Справа № 713/1622/16-к
Провадження №1-кп/713/23/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.01.2017 м. Вижниця
Вижницький районний суд Чернівецької області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , потерпілої ОСОБА_9 , представника потерпілої ОСОБА_10 , розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000625 від 16.12.2015 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , громадянство України, не одруженої, працюючої вихователем ДНЗ №1 м. Вижниця, з освітою вищою, раніше судимої 07.06.2016 року вироком Вижницького районного суду Чернівецької області за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850,00 грн. в дохід держави,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , громадянство України, не одруженої, пенсіонера, з освітою вищою, раніше судимої 14.06.2016 року вироком Вижницького районного суду Чернівецької області за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850,00 грн. в дохід держави,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 ч.2 КК України,-

УСТАНОВИВ:

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачуються у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 ч.2 України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я за таких обставин.

ОСОБА_6 16.12.2015 року, близько 18.00 год. перебуваючи в приміщенні першої молодшої групи «Б» ДНЗ №1, в м. Вижниця по вул. Й. Бурги, 12, під час словесного конфлікту з ОСОБА_9 , нанесла один удар лівою ногою у верхню третину правої та лівої ніг, від яких остання впала. Внаслідок чого потерпілій ОСОБА_9 спричинено легкі тілесні ушкодження, які призвели до короткочасного розладу здоров`я.

Згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000625 від 16.12.2015 року щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , складеного 15.08.2016 року слідчим Вижницького ВП, затвердженого 04.10.2016 року прокурором Кіцманської місцевої прокуратури Чернівецької області, досудовим розслідуванням встановлено, що:

16.12.2015 року, близько 18.00 год. ОСОБА_5 , перебуваючи по місцю своєї роботи в приміщенні першої молодшої групи «Б» ДНЗ №1, по вул. Й. Бурги, 2, м. Вижниця, разом із своєю матір`ю, ОСОБА_6 , на ґрунті тривалих неприязних відносин вчинила конфлікт з ОСОБА_9 , в ході якого, переслідуючи умисну мету, направлену на спричинення потерпілій тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 нанесла ОСОБА_9 один удар лівою ногою у верхню третину правої та лівої ніг, внаслідок чого ОСОБА_9 не втримавшись на ногах упала на спину.

В подальшому, ОСОБА_5 , підтримуючи протиправну поведінку своєї матері, підійшла до потерпілої, яка в той час вже піднялася на ноги та нанесла їй один удар в обличчя з правого боку, чим спричинили потерпілій ОСОБА_9 тілесні ушкодження.

Внаслідок вказаних спільних протиправних дій ОСОБА_5 та ОСОБА_6 згідно висновків судово-медичних експертиз №196 від 25.12.2015 року та №75 від 03.06.2016 року завдали потерпілій ОСОБА_9 тілесні ушкодження які відносяться до легких тілесних ушкоджень. А також у вигляді: Г. струсу головного мозку, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення за ст.125 ч.2 КК України відповідно до обвинувального акту згідно вимог ч.1 ст.337 КПК України.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину не визнала і пояснила, що ОСОБА_11 з ОСОБА_9 виламали замок і у брудному взутті зайшли в приміщення першої молодшої групи. ОСОБА_9 стала пред`являти претензії, та в процесі словесного конфлікту вибила рукою її телефон, а тоді стала наносити удари рюкзаком по голові і по різним частинам тіла. Вона сиділа на стільці і отримувала удари по голові. ОСОБА_9 нанесла їй три удари. В неї був шок і вона думала, де її телефон, щоб зробити відео. Вона встала, взяла телефон і побачила, як її мати, ОСОБА_6 , почала рухатися в бік ОСОБА_9 , а тому стала з розведеними руками між ними, щоб мати не чіпала ОСОБА_9 . Знаходячись між мамою і ОСОБА_9 не давала можливості матері вдарити ОСОБА_9 , яка в свою чергу намагалася вдарити матір. ОСОБА_9 під час штовхання могла нанести удар матері. Підтвердила, що свідок ОСОБА_11 написала на неї скаргу, з якою конфлікту та неприязних відносин не було.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину не визнала і пояснила, що 16.12.2013 року її дочка ОСОБА_5 , була на роботі і знаючи про погрози, увечері зайшла до неї. Біля 18.00 год. з`явилася ОСОБА_11 , яка поводила себе агресивно і принижувала. Вона в цей час сиділа під стінкою тихенько, її не було видно. Через деякий час попросила дочку ОСОБА_5 записати дану подію на телефон, щоб в подальшому мати можливість захистити себе.

Підтвердила, що свідок ОСОБА_11 бачила, як ОСОБА_5 все записує на телефон, однак продовжувала вести себе зухвало. Конфлікт також бачили троє маленьких дітей віком 3-х років. Зателефонувала дільничному ОСОБА_12 , який повідомив, що після чергування знаходиться вдома і рекомендував зателефонувати на 102. У садку є три входи, основні входи були зачинені. Всі вихователі пішли швидше додому і вони вирішили посидіти до кінця робочого дня. Через деякий час почула, як хтось вламується в двері, і в приміщення першою зайшла ОСОБА_11 , а позаду ОСОБА_9 , вони в цей час сиділи на стільчиках і переглядаючи відео, обговорювали його. ОСОБА_9 нічого не пояснюючи стала кричати і в цей час дочка ОСОБА_5 включила запис відео і попросила ОСОБА_9 представитися. Остання вибила телефон із рук і почала її бити рюкзаком по голові і тілу. При цьому ОСОБА_5 шукала телефон, а ОСОБА_9 наносила удари. Вона піднялася і хотіла викинути ОСОБА_9 із приміщення, але дочка ОСОБА_5 стала між ними. До ОСОБА_9 не тяглася щоб вдарити, нецензурно не висловлювалася в її сторону. Удар ОСОБА_9 ні її дочка, ні вона лівою ногою не наносила. З свідком ОСОБА_11 не пересікалася і конфлікту не мала.

Стверджувала, що свідок ОСОБА_11 за дрібні послуги отримала місце в садочку, хоча проживає не на території м. Вижниця і виконує накази директора ДНЗ ОСОБА_13 та провокує її. Слідчий з початку розслідування відмовляв їм у різних клопотаннях. Обвинувальний акт вручили їм в суді. 15.08.2016 року подали клопотання про проведення експертизи і відповіді немає.

В основу пред`явленого ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачення прокурором покладено: покази потерпілої ОСОБА_9 від 23.02.2016 року; покази свідка ОСОБА_11 від 25.02.2016 року; покази свідка ОСОБА_14 від 27.04.2016 року; покази свідка ОСОБА_15 від 27.04.2016 року; покази свідка ОСОБА_13 від 28.06.2016 року; покази свідка ОСОБА_16 від 29.06.2016 року; висновок експерта №196 від 25.12.2015 року; протокол слідчого експерименту від 19.05.2016 року; додатковий висновок експерта №75 від 03.06.2016 року.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 показала, що 16.12.2015 року у вечірній час зібралася до спортзалу і взяла з собою рюкзак. В цей час до неї зателефонувала знайома ОСОБА_11 , і повідомила про конфлікт із Єршовими та попросила допомоги. Надалі зустріла ОСОБА_11 і разом пішли в дитячий садок, щоб розібратися з Єршовими. Двері були відчинені і вони спокійно зайшли. Вважала, що мала право туди зайти, оскільки раніше була депутатом та членом виконкому. Вона зайшла в приміщення групи ДНЗ і привіталася. ОСОБА_17 виразилася в її сторону нецензурно та знімала відео. Під час словесного конфлікту нахилилася, а ОСОБА_6 вдарила її лівою ногою і вона впала та втратила свідомість на декілька хвилин. ОСОБА_11 допомогла піднятися, а Єршові стали її бити. Удари наносили по обличчі, руках, а вона захищалася рюкзаком. ОСОБА_11 в цей час у групу не заходила, а стояла у роздягальні. ОСОБА_5 рюкзаком в голову не била. З достовірністю відповісти, якою ногою нанесено удар не може, але швидше лівою. ОСОБА_5 відтягувала сою матір ОСОБА_6 . В цей час у ОСОБА_11 дуже плакала дитина і вони вийшли на вулицю заспокоїти її. В подальшому повідомила начальника відділу освіти і міського голову про конфлікт, які рекомендували звернутися в міліцію.

Підтвердила, що в магазині дівчата надали їй першу медичну допомогу і бачили її стан. Вдома стало погано і чоловік викликав швидку. Вона зняла побої 17.12.2015 року. Приблизно 20 числа бачила, як ОСОБА_5 йшла у навушниках і співала.

Прийшла з метою попросити ОСОБА_5 , щоб ОСОБА_11 привела дитину в садок на наступний день. ОСОБА_11 у неї на даний момент не працює. ОСОБА_5 вела себе по відношенню до інших людей не гарно.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 показала, що працює у ОСОБА_9 третій рік і отримує заробітну плату. 16.12.2015 року була на роботі, коли надворі було вже темно, прийшла ОСОБА_9 у збудженому стані, плакала, обличчя в неї було подерте і рюкзак розірваний. ОСОБА_9 пояснила, що із ОСОБА_11 були в садочку і у неї виник конфлікт з Єршовими. У ОСОБА_9 були свіжі побої, вони дістали лід і дали ОСОБА_9 .

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показала, що з серпня 2015 року її дитина перебувала в садочку у групі ОСОБА_5 , до того часу останню не знала. 16.12.2015 року біля 18.00 год. прийшла в молодшу групу за дитиною і їй повідомила ОСОБА_18 , що у групі є стороння людина, яка звільнена. Зайшовши в групу, побачила за столом вихователя ОСОБА_6 і запитала в неї, чому вона у групі у верхньому одязі та взутті. Після цього попросила в неї пред`явити медичну книгу, на що ОСОБА_6 сказала, щоб вона закрила двері і вийшла. Також були словесні образи з боку ОСОБА_6 до неї. Весь інцидент ОСОБА_5 знімала на мобільний телефон і повідомила їй, щоб вона дитину на наступний день у садок не приводила. ОСОБА_6 обзивала її нецензурно. Оскільки її чоловіка вдома не було, зателефонувала і поскаржилася ОСОБА_9 , яка є членом комісії Вижницької міської ради по роботі із ДНЗ. ОСОБА_9 прийшла через 15 хвилин і вони повернулися до групи і привіталися. Стоячи на вході в групу ОСОБА_9 попросила пояснити, в чому конфлікт і Єршові стали нецензурно висловлюватися, і знімали відео на телефон. ОСОБА_9 попросила ОСОБА_5 виключити телефон, а потім своєю рукою відгорнула телефон.

Стверджувала, що ОСОБА_6 піднялася і ногою штовхнула в пах ОСОБА_9 , від якого остання впала на спину і частково втратила свідомість. Єршові підбігли і стали бити ОСОБА_9 руками, а ОСОБА_9 захищалася рюкзаком. Дитина дуже налякалася і вона почала говорити, щоб вони припинили. З ОСОБА_9 пішли до магазину, де розійшлися.

Стверджувала, що не провокувала конфлікту з Єршовими. До неї були словесні погрози. Конфлікти були колективні, вони з іншими батьками писали заяви. Вона була потерпілою у справі ОСОБА_5 ..

Підтвердила, що ОСОБА_9 могла вирішити питання перебування її дитини в садочку. Вона не працює 3,5 роки і у неї з ОСОБА_9 немає ніяких відносин.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показала, що 16.12.2015 року увечері прийшла власник ОСОБА_9 в магазин і в неї була подерта щока і розірваний рюкзак. Того дня була на зміні з ОСОБА_15 і разом надавали ОСОБА_9 допомогу. ОСОБА_9 розповіла, що її побила вихователька в садочку. У ОСОБА_9 були свіжі побої на обличчі. Підтвердила, що знає ОСОБА_11 , яка підміняє її в магазині.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показала, що про випадок, який стався 16.12.2015 року нічого відомо. Про конфлікт та побиття Єршовими ОСОБА_9 стало відомо наступного дня від вихователів, які показали розбиту дитячу шафу. Замок у дверях замінили на другий день. Було створено комісію по нещасному випадку, вона відібрала у ОСОБА_5 пояснення і провела з нею розмову. Висновок комісії не пам`ятає, до ОСОБА_5 стягнення не застосовувала було оголошено усне попередження. Вважає дії ОСОБА_5 неправомірними, оскільки остання не виконує посадових обов`язків, заняття з дітьми не проводила. Робочий день в ОСОБА_5 до 19.00 год. Не може сказати, що ОСОБА_5 добре відноситься до дітей, оскільки є скарги від батьків. З ОСОБА_9 у неї доброзичливі відносини.

Підтвердила, що їй розказувала ОСОБА_11 , що ОСОБА_6 хотіла побити її і тому викликала ОСОБА_9 . ОСОБА_5 хотіла, щоб дитину ОСОБА_11 перевели в іншу групу. У ОСОБА_5 постійно були неприязні відносини із ОСОБА_11 . Вона не має права без відома матері переводити дитину до іншої групи. ОСОБА_6 не мала права перебувати у групі, а ОСОБА_9 зайшла в садок і вийшла оскільки була членом виконкому.

На допиті свідка обвинувачення, ОСОБА_16 , прокурор та потерпіла не наполягали.

Також суд допитав викликаних за клопотанням обвинуваченої ОСОБА_5 свідків: ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_12 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 і ОСОБА_24 .

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_19 показав, що у 2015 році ОСОБА_5 була двічі на лікуванні. Перший раз з 16.09. по 28.09.2015 року за направленням невропатолога Вижницької ЦРЛ, наслідки травми у 2012 році, вдруге з 21.12.2015 року по 30.12.2015 року за направленням невропатолога. З її слів травму отримала 16.12.2015 року, направили в діагностичний центр і дійсно ОСОБА_5 була хвора, але була у задовільному стані. При спілкуванні ОСОБА_5 вела себе адекватно, він попереджав її, щоб медичний заклад не покидала. 30.12.2015 року виписалася з медичного закладу, оскільки пройшла курс лікування. На момент огляду ОСОБА_5 явищ струсу головного мозку у неї не було.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_20 показала, що з ОСОБА_5 познайомилася на лікуванні 21.12.2015 року. Підтвердила, що ОСОБА_5 відпрошувалася додому. Листки непрацездатності не оформляє, а лише слідкує, щоб вчасно їх виписали. ОСОБА_5 була виписана десь 30.12.2015 року. Про дострокове виписання ОСОБА_5 ніхто не телефонував. З дозволу головного лікаря ОСОБА_5 відпускали додому.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_21 показав, що 16.12.2015 року чергував. Біля 18.00 год. у чергову частину надійшло повідомлення, що в садочку конфлікт. На місці події побачив ОСОБА_17 і виконав всі процесуальні дії, зокрема викликав понятих. Видимих тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 не бачив, але вона була схвильована. На відео конфлікту не бачив, там були тільки крики без відео. Пояснення у ОСОБА_9 не відбирали. Особисто з ОСОБА_9 не зустрічався. Під час огляду місця події замок не був виламаний, на вхідних дверях пошкоджень не було.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показав, що 16.12.2015 року повідомили про конфлікт в ДНЗ №1. Єршові повідомили, що мають намір звернутися із заявою про кримінальне правопорушення. Від ОСОБА_5 надходили заяви про те, що їй погрожує чоловік ОСОБА_11 . На місце події виїжджали того ж дня, був у складі оперативної групи. Пояснення в той день не відбирав, не пам`ятає, чи надходила від ОСОБА_9 того ж дня заява.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_22 показала, що 16.12.2015 року вона працювала тому, що в неї чергова група. Їй зателефонували, щоб зайшла в групу до ОСОБА_5 , де вона побачила розбиту дитячу шафу. Там знаходили працівник міліції ОСОБА_21 , оператор котельні та сторож, більше нічого не відомо.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_23 показав, що 16.12.2015 року після 18.00 год. приїхав швидше на роботу і вирішив пройтися по об`єкту. Підійшовши до групи ОСОБА_5 , почув шум і побачив міліціонерів та ОСОБА_17 . Надалі йому сказали бути свідком, корпус був закритий, від дверей не було ключа, бачив поламану дитячу шафу.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_24 показав, що 16.12.2015 року був черговим. У вечірній час біля 18.00 год. почув шум і вийшов, далі в приміщенні дитячої групи побачив людей, чув словесну суперечку. Бачив поламану дитячу шафу, про те, що міняли замок в групі невідомо.

Також суд безпосередньо дослідив при розгляді даної справи надані стороною обвинувачення письмові докази, зокрема:

висновок судово-медичної експертизи №196 від 25.12.2015 року, проведеної на підставі постанови слідчого СВ Вижницького РВ УМВС України в Чернівецькій області ОСОБА_21 від 17.12.2015 року без №, лікарем судово-медичним експертом ОСОБА_25 , який попереджений про відповідальність за ст.ст.384, 385, 387 КПК України за відмову або ухилення від дачі висновку експерта та або за дачу свідомо неправдивого висновку експерта, про що свідчить його підпис.

На підставі проведеної експертизи експерт прийшов до наступного: 1. При проведенні судово-медичної експертизи ОСОБА_9 , 1970 року народження наявні наступні тілесні ушкодження: синці правій параорбітальній ділянці, в середній третині лівого передпліччя по задній поверхні, у верхній третині лівого стегна по передній поверхні, у верхній третині правого стегна по передній поверхні, на рівні 10-11 ребер справа по лопатковій лінії, крововилив в білкову оболонку правого ока, садно на верхній губі дещо зліва, струс головного мозку. 2. Вищевказані тілесні ушкодження у вигляді синців, саден та крововиливу виникли в результаті дії твердих тупих предметів, або ударів об такі, можливо їх виникнення внаслідок нанесення ударів кулаком руки, ногами, при обставинах та в строк, вказаних в фабулі постанови і відносяться до легких тілесних ушкоджень. 3. Тілесне ушкодження у вигляді Струсу головного мозку синців виникло в результаті неодноразової дії твердих тупих предметів, або ударів об такі, можливо їх виникнення внаслідок нанесення ударів кулаком руки, при обставинах та в строк вказаних в фабулі постанови і відносяться до легких тілесних ушкоджень, що привели до короткочасного розладу здоров`я. Висновок підписаний судовим експертом ОСОБА_25 ;

протокол проведення слідчого експерименту з фототаблицею від 19.05.2016 року, проведеного слідчим СВ Вижницького ВП ОСОБА_21 у службовому кабінеті СВ №20 з участю потерпілої ОСОБА_9 , статиста ОСОБА_26 , у присутності понятих. З даних якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_9 показала при яких обставинах 16.12.2015 року біля 18.20 год. в приміщенні ДНЗ №1 м. Вижниця отримала тілесні ушкодження. Так ОСОБА_9 показала, як ОСОБА_6 нанесла їй один удар правою ногою у верхню ділянку лівої ноги, в результаті чого ОСОБА_9 впала до стіни та лавки спиною. Після чого ОСОБА_6 почала розмахувати перед собою руками і намагалась її вдарити. З метою захисту ОСОБА_9 тримала перед собою спортивний ранець із спортивним інвентарем. Однак ОСОБА_5 кулаком правої руки нанесла їй удар у праву сторону обличчя біля ока. Після чого ОСОБА_6 вирвала з її рук ранець і нанесла їй удар ним в обличчя. Вона вирвала з рук ОСОБА_6 вказаний ранець і знову тримала його в руках та відштовхувалась ним від ударів ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , яка також нанесла їй два удари правою рукою в ліве плече та в ліве передпліччя. В той же час ОСОБА_6 нанесла їй кулаком лівої руки у ліве плече та передпліччя. Протокол слідчого експерименту без жодних зауважень підписаний усіма учасниками слідчої дії.

додатковий висновок судово-медичної експертизи №75 від 03.06.2016 року, проведеної на підставі постанови слідчого Вижницького ВП ОСОБА_21 від 31.05.2016 року без №, лікарем судово-медичним експертом ОСОБА_25 , який попереджений про відповідальність за ст.ст.384, 385, 387 КПК України, про що свідчить його підпис.

На підставі проведеної експертизи експерт прийшов до наступного: 1. При проведенні судово-медичної експертизи ОСОБА_9 , 1970 року народження наявні наступні тілесні ушкодження: синці правій параорбітальній ділянці, в середній третині лівого передпліччя по задній поверхні, у верхній третині лівого стегна по передній поверхні, у верхній третині правого стегна по передній поверхні, на рівні 10-11 ребер справа по лопатковій лінії, крововилив в білкову оболонку правого ока, садно на верхній губі дещо зліва, струс головного мозку. 2. Вищевказані тілесні ушкодження у вигляді синців, саден та крововиливу виникли в результаті дії твердих тупих предметів, або ударів об такі, можливо їх виникнення внаслідок нанесення ударів кулаком руки, ногами, при обставинах на які вказує потерпіла в ході проведення слідчого експерименту і відносяться до легких тілесних ушкоджень. 3. Тілесне ушкодження у вигляді Струсу головного мозку, виникло в результаті неодноразової дії твердих тупих предметів, або ударів об такі, можливо їх виникнення внаслідок нанесення ударів кулаком руки, при обставинах на які вказує потерпіла в ході проведення слідчого експерименту і відносяться до легких тілесних ушкоджень, що привели до короткочасного розладу здоров`я. Висновок підписаний судовим експертом ОСОБА_25 ;

копію ухвали Апеляційного суду Чернівецької області від 06.09.2016 року, якою вирок Вижницького районного суду від 07.06.2016 року у кримінальному провадженні №0000146 щодо ОСОБА_5 залишено без змін. Згідно вказаного вироку ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено покарання у 850,00 грн. штрафу в дохід держави;

копію ухвали Апеляційного суду Чернівецької області від 06.09.2016 року, якою вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 14.06.2016 року щодо ОСОБА_6 залишено без змін. Згідно вказаного вироку ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України і призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. в дохід держави.

Також суд безпосередньо дослідив при розгляді даної справи надані стороною захисту письмові докази, зокрема:

копію підписів батьків І молодшої групи «Б» ДНЗ №1 м. Вижниця на захист ОСОБА_5 ;

копію клопотання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , адресованого слідчому ОСОБА_21 від 15.08.2016 року про проведення з ними слідчого експерименту;

копію витягу з кримінального провадження №0000624 від 16.12.2015 року внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ст.125 ч.1 КК України, з даних якого вбачається, що 16.12.2015 року біля 18.20 год. громадянка ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_11 перебуваючи у приміщенні першої молодшої групи «Б» дитячої установи м. Вижниця, під час суперечки пошкодили дерев`яні двері дитячої шафи та побили вихователя ОСОБА_5 , спричинивши останній тілесні ушкодження;

копію клопотання ОСОБА_6 від 03.03.2016 року, адресованого начальнику Вижницького ВП, у якій просила прийняти міри до ОСОБА_9 ;

копію листка непрацездатності серія АГГ №957183 від 31.12.2015 року, з якого вбачається що ОСОБА_5 перебувала на стаціонарному лікуванні у КУ «Вижницька ЦРЛ» з 21.12.2015 року по 30.12.2015 року;

копію висновку судово-медичної експертизи №195 від 20.12.2015 року, проведеної на підставі постанови слідчого Вижницького ВП ОСОБА_27 від 17.12.2015 року без №, лікарем судово-медичним експертом ОСОБА_25 , який попереджений про відповідальність за ст.ст.384, 385, 387 КПК України, про що свідчить його підпис.

На підставі проведеної експертизи експерт прийшов до наступного: 1. При проведенні судово-медичної експертизи ОСОБА_6 , наявні наступні тілесні ушкодження: синці на середній третині лівої гомілки по задній поверхні, в середній третині лівого плеча по передній поверхні, у верхній третині лівого передпліччя по передній поверхні, по внутрішній поверхні правого плеча у верхній третині в проекції правого променево-зап`ястного суглобу по зовнішній поверхні в середній третині правого передпліччя по передній поверхні. 2. Виявлені тілесні ушкодження виникли в результаті дії твердих тупих предметів, або ударів об такі, можливо їх виникнення внаслідок неодноразового нанесення ударів руками та ногами в різні ділянки тіла, при обставинах та в строк, вказаних в фабулі постанови і відносяться до легких тілесних ушкоджень. 3. Утворення вищевказаних тілесних ушкоджень внаслідок падіння з висоти власного зросту на тверду поверхню, бетон, асфальт, дерев`яну підлогу є малоймовірним. Висновок підписаний судовим експертом ОСОБА_25 ;

копію епікризу до історії хвороби №1778, згідно якого ОСОБА_5 перебувала на стаціонарному лікуванні у Вашківецькій РЛ з 16.09 по 28.09.2015 року;

копію виписки з медичного обстеження ОСОБА_5 , проведеним Обласним медичним діагностичним центром 24.12.2015 року;

копію витягу з історії хвороби, згідно якого ОСОБА_5 з 03.08 по 12.08.2015 року перебувала на лікуванні у КУ «Вижницька ЦРЛ»;

копію листка непрацездатності серія АГГ №956154 від 29.09.2015 року, з якого вбачається, що ОСОБА_5 перебувала на стаціонарному лікуванні у КУ «Вижницька ЦРЛ» з 16.09.2015 року по 28.09.2015 року;

копію листка непрацездатності серія АГГ №956304 від 13.08.2015 року, з якого вбачається що ОСОБА_5 перебувала на амбулаторному лікуванні у КУ «Вижницька ЦРЛ» з 03.08.2015 року по 08.08.2015 року;

копії характеристик на ОСОБА_5 від 27.03.2015 року, від 15.11.2013 року та копії грамот за час навчання у школі;

копії характеризуючих матеріалів на ОСОБА_6 (подяка батькам від 25.05.1985 року, характеристика від травня 1987 року, подяка під час навчання у школі, грамота за друге місце по настільному тенісу, характеристика з місця роботи, копія трудової книжки ст.18-19);

речовий доказ - відеозапис з камери мобільного телефону обвинуваченої ОСОБА_5 , на DVD-R диску «OMEGA», з двома відео файлами від 16.12.2015 року, оглянутим в судовому засіданні, на якому зафіксовано суперечку між ОСОБА_11 та ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , а також початок конфлікту ОСОБА_9 з ОСОБА_5 , що мали місце 16.12.2015 року в приміщенні ДНЗ №1 в м. Вижниця.

Суд, заслухавши показання обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які просили провадження закрити за відсутністю складу кримінального правопорушення, захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які вважали, що відсутня подія злочину, прокурора ОСОБА_4 , потерпілу ОСОБА_9 та її представника ОСОБА_10 , які вважали обвинувачення доведеним, свідків: ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_12 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , дослідивши та вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши надані стороною кримінального провадження кожний доказ окремо з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до таких висновків.

В основу вироку Суд бере покази потерпілої ОСОБА_9 (в частині, що не суперечить пред`явленому обвинуваченню), оскільки вони дані в судовому засіданні, частково узгоджуються з висновком СМЕ №196 від 25.12.2015 року, протоколом проведення слідчого експерименту від 19.05.2016 року з ОСОБА_9 та додатковим висновком СМЕ №75 від 03.06.2016 року.

Зазначені докази є належними, оскільки у своїй сукупності прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст.91 КПК України, та є допустимими, оскільки отримані у порядку, встановленому КПК України.

До показів свідка обвинувачення ОСОБА_11 суд відноситься критично і їх до уваги не приймає, оскільки вони суперечать пред`явленому ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинуваченню щодо кількості нанесених ними потерпілій ОСОБА_9 ударів руками. Крім того викликають сумніви у їх правдивості, оскільки з показів свідка ОСОБА_14 встановлено, що ОСОБА_11 інколи працює у магазині, власником якого є ОСОБА_9 . З оглянутого відеозапису також встановлено, що ініціатором конфлікту була саме свідок ОСОБА_11 , хоча це вона у судовому засіданні заперечувала.

Покази свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_12 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , хоча і є допустимими, однак є неналежними доказами, оскільки не підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а тому судом до уваги не приймаються.

При цьому до показів свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_14 суд також відноситься критично, оскільки вони працюють продавцями у магазині, власником якого є ОСОБА_9 .

Ухвала Апеляційного суду Чернівецької області від 06.09.2016 року, якою вирок Вижницького районного суду від 07.06.2016 року у кримінальному провадженні №1000146 щодо ОСОБА_5 залишено без змін підтверджує наявність судимості у ОСОБА_5 по ч.1 ст.125 КК України.

Інших доказів на підтвердження винуватості обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 ч.2 КК України стороною обвинувачення не надано.

Копія витягу з кримінального провадження №0000624 від 16.12.2015 року внесеного до ЄРДР по заяві ОСОБА_5 за ст.125 ч.1 КК України, відеозапис з камери мобільного телефону обвинуваченої ОСОБА_5 , копію висновку судово-медичної експертизи №195 від 20.12.2015 року, які безпосередньо досліджені у судовому засіданні, - в силу положень ч.2 ст.88 КПК України суд визнає допустимими доказами, оскільки вони подані обвинуваченою ОСОБА_5 і сторони кримінального провадження не заперечували щодо визнання їх такими. Крім того вказані докази є належними, оскільки підтверджують покази обвинувачених щодо нанесення їм ОСОБА_9 тілесних ушкоджень під час конфлікту 16.12.2015 року.

Решта наданих стороною захисту доказів є неналежними доказами, оскільки не підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а тому судом до уваги не приймаються.

Відповідно до положень ч.3 ст.368 КПК України Суд вирішує питання, зазначені в цій статті, окремо щодо кожного з обвинувачених.

Ухвалюючи вирок щодо обвинуваченої ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що сукупністю наданих стороною обвинувачення належних та допустимих доказів, з достатньою повнотою встановлено, що ОСОБА_5 , 16.12.2015 року, близько 18.00 год., тобто у робочий час, перебуваючи на робочому місці в приміщенні першої молодшої групи «Б» ДНЗ №1, розташованого по вул. Й. Бурги, 12, м. Вижниця після побиття її ОСОБА_9 з метою припинення протиправної поведінки останньої по відношенню до неї та її матері ОСОБА_6 , нанесла їй один удар правою рукою в обличчя з правого боку, чим спричинила потерпілій легкі тілесні ушкодження.

Факт нанесення вказаних тілесних ушкоджень не визнається обвинуваченою ОСОБА_5 , яка вказувала, що вона знаходилась між ОСОБА_6 і ОСОБА_9 , і не давала своїй матері вдарити ОСОБА_9 , яка в свою чергу намагалася вдарити її матір.

Однак до показів ОСОБА_5 суд відноситься критично, оскільки вказаний факт підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_9 (в частині, що не суперечить пред`явленому обвинуваченню), висновком СМЕ №196 від 25.12.2015 року, протоколом проведення слідчого експерименту від 19.05.2016 року з ОСОБА_9 та додатковим висновком СМЕ №75 від 03.06.2016 року.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо притягнення обвинуваченої ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за спричинення нею потерпілій ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, суд зазначає таке.

Відповідно до ст.27 Конституції України, кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

Відповідно до ч.1 ст.36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Як встановлено судом, тілесні ушкодження були нанесені обвинуваченою ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_9 в ході конфлікту, який виник між ними через знімання обвинуваченою на відео ОСОБА_9 і ОСОБА_11 .

Конфлікт розпочався з ОСОБА_11 , а продовжився з її поверненням та на її прохання потерпілої ОСОБА_9 , яка прийшла до обвинуваченої ОСОБА_5 на робоче місце у ДНЗ №1 м. Вижниця і під час робочого часу, влаштувала з нею словесну суперечку, в ході якої стала бити обвинувачену руками та матерчатим ранцем по голові.

Наведеним спростовуються твердження сторони обвинувачення, що конфлікт між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 виник на ґрунті тривалих неприязних відносин між ними.

З роз`яснень п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про судову практику у справах про необхідну оборону» вбачається, що стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну. При розгляді справ даної категорії суди повинні з`ясовувати, чи мала особа, яка захищалася, реальну можливість ефективно відбити суспільно небезпечне посягання іншими засобами із заподіянням нападникові шкоди, необхідної і достатньої в конкретній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.

Оцінюючи поведінку потерпілої ОСОБА_9 та дії обвинуваченої ОСОБА_5 , суд враховує те, що візит потерпілої до обвинуваченої на роботу, ввечері, нанесення обвинуваченій тілесних ушкоджень, намагання вдарити матір обвинуваченої, давали обвинуваченій ОСОБА_5 всі підстави сприймати загрозу від дій ОСОБА_9 , як реальну та таку, що може мати вкрай негативні наслідки для неї та її матері. Тобто об`єктом посягання в даному випадку виступили охоронювані права та інтереси особи, що викликало у ОСОБА_5 невідкладну необхідність в заподіянні шкоди самій ОСОБА_9 з метою захисту власних інтересів та інтересів своєї матері.

При цьому суд бере до уваги положення ч.2 ст.36 КК України, згідно яких кожна особа має право на необхідну оборону незалежно від можливості уникнути суспільно небезпечного посягання або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади.

Крім того, суд враховує ту обставину, що у потерпілої встановлені легкі тілесні ушкодження, а тому, вважає, що своїми діями ОСОБА_5 не перевищила меж необхідної оборони.

При цьому суд критично оцінює показання потерпілої про те, що вона не била обвинувачену ОСОБА_5 , оскільки таким чином потерпіла, будучи ініціатором конфлікту, намагається висвітлити ситуацію, що сталася у вигідному для себе становищі.

Судом також враховано дані про особу обвинуваченої ОСОБА_5 , яка після вчинення інкримінованого діяння була засуджена за ст.125 ч.1 КК України, за місцем роботи характеризується негативно, за місцем проживання характеризується посередньо, працює вихователем ДНЗ №1 м. Вижниця, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_5 в даній ситуації були правомірними та виправданими з огляду на положення ч.1 ст.36 КК України, оскільки були здійснені нею під час існування підстав для захисту себе та своєї матері і за своєю природою були абсолютно співмірними та достатніми в тій існуючий обстановці для негайного відвернення посягання і водночас відповідали небезпечності посягання та обстановці захисту, що виключає склад злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та тягне за собою виправдання обвинуваченої ОСОБА_5 на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України, через відсутність в її діях складу злочину.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.373 КПК України, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, ухвалюється виправдувальний вирок.

Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 284 цього Кодексу. Якщо обставини, передбачені пунктами 1, 2 частини першої цієї статті 284 цього Кодексу виявляються під час судового розгляду, суд зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок.

Ухвалюючи вирок щодо обвинуваченої ОСОБА_6 суд приходить до висновку, що сукупністю наданих стороною обвинувачення належних та допустимих доказів, з достатньою повнотою встановлено, що 16.12.2015 року, близько 18.00 год. в приміщенні першої молодшої групи «Б» ДНЗ №1, по вул. Й. Бурги, 12, м. Вижниця, подія кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, мала місце, вину обвинуваченої ОСОБА_6 повністю доведено, а вчинене обвинуваченою діяння вірно кваліфіковано за даною статтею, оскільки ОСОБА_6 умисно нанесла ОСОБА_9 один удар лівою ногою у верхню третину правої та лівої ніг, від яких остання впала, внаслідок чого отримала легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Невизнання обвинуваченою ОСОБА_6 своєї вини, є обраним способом захисту, і свідчить про її бажання уникнути відповідальності за вчинене.

При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_6 покарання суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України, відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.

При призначенні міри покарання обвинуваченій ОСОБА_6 суд враховує, що:

- згідно копії Форми 1 ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Вижниця Чернівецької області, зареєстрована по АДРЕСА_1 ;

- згідно копії пенсійного посвідчення серія НОМЕР_1 від 08.04.2015 року їй призначена пенсія за вислугу років довічно;

- згідно довідки про судимість №177-25022016/73011 від 25.02.2016 року обвинувачена ОСОБА_6 раніше не судима;

- згідно довідки виконавчого комітету Вижницької міської ради №714 від 19.02.2016 року ОСОБА_6 зареєстрована в АДРЕСА_1 , у склад її сім`ї входять: ОСОБА_28 , 1937 року народження мати, ОСОБА_5 , 1992 року народження дочка;

- згідно характеристики за місцем проживання обвинуваченої ОСОБА_6 №02-18/26 від 10.01.2017 року, останнім часом скарг на ОСОБА_6 не поступало;

- згідно характеристик за місцем проживання обвинуваченої ОСОБА_6 №02-18/388 від 29.06.2016 року та №02-18/121 від 19.02.2016 року, за час проживання в м. Вижниця вона зарекомендувала себе з негативної сторони, регулярно надходили скарги, в побуті веде себе негативно, під час роботи в ДНЗ №1 на посаді вихователя на неї регулярно надходили скарги, внаслідок чого її було звільнено із займаної посади;

- згідно довідки КУ «Вижницька центральна районна лікарня» №01-22/210 від 26.02.2016 року ОСОБА_6 на «Д» обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває;

- згідно вироку Вижницького районного суду Чернівецької області від 14.06.2016 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 06.09.2016 року ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України і призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. в дохід держави.

Обставин, які пом`якшують покарання та обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_6 згідно вимог ст.ст.66, 67 КК України судом не встановлено.

Таким чином судом установлено, що обвинувачена ОСОБА_6 раніше не судима, вчинила умисний злочин невеликої тяжкості, вину у вчиненні злочину не визнала, за місцем проживання характеризується посередньо, не одружена, пенсіонер, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

З урахуванням відсутності обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, думки прокурора та потерпілої, яка просила покарати суворо, даних про особу обвинуваченої ОСОБА_6 , те, що засуджена за вчинення злочину проти життя та здоров`я особи, суд приходить до висновку про необхідність призначення їй покарання у виді штрафу у межах максимальної санкції, передбаченої ч.2 ст.125 КК України, що буде в даному випадку законним та справедливим, необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Таке покарання буде відповідати ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченої, а також за своїм розміром здатним сприяти виправленню ОСОБА_6 , та попередженню скоєння нових правопорушень, як обвинуваченою, так і іншими особами.

Підстав для застосування ст.ст.69, 69-1, 75 КК України судом не встановлено.

Вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 14.06.2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 06.09.2016 року, за яким ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України (вчиненого 09.03.2016 року) і призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. в дохід держави.

Вирок набрав чинності, покарання не виконане, а тому ОСОБА_6 необхідно призначити покарання за правилами ч.4 ст.70 КК України - шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Запобіжний захід до обвинувачених не застосовувався.

Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Витрат на залучення експерта немає.

Керуючись ст.ст.36, 368, 369-371, 373, 374, 376 КПК України, Суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати невинуватою у пред`явленому обвинуваченні за ст.125 ч.2 КК України та виправдати у зв`язку з відсутністю у її діянні складу кримінального правопорушення.

Визнати ОСОБА_6 винною у вчиненні злочину, передбаченого ст.125 ч.2 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 1700,00 грн. (одна тисяча сімсот гривень) в дохід держави.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 14.06.2016 року у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн., більш суворим, та остаточно ОСОБА_6 призначити покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 грн. (одна тисяча сімсот гривень) в дохід держави.

Речовий доказ - один DVD-R диск «OMEGA» з відеозаписом камери мобільного телефону потерпілої ОСОБА_5 , залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в Апеляційний суд Чернівецької області через Вижницький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: ОСОБА_1