Справа № 487/6385/16-к
Провадження № 1-кп/487/423/16
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.12.2016 року місто Миколаїв
Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
законного представника потерпілого ОСОБА_4
захисника потерпілого ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Лисичанська Луганської області, українця, громадянина України, має професійно-технічну освіту, неодружений, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 127 ч. 1 КК України, -
ОСОБА_8 скоїв умисний злочин проти здоров`я особи при наступних обставинах.
Так, наприкінці червня 2016 року, більш точну дату встановити не виявилося можливим, ОСОБА_8 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , умисно, шляхом насильницьких дій, заподіяв фізичного болю малолітньому ОСОБА_9 з метою його покарання.
Зокрема, перебуваючи у вказаний час у вказаному місці, ОСОБА_8 з метою отримання зізнання від малолітнього ОСОБА_9 щодо визнання себе винним у крадіжці 20 гривень у матері та його покарання, піддав останнього катуванню, принижуючи його волю, честь та гідність. Катування малолітнього полягало в стоянні на колінах на солі близько шістнадцяти годин.
В результаті катування, згідно висновку експерта №103к від 07.10.2016 року у малолітнього ОСОБА_9 наявні тілесні ушкодження у вигляді хімічних опіків з явищами некрозу передньої поверхні обох колінних суглобів, виникнення яких супроводжувалось тривалим, особливо болісним болем.
Крім того, згідно висновку судово-психіатричної експертизи №414 від 09.11.2016 року ОСОБА_9 після перенесеної психотравмуючої ситуації «покарання сіллю» на момент проведення комплексної амбулаторної судової психолого-психіатричної експертизи страждає посттравматичним стресовим розладом.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою провину визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення злочину, викладені вище, та пояснив, що він дійсно наприкінці червня 2016 року, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом насильницьких дій заподіяв фізичного болю малолітньому ОСОБА_9 , примусивши його стояти на колінах на солі близько 16 годин, з метою покарання малолітнього та отримання від нього визнання у вчиненні дрібної крадіжки. Таке покарання він застосував, оскільки в дитинстві ОСОБА_8 також так карали. ОСОБА_9 простояв на колінах у період з 19:00 години до 12:00 години наступної доби. При цьому дитина пила воду, оскільки він завчасно поставив поряд із собою пляшку з водою. На солі дитина стояла не весь час, оскільки близько 01:00 години ночі він заснув на солі, та його перенесли на ліжко. О 08:00 ранку він прокинувся, йому дали поїсти та знову поставили на сіль. При цьому ОСОБА_8 зазначив, що потерпілий міг припинити стояння на солі, якщо б визнав свою провину. Після отримання визнання від дитини, йому дали поїсти та поспати. Травми дитини були оброблені одразу, однак через деякий час довелося провести пересадку шкіри.
Законний представник потерпілого пояснила, що після подій, викладених в обвинувальному акті, дитина знаходиться у пригніченому стані. Застосована до дитини міра покарання є неприпустимою.
Малолітній ОСОБА_9 у судове засідання не з`явився, що з урахуванням визнання вини обвинуваченим, присутності у судовому засіданні його захисника та законного представника, згідно ст. 325 КПК України не впливає на можливість з`ясування всіх обставин справи та не є перешкодою судового розгляду.
Суд, враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Таким чином, оцінивши та проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд встановив, що своїми умисними діями, які виразилися в катуванні, тобто умисному заподіянні сильного фізичного болю, фізичного та морального страждання шляхом мучення та інших насильницьких дій (примушення стояти на колінах на солі упродовж шістнадцяти годин) з метою примусити потерпілого вчинити дії, що суперечать його волі, у тому числі отримати від нього відомості чи визнання, з метою покарати його за дії, скоєні ним, чи у скоєнні яких він підозрюється, а також з метою залякування та дискримінації, ОСОБА_8 скоїв злочин, передбачений ст. 127 ч. 1 КК України.
Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ст. 127 ч. 1 КК України, ступінь тяжкості вказаного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості, дані щодо особи обвинуваченого, який раніше не засуджувався, неодружений, перебуває у цивільному шлюбі, неповнолітніх дітей не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; за місцем мешкання характеризується посередньо.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення злочину щодо малолітнього.
З огляду на вказані обставини, враховуючи ступень тяжкості скоєного ОСОБА_8 злочину, сукупність усіх обставин, що характеризують вказаний злочин, зокрема, форму вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння та тяжкість наслідків, беручи до уваги дані, що характеризують обвинуваченого, а також дані щодо обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів можливе без ізоляції його від суспільства із призначенням покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням яке, відповідно до ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім заходом примусу, що застосовується від імені держави згідно ст. 50 КК України.
Цивільний позов у справі не заявлено.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Речові докази: два пакети харчової солі, два шкіряних ремені та шпалери світлого кольору (квитанція №1002), передані в камеру зберігання речових доказів Заводського відділу поліції ГУ Національної поліції в Миколаївській області, знищити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370-371, 373, 374 КПК України, суд ,-
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 127 КК України, і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_8 від призначеного покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки, зобов`язавши його на підставі ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази: два пакети харчової солі, два шкіряних ремені та шпалери світлого кольору (квитанція №1002), передані в камеру зберігання речових доказів Заводського відділу поліції ГУ Національної поліції в Миколаївській області, знищити.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

СУДДЯ: ОСОБА_10