Справа № 148/1059/17
Провадження №1-кс/148/277/17
УХВАЛА
16 червня 2017 року м. Тульчин
Слідчий суддя Тульчинського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчин клопотання слідчого Тульчинського ВП Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, -
ВСТАНОВИВ:
Слідчим відділом Тульчинського ВП Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування за повідомленням, яке надійшло 14.06.2017 року до ЧЧ Тульчинського відділення поліції від фахівця служби безпеки ТОВ «Вінницька птахофабрика» ОСОБА_7 про те, що двоє невстановлених осіб проникли на охоронювану територію виробничої дільниці №4 ТОВ «Вінницька птахофабрика», що в межах населеного пункту с. Клебань Тульчинського району Вінницької області та заволоділи дизельним паливом, належним підприємству.
В межах перевірки вказаного повідомлення за вказаною адресою було направлено слідчо оперативну групу. В ході перевірки установлено, що 14.06.2017 року близько 04:00 год. у с. Клебань Тульчинського району Вінницької області ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою вчинення крадіжки дизельного палива прийшли до охоронюваної території Виробничої дільниці №4 ТОВ «Вінницька птахофабрика». Діючи умисно, протиправно, шляхом вільного доступу із металевої цистерни, яка знаходилась на території підприємства, викрали дизельне паливо, яке помістили у три полімерні каністри та пішли до виходу.
Слідчий вважає, що на даний час є достатньо підстав вважати, що вилучений автомобіль має значення по справі, а саме являється знаряддям вчинення злочину та містить на собі сліди вчиненого злочину який вилучено та доставлено до Тульчинського відділення поліції НВП ГУНП у Вінницькій області, як тимчасово вилучене майно, що передбачено ч. 7 ст. 237 та ч. 1, ч. 2 ст. 167 КПК України.
Окрім того, у провадженні на даний час постала необхідність у проведенні криміналістичних експертиз.
На думку слідчого, невжиття заходів щодо арешту вищевказаного автомобіля перешкоджатиме подальшому кримінальному провадженню, унеможливливить проведення з ним слідчих дій, а повернення його власнику може призвести до відчуження автомобіля та втрати речового доказу.
Заслухавши думку слідчого, прокурора, які клопотання підтримали та просили задовольнити, думку володільця транспортного засобу - ОСОБА_5 , який заперечив проти клопотання, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
За змістом ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої вказаної вище статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна - слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність ; можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Прокурором в судовому засіданні доведено, що є існування ризиків, визначених у абзаці другому ч.1 ст.170 КПК України та достатність підстав вважати, що такі ризики можуть мати місце, як і належним чином обґрунтовано мету застосування заходу забезпечення в даному кримінальному провадженні.
Разом з тим, приймаючи до уваги, що власником транспортного засобу, який просить арештувати слідчий та прокурор, є третя особа, а не особи, підозрювані у вчиненні кримінального правопорушення, враховуючи розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя приходить висновку, що мету застосування заходу забезпечення в даному кримінальному провадженні належним чином забезпечить застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт на майно шляхом заборони його відчуження і що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи.
З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку про часткове задоволення клопотання слідчого.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого - задовольнити частково.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Вінницької області протягом 5 днів з дня її оголошення.
Суддя ОСОБА_1