ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
№ 336-795-16к

пр. 1кп-336-24-2017

20 червня 2017 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши в порядку дистанційного судового провадження у режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Лозанівка Приморського району Запорізької області, є громадянином України, не одруженим, має неповну середню освіту, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимостей не має,

про вчинення злочину, передбаченого ст. 190 ч.1 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
4 грудня 2015 року приблизно о 17-00 год. ОСОБА_4 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, перебуваючи на 4-му поверсі гуртожитку державного навчального закладу «Запорізький промисловий ліцей», що розташований в м. Запоріжжі по бул. Вітчизняному, 16, шляхом зловживання довірою ОСОБА_6 , під приводом здійснення дзвінка, заволодів майном останнього - мобільним телефоном «Lenovo S580», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , у корпусі чорного кольору, в якому знаходились дві сім-картки мобільних операторів: «МТС» - НОМЕР_3 , та «Лайф» - НОМЕР_4 , які матеріальної цінності для потерпілого не представляють, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 1956,67 гривень.
Обвинувачений свою провину в викладеному вище визнав повністю, про обставини скоєного дав відповідні написаному вище свідчення, згідно яких 4 грудня 2015 року приблизно о 17-00 год. він дійсно знаходився на 4-му поверсі гуртожитку державного навчального закладу «Запорізький промисловий ліцей» по бул. Вітчизняному в м. Запоріжжі, де зустрів потерпілого ОСОБА_6 , з яким навчався у ліцеї, і зловживаючи його довірою, під приводом здійснення дзвінка, отримав від останнього його мобільний телефон «Lenovo», який згодом здав на ринку «Анголенко» у м. Запоріжжі за 700 гривень. Вартість та найменування викраденого не оспорював. У вчиненому щиро розкаявся.

Зважаючи на відсутність з боку учасників судового розгляду будь-яких заперечень, суд в порядку ч.3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
Дослідивши визначений обсяг доказів та надавши їм належну оцінку, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину при вище викладених обставинах повністю доведена, а його дії суд кваліфікує за ч.1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Судом не встановлено обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, судом визнано його щире каяття, вчинення злочину неповнолітнім, добровільне відшкодування завданого збитку.

При призначенні покарання обвинуваченому суд бере до уваги вищевказану обставину, фактичні обставини вчиненого, зокрема, наслідки злочину - спричинення потерпілому матеріальної шкоди, суд враховує і особу винуватого, склад його сім`ї та стан здоров`я: раніше не судимий, не одружений, не інвалід, не працює, має постійне місце проживання, характеризується задовільно.
Крім того, встановлено, обвинувачений вчинив злочин, який згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, він свою провину визнав повністю та критично ставиться до вчиненого, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання у виді громадських робіт у межах санкції ч.1 ст. 190 КК України.
На думку суду, покарання, що призначається, буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинівяк ним самим, так і іншими особами, тобто досягне мети, передбаченої ст. 50 КК України.
Обвинуваченому у кримінальному провадженні був запобіжний захід не обирався. Під час судового розгляду клопотань про його обрання не надійшло.
Оскільки проведення експертизи здійснювалося за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділялися експертній установі з Державного бюджету України, відповідно до вимог ч.2 ст. 122, ч.2 ст. 124 КПК України суд має стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати у справі, які складають документально підтверджені витрати на проведення експертизи у сумі 184,14 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 190 ч. 1 КК України, на підставі чого призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 85 годин.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати в сумі 184,14 гривень.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області, шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Роз`яснити обвинуваченим, захисникам, потерпілим, право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. Обвинуваченим, до яких застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, також роз`яснити право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Суддя ОСОБА_1