Справа № 504/253/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" лютого 2017 р. смт. Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 4 в смт. Доброслав кримінальне

провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новогригорівка Миколаївського району Одеської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні 2-х малолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , водія-слюсаря 2 ремонтного взводу бронетанкової техніки ремонтної роти військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ), солдата, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України,

встановив:
Відповідно до Указу виконувача обов`язків Президента України №303/2014 від 17.03.2014 року «Про часткову мобілізацію» на території України оголошено часткову мобілізацію.
31.07.2014 ОСОБА_4 призвано на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (на даний час - військова частина - польова пошта НОМЕР_2 ) (по стройовій частині) №199 від 23.09.2014 ОСОБА_4 призначено на посаду майстра 3 ремонтного відділення бронетанкової техніки ремонтного взводу бронетанкової техніки військової частини - польова пошта НОМЕР_2 .
У подальшому, відповідно до наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині) ОСОБА_4 призначено на посаду водія-слюсаря 2 ремонтного взводу бронетанкової техніки ремонтної роти військової частини - польова пошта НОМЕР_2 .
Згідно положень п.4 ч.1 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період, та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу вважається день відправлення у військову частину з районного (міського) військового комісаріату.
Відтак, з 31.07.2014 року, тобто з моменту відправлення ОСОБА_4 з ІНФОРМАЦІЯ_5 до подальшого місця проходження військової служби він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання свого військового обов`язку, проходження військової служби.
Згідно вимог п.п.1,2,3 ч.3 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.
Проте, всупереч вищезазначених вимог закону, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби призваним за мобілізацією та проходячи військову службу на посаді водія 2 ремонтного взводу бронетанкової техніки ремонтної роти військової частини - польова пошта НОМЕР_2 , у військовому званні «солдат», умисно, не маючи відповідного дозволу командира, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, 13.10.2014 року вчинив самовільне залишення вищезазначеної військової частини, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та ухилявся від проходження військової служби до 20.01.2017 року, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
20.01.2017 року солдат ОСОБА_4 самостійно прибув до військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України за адресою: АДРЕСА_3 та заявив про вчинений ним злочин.
Обвинувачений ОСОБА_4 допитаний в суді, в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.3 ст.407 КК України, винним себе визнав повністю, розкаявся та пояснив, що дійсно 31.07.2014 року ОСОБА_4 призвано на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (на даний час - військова частина - польова пошта НОМЕР_2 ) (по стройовій частині) його призначено на посаду майстра 3 ремонтного відділення бронетанкової техніки ремонтного взводу бронетанкової техніки військової частини - польова пошта НОМЕР_2 .
У подальшому, відповідно до наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині) його було призначено на посаду водія-слюсаря 2 ремонтного взводу бронетанкової техніки ремонтної роти військової частини - польова пошта НОМЕР_2 .
Відтак, з 31.07.2014 року, тобто з моменту відправлення його з ІНФОРМАЦІЯ_5 до подальшого місця проходження військової служби він набув статусу військовослужбовця, особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання свого військового обов`язку - проходження військової служби.
Проте, всупереч вищезазначених вимог закону, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби призваним за мобілізацією та проходячи військову службу на посаді водія-слюсаря 2 ремонтного взводу бронетанкової техніки ремонтної роти військової частини - польова пошта НОМЕР_2 , у військовому званні «солдат», умисно, не маючи відповідного дозволу командира, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, 13.10.2014 року вчинив самовільне залишення вищезазначеної військової частини, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та ухилявся від проходження військової служби до 20.01.2017 року, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
20.01.2017 року він самостійно прибув до військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України за адресою: АДРЕСА_3 та заявив про вчинений ним злочин. У вчиненому кримінальному правопорушенні (злочині) щиро розкаявся, не заперечував проти розгляду справи в порядку ч.3 ст. 349 КПК України.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає. Обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Вина обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, доведена, а дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби), тривалістю понад один місяць.

Крім того, судом враховується при визначенні обвинуваченому ОСОБА_4 міри покарання, ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, його особу, а також те, що він раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем служби характеризується посередньо, вчинений ним злочин віднесений законодавцем до категорії злочинів середньої тяжкості, згідно ст.12 КК України.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття у скоєному кримінальному правопорушенні, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.
Суд враховує, що ОСОБА_4 вчинив злочин середньої тяжкості, вину у вчиненому злочині визнав та щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, раніше не судимий.

Враховуючи наявність цих обставин, що пом`якшують відповідальність та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, який посередньо характеризується за місцем служби, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні 2-х малолітніх дітей, сина, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньку, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_6 , суд дійшов висновку, про призначення ОСОБА_4 покарання за ч.3 ст.407 КК України із застосуванням положень ст.ст.75,76 КК України, оскільки його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

До обвинуваченого не застосовувались засоби забезпечення кримінального провадження.
Цивільний позов, речові докази та судові витрати у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 369-371, 374 КПК України, суд,
ухвалив:
ОбвинуваченогоОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України та призначити йому покаранняу виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину.

На підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Одеської області через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, крім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1