АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 644/1108/17
Провадження № 11-кп/790/1193/17 Суддя доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
8 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 і ОСОБА_3 ,
секретар - ОСОБА_4
за участю: прокурора - ОСОБА_5 ,
засудженого - ОСОБА_6 ,
адвоката - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові матеріали кримінального провадження № 644/1108/17-к за спільним поданням адміністрації Харківської ВК (№43) та Спостережної комісії в Індустріальному районі м.Харкова про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким щодо ОСОБА_6
за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 2 березня 2017 року,
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 2 березня 2017 року відмовлено в задоволенні спільного подання адміністрації Харківської виправної колонії (№43) та Спостережної комісії в Індустріальному районі м.Харкова про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким щодо ОСОБА_6 .
Не погоджуючись з ухвалою, засуджений подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу та замінити невідбуту частину покарання більш м`яким, посилаючись на те, що в задоволенні подання суд відмовив незаконно та необґрунтовано.
Вислухавши доповідь судді, думки прокурора, засудженого та адвоката, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:
Як зазначив суд в оскаржуваній ухвалі, відмова в задоволенні подання була обумовлена тим, що засуджений має чотири не погашені судимості за вчинення виключно умисних, в тому числі і тяжких злочинів, і на теперішній час відбуває покарання за вчинення умисного тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, що свідчить про стійку тенденцію поведінки засудженого і систематичне вчинення ним тяжких злочинів. На теперішній час з призначеного вироком суду покарання у вигляді 3 років позбавлення волі засуджений загалом відбув лише 1 рік 6 місяців і 18 днів позбавлення волі. Запропонований у поданні строк покарання, який підлягає заміні на більш м`який вид покарання, становить 1 рік 5 місяців 12 днів позбавлення волі. Відповідно до положень ст. 82 КК України і Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання м`яким» головною умовою при прийнятті судом рішення про заміну невідбутої частини покарання на більш м`яке покарання є доведеність того, що засуджений добросовісною поведінкою і відношенням до праці довів ту обставину, що він впевнено став на шлях виправлення. При чому добросовісна поведінка - це не пасивна поведінка засудженого, який утримується від порушення режиму відбування покарання, а його активна участь в громадському житті, виконання громадських доручень, підвищення свого освітнього рівня і так далі, а добросовісне відношення до праці - це постійне виконання і перевиконання планів робіт, добросовісне відношення до дорученої роботи, підвищення кваліфікації, прояв ініціативи так далі. В той же час, при вирішенні питання про те, чи довів засуджений своєю добросовісною поведінкою і відношенням до праці той факт, що він впевнено став на шлях виправлення, суд повинен виходити з аналізу усього процесу виправлення засудженого упродовж усього терміну відбування їм покарання, а не за короткий період часу перед внесенням подання. Як вважав встановленим суд першої інстанції, матеріали провадження вони не містять належним чином оформлених документів, які можливо прийняти в якості доказів, що характеризують особу засудженого і підтверджують той факт, що він впевнено став на шлях виправлення. Так, на аркуші 70 особової справи засудженого знаходиться характеристика на засудженого ОСОБА_6 , але дати її складання та затвердження відсутні, з заступником начальника колонії із соціально-виховної та психологічної роботи характеристика не узгоджена взагалі та ним не підписана. На аркуші 84 особової справи засудженого знаходиться психологічна характеристика на засудженого ОСОБА_6 , але дата її складання також відсутня, і зазначена характеристика заступником начальника колонії із соціально-виховної та психологічної роботи не затверджена. З матеріалів особової справи засудженого вбачається, що він відбуває покарання у Харківській установі виконання покарання (№ 43) з 31 серпня 2015 року. За період відбування покарання засуджений працював лише 8 місяців з 18-ти, тому підстав вважати, що він добре ставиться до праці, суд не має (аркуші 34, 98 особової справи засудженого). Відповідно до положень ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Проаналізувавши матеріали особової справи засудженого, суд дійшов висновку, що вони свідчать про те, що на теперішній час засуджений дійсно стає на шлях виправлення, але його поведінка і ставлення до праці ще не свідчать про можливість заміни невідбутої ним частини покарання у вигляді позбавлення волі саме на покарання у вигляді виправних робіт. Суд звернув увагу адміністрація Харківської виправної колонії (№ 43) на ту обставину, що у поданні жодним чином не обґрунтована доцільність заміни засудженому невідбутої частини покарання саме на таке покарання як виправні роботи. Питання щодо можливості заміни невідбутої засудженим частини покарання на обмеження волі, адміністрацією колонії та спостережною радою не обговорювалося. Оскільки запропонований у поданні вид покарання у вигляді виправних робіт передбачає звільнення засудженого з місць позбавлення волі, суд вважав, що для його застосування поведінка засудженого і його ставлення до праці за час відбуття покарання у вигляді позбавлення волі повинні свідчити про майже повне виправлення засудженого і відсутність з його боку будь-якої загрози суспільству. Наявність у засудженого п`яти судимостей, в тому числі трьох за вчинення тяжких корисних злочинів і за вчинення злочину, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів, і відбуття ним лише 19-ти місяців позбавлення волі за останньою судимістю, на думку суду, не дозволяють зробити висновок про відсутність з боку засудженого подальшої загрози для суспільства і можливість заміни не відбутої ним частини покарання на виправні роботи.
З такими висновками суду першої інстанції неможна погодитися.
Згідно вимог чч.1,3,4 ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше третини строку покарання, призначеного судом за
злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі; 3) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила новий умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
Як убачається зі спільного подання адміністрації Харківської виправної колонії № 43 та Спостережної комісії в Індустріальному районі м. Харкова його підписанти дійшли висновку, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Зазначена вище норма кримінального закону не містить обмежень у застосуванні умовно дострокового звільнення в залежності від того чи має особа судимості.
Матеріали кримінального провадження вказують на те, що засуджений тверда став на шлях виправлення. Про це свідчать 3 заохочення і відсутність стягнень, позитивна характеристика засудженого. Цю ж обставину підтвердив у суді апеляційної інстанції заступник начальника установи, у якій ОСОБА_6 відбуває покарання.
Поряд з цим вирішити подання по суті апеляційний суд не має процесуальної можливості, оскільки суд першої інстанції не дав відповідної оцінки протиріччям у наданих адміністрацією Харківської ВК (№43) документах і не запропонував усунути ці протиріччя.
Так, згідно витягу з протоколу № 7 від 15.02.2017 року спільного засідання спостережної комісії та адміністрації Харківської виправної колонії (№43) з розгляду питань про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у виді обмеженням волі на підставі ст. 82 КК України, убачається, що за текстом цього витягу на засіданні було розглянуто матеріали щодо розгляду питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у виді виправних робіт засудженому ОСОБА_6 , в ирішили: направити матеріали до суду на засудженого для вирішення питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у виді виправних робіт оскільки він став на шлях виправлення. При цьому, в обох випадках первинний текст змінений на словосполучення «виправних робіт» і ці виправлення не посвідчено підписантом документу.
Таким чином, суд послався на ті підстави для відмови в задоволенні клопотання, які законом не передбачені. А апеляційний суд не в змозі вирішити подання по суті, оскільки мають місце зазначені протиріччя, а, крім того, у поданні не запропоновано, де саме і на яких умовах засуджений має відбувати виправні роботи, якщо судом буде задоволено подання.
Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 2 березня ОСОБА_6 скасувати.
Призначити новий судовий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню не підлянає.

Головуючий:

Судді: