному провадженні слідчим в ОВС СВ прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_5 04.11.2016 року головному лікарю ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області» ОСОБА_6 було спрямовано запит на предмет виїзду з метою надання медичної допомоги ОСОБА_4 в ізолятор при Олександрійському ВП ГУНП в Кіровоградській області, про що зібрано відповідні матеріали, які містяться в кримінальному провадженні (а.с. 162, 163-165).

Відповідно до наявних матеріалів кримінального провадження, проведено допити свідків ОСОБА_7 (а.с. 166-170), ОСОБА_8 (а.с. 171-175), ОСОБА_9 (а.с. 102-106), ОСОБА_10 , (а.с. 107-111), ОСОБА_11 (а.с. 112-116), ОСОБА_12 (а.с. 117-121), ОСОБА_13 (а.с. 122-127), ОСОБА_14 (а.с 128-132), ОСОБА_15 (а.с. 133-136), ОСОБА_16 9а.с. 137-142), ОСОБА_17 (а.с. 143148), ОСОБА_18 (а.с. 149-153), ОСОБА_19 9а.с. 155-159) та вжито інших заходів на виконання ст.. 2 КПК України.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Згідно з ч. 1 ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 93 КПК України).

Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді (ч. 3 ст. 93 КПК України).

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

На відміну від КПК України 1960 року у новому КПК України 2012 року немає визначення понять первинної, додаткової, повторної, комісійної та комплексної експертиз. Повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Істотними можуть визнаватися, зокрема, порушення, які призвели до обмеження прав обвинуваченого чи інших осіб.

Такі ж роз`яснення надано судам у п.11 постанови пленуму ВСУ "Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах" від 30.05.1997 № 8.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України. Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною 1 ст. 303 КПК України.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий - службова особа органу Національної поліції, органу безпеки, органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, органу державного бюро розслідувань, органу Державної кримінально-виконавчої служби України, підрозділу детективів, підрозділу внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України, уповноважена в межах компетенції, передбаченої цим Кодексом, здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень.

Частиною 1 ст. 37, ч. 5 ст. 40 КПК України визначено, що слідчий, прокурор здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Таким чином, з`ясувавши зазначені в скарзі обставини слідчий суддя дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення скарги, оскільки заявником не доведено необґрунтованої бездіяльності слідчого при проведенні досудового розслідування у вказаному вище кримінальному провадженні, а тому скарга ОСОБА_4 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.40, 91 - 94, 303 - 307, 309 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ленінського
районного суду
м. Кіровограда ОСОБА_1