Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження №1-кп/641/75/2017 Справа №641/5619/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 січня 2017 року Колегія суддів Комінтернівського районного суду м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі прокурора ОСОБА_4
захисника адвоката ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
потерпілої- законного представника неповнолітніх потерпілих ОСОБА_7
при секретарі ОСОБА_8
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А :
В судовому засіданні, в порядку положень ст.331 КПК України, на обговорення судом поставлено питання щодо доцільності продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 .
Прокурор вказав, що ризики, встановлені під час обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу та передбачені положеннями ст.177 КПК України, на цей час не змінились, обвинувачений ОСОБА_6 може чинити тиск на свідків, які на цей час не допитані, а також може переховуватись від суду.
Захисник адвокат ОСОБА_5 вказав, що кримінально-процесуальним законодавством України не передбачено розгляд питання щодо продовження строку запобіжного заходу за відсутності клопотань, поданих сторонами. Крім того, сторона захисту позбавлена можливості належним чином висловити свої заперечення, оскільки клопотання не було оформлене стороною обвинувачення належним чином. Зазначив, що стороною обвинувачення жодний ризик, передбачений ст.177 КПК України, не доведений, в зв*язку з чим, з посиланням на практику Європейського суду з прав людини, заявив клопотання, підтримане обвинуваченим, потерпілою-законним представником неповнолітніх потерпілих ОСОБА_7 про скасування обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Прокурор проти задоволення клопотання захисника щодо скасування запобіжного заходу заперечувала, наполягала на продовженні строку запобіжного заходу обвинуваченого у вигляді тримання під вартою, продовженні існування ризиків, передбачених ст..177 КПК України.
Суд, заслухавши думку учасників процесу, дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що обвинуваченому ОСОБА_6 ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02.01.2016 р. обирався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 11 січня 2016 року, вищевказане рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова скасовано та до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 10 березня 2016 року. В подальшому, ухвалами Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09 березня 2016 року, від 30 березня 2016 року, від 27 травня 2016 року, від 18.08.2016року, від 14.11.2016року щодо ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою, а саме - до 01 квітня 2016 року, до 28 травня 2016 року, до 01 липня 2016 року, до 20.11.2016року, до 12.01.2017року відповідно, у зв`язку із існуванням ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.
Так,захисник в клопотанні щодо скасування запобіжного заходу зазначив, що «частина 3 ст.331 КПК України вказує на те, що суд зобов*язаний роз*яснити сторонам кримінального провадження про можливість (необхідність) розгляду питання щодо запобіжного заходу».
Проте, вимогами ч. 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування до обвинуваченого судом запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Крім того, зазначення захисником про порушення судом вимог ч.2 ст.331 КПК України, згідно якої вирішення питання судом щодо продовження запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому гл.18 КПК України, суд вважає необгрунтованими, оскільки порядок, визначений ч.2 ст.331 КПК України, відноситься до обрання, скасування або зміни запобіжного заходу. Що стосується продовження строку запобіжного заходу, згідно ч.3 ст.331 КПК України, то суд зобов*язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, незалежно від наявності клопотань.
Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Крім того, оцінюючи доводи захисника з посиланнями на Практику Європейського Суду з прав людини про скасування запобіжного заходу, суд враховує : відповідно до п.90 Рішення Європейського Суду «Белевицький проти Російської Федерації» від 01.03.2007року, Європейський Суд з прав людини зауважив - для того, щоб тримання під вартою відповідало стандарту «законності», воно повинно ґрунтуватись на національному законодавстві, - тому само по собі посилання захисника на Практику Європейського Суду не може бути підставою для зміни запобіжного заходу.
Так, відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п*ять років.
При розв`язанні даного питання, суд виходить із того, що будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суду не надано. Вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує, що на цей час судом допитані не всі свідки, тому можливість здійснення тиску обвинуваченим на свідків продовжує існувати, а також враховує суспільну небезпечність інкримінованого йому кримінального правопорушення та імовірність ухилення обвинуваченого від суду.
Таким чином, на даний час не перестали існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були встановлені судом при обранні та продовженні строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зокрема, що обвинувачений може чинити тиск на свідків, переховуватись від суду, в зв*язку з чим суд вважає, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час кримінального провадження і приходить до висновку про необхідність продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою на 60 днів.
Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 183, 197, 199, 331, 392 КПК України, колегія суддів,-
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 60 діб в Харківській установі виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 27).
Строк дії ухвали до 10 березня 2017 року .
В задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 щодо скасування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 відмовити.
Ухвала щодо продовження строку тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення проти цієї ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України. Головуючий - ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3