У Х В А Л А
07 лютого 2017 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

представника адміністрації ЛВК ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Утєшино Казанківського району Миколаївської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, до засудження проживаючого АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого ,-

у с т а н о в и в:

засуджений ОСОБА_5 звернувся до Шевченківського районного суду м.Львова 21.12.2016р. з клопотанням про застосування до нього ст.81 КК України, мотивуючи його тим, що йому було відмовлено адміністрацією установи ЛВК № 30 у всіх пільгах, а тому просить суд умовно-достроково звільнити його від покарання.

Судом встановлено,що засуджений неодноразово судимий:

-05.05.2009 р.Віньковецьким районним судом Хмельницької області за ст.ст.185 ч.3,75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;

-22.12.2009 р. Віньковецьким районним судом Хмельницької області за ст.185ч.2,185 ч.3,70,71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі,звільнився 16.09.2011 р. умовно-достроково на не відбутий термін покарання 1 рік 7 місяців 28 днів;

12.04.2012 р. Дзержинським районним судом м.Кри вий Ріг Дніпропетровської області за ст.ст.185 ч.2,71 КК України до 1 року 1 місяці позбавлення волі,звільнився 06.12.2012 р. по відбуттю терміну покарання.

Відбуває на даний час покарання у ЛВК-30 за вироком від 09 липня 2014 року

Бережанського районного суду Тернопільської області за ст.ст. 185 ч.2,15ч.2,185 ч.3, 70,.72 ч.5 КК України до 4 років позбавлення волі та за вироком від 21 березня 2016 року Віньковецького районного суду Хмельницької області за ст. 185 ч.2, 70,72 ч.5 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Початок строку покарання 31 березня 2014 р., кінець строку покарання 01 січня 2018 р.

За час перебування в місцях позбавлення волі засуджений ОСОБА_5 характеризується негативно, так до Личаківської виправної колонії (№30) прибув 17 вересня 2014 року. По прибуттю у виправну колонію працевлаштований не був, у зв`язку із скороченням обсягів виробництва.

За час відбуття покарання в установі допустив одне порушення режиму утримання, за нього було накладено дисциплінарне стягнення,адміністрацією установи не заохочувався .

До виконання законних вимог персоналу установи виконання покарань ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість,

Не відвідує самодіяльні організації, не проявляє розумної соціально-корисної активності в їх організації.

В судовому засіданні представник ЛВК № 30 ОСОБА_6 в клопотанні просила відмовити, оскільки на даний час засуджений не став на шлях виправлення.

В судовому засіданні прокурор просив відмовити у клопотанні задоволенні клопотання засудженого, оскільки засуджений неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, у 2009 році вже звільнявся умовно-достроково на невідбутий термін покарання, однак позитивних результаті це не дало,повторно вчинив злочини.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні просив задовольнити клопотання та пояснив, що зробив висновки із свого минулого та більше не стане на шлях вчинення злочинів.

Згідно ст.81 ч.2 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано,якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно ст. 133 КВК України злісним порушником установленого порядку відбування покарання є засуджений, який не виконує законних вимог адміністрації, необґрунтовано відмовляється від праці (не менш як три рази протягом року); припинив роботу з метою вирішення трудових та інших конфліктів; вживає спиртні напої, наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги чи інші одурманюючі засоби; виготовляє, зберігає, купує, розповсюджує заборонені предмети; бере участь у настільних та інших іграх з метою здобуття матеріальної чи іншої вигоди; вчинив дрібне хуліганство; систематично ухиляється від лікування захворювання, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб, а також вчинив протягом року більше трьох інших порушень режиму відбування покарання, за умови, якщо за кожне з цих порушень за постановою начальника колонії або особи, яка виконує його обов`язки, були накладені стягнення, що достроково не зняті або не погашені у встановленому законом порядку.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 неодноразово притягався до кримінальної відповідальності.

13 серпня 2015 року адміністративною комісією установи відмовлено в застосуванні заохочувальної норми передбаченої ст.ст. 100,101 КВК України, як такому, що не стає на шлях виправлення.

14 липня 2016 року адміністративною комісією установи відмовлено в застосуванні заохочувальної норми передбаченої ст.82 КК України як такому, що не став на шлях виправлення.

14 липня 2016 року адміністративною комісією установи відмовлено в застосуванні заохочувальної норми передбаченої ст.81 КК України як такому, що не довів свого виправлення.

Суд вважає, що адміністрація не надала достатніх доказів того, що ОСОБА_5 своєю поведінкою та сумлінним ставленням до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчив успішність процесу виправлення.

На підставі наведеного вище суд вважає,що клопотання засудженого до задоволення не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 81 КК України та ст. ст. 537, 539 КПК України, ст. 133 КВК України, суд,-

у х в а л и в :

у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за вироком Бережанського райсуду Тернопільської області від 09.07.2014 р. та вироком від 21.03.2016р. Віньковецького райсуду Хмельницької області - відмовити.

На ухвалу суду протягом семи днів з дня її проголошення прокурор, представник адміністрації мають право подати апеляційну скаргу до Апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд міста Львова, засуджений з моменту отримання ухвали.

Суддя ОСОБА_1