11-кп/775/290/2017(м)
241/456/17

Категорія: ч.4 ст.309 КК України Суддя 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 червня 2017 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
та справах про адміністративні правопорушення
Апеляційного суду Донецької області
у складі: головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:
Відповідно до ухвали суду, ОСОБА_7 , в жовтні 2015 року, у балці, розташованій по вулиці Орджонікідзе в смт. Мангуш Мангушського району Донецької області, незаконно придбав наркотичний засіб - зірвав приблизно 7-8 гілок з листям з куща дикоростучої рослини роду конопель, який в подальшому переніс за місцем свого проживання до домоволодіння АДРЕСА_1 , де залишив їх на горищі гаражу висихати, незаконно зберігаючи їх для особистого вживання, без мети збуту. В подальшому, з метою вживання листя рослин коноплі шляхом куріння, він перетирав їх руками, тим самим незаконно виготовляв наркотичний засіб.
17.03.2017 року працівниками поліції в ході обшуку домоволодіння АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено висушені рослини коноплі, які є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, загальною вагою 305,31 грамів, маса канабісу в перерахунку на суху речовину становить 280,46 грамів.
Суд першої інстанції, задовольнивши клопотання захисника обвинуваченого, звільнив ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та закрив кримінальне провадження щодо останнього на підставі ч.4 ст.309 КК України у зв`язку з добровільним проходженням обвинуваченим курсу лікування від наркотичної залежності.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення у зв`язку з неповнотою судового розгляду, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.
На обгрунтування апеляційних вимог зазначає, що суд першої інстанції, закриваючи провадження по справі у зв`язку з проходженням курсу лікування ОСОБА_7 від наркотичної залежності, не взяв до уваги, що останній тривалий час вживає наркотичні засоби і до лікувального закладу звернувся лише після відкриття кримінального провадження щодо нього, але це він зробив не добровільно, що саме в такий спосіб він намагається уникнути кримінальної відповідальності. Крім того, суд не перевірив, чи дійсно страждає обвинувачений на захворювання «наркоманія», а сторона захисту не надала медичних документів, які б підтвердили цей діагноз (підтвердження лікарсько-консультаційної комісії наркологічного закладу).
Також вважає, що з обвинуваченого необхідно стягнути витрати на проведення судово-хімічної експертизи у сумі 880,40 гривень, оскільки судове рішення про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.309 КК України не є реабілітуючим.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги прокурора; обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які просили апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає апеляційні доводи підлягаючими задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим та мотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Так, перевіряючи апеляційні доводи про необґрунтованість та незаконність ухвали суду, колегія суддів знаходить їх слушними.
Згідно ч.4 ст.309 КК України особа, яка добровільно звернулась до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті.
З роз`яснень, що містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 26.04.2002 року «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів», з наступними змінами, вбачається, що вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст. 309 КК України за злочин, передбачений ч.1 ст. 309 КК України, суду необхідно з`ясовувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно вона звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено і чи дійсно ставить за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.
Суд, звільнюючи ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 309 КК України зазначив, що обвинувачений добровільно звернувся до нарколога з метою позбавитися наркотичної залежності, пройшов курс стаціонарного лікування від наркоманії, пославшись на довідку № 520 від 21.04.2017 року, яка видана завідуючим відділення КЛП «Міська психіатрична лікарня № 7».
Згідно ст.1 та ч.3 ст. 12 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» № 62 от 15.02.1995 року, з наступними змінами, особою, хворою на наркоманію визнається особа, яка страждає на психічний розлад, що характеризується психічною та (або) фізичною залежністю від наркотичного засобу чи психотропної речовини, і якій за результатами медичного обстеження, проведеного відповідно до цього Закону, встановлено діагноз "наркоманія". Медичне обстеження - обстеження особи в стаціонарних умовах з метою встановлення діагнозу "наркоманія".
Встановлення наявності стану наркотичного сп`яніння внаслідок незаконного вживання наркотичних засобів або психотропних речовин є компетенцією лише лікаря, на якого покладено обов`язки щодо проведення медичного огляду (обстеження), а діагноз "наркоманія" встановлюється лікарсько-консультаційною комісією.
Наявний в матеріалах провадження висновок лікаря-нарколога № 684 від 20.03.2017 року (а/п 27-28) засвідчує тільки, що ОСОБА_7 на час звернення перебував у стані наркотичного сп`яніння, а з довідки № 520 від 21.04.2017 року, за якою ОСОБА_7 знаходився на стаціонарному лікуванні в наркологічному відділенні КЛПУ «Міська психіатрична лікарня № 7 м.Маріуполя» з діагнозом наркоманія, виданої завідуючим відділення не вбачається ким ОСОБА_7 встановлений діагноз «наркоманія».
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції передчасно, без належного підтвердження, а саме висновку лікарсько-консультаційної комісії або висновку судово-психіатричної експертизи прийшов до висновку, що ОСОБА_7 страждав на наркоманію і потребував лікування від неї, тому добровільно звернувся до лікувального закладу і розпочав лікування від наркоманії, що за змістом ст.409 КПК України є однією з підстав для скасування вироку, у зв`язку з неповнотою судового розгляду та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про істотні порушення судом першої інстанції вимог ст. 370 КПК України, які відповідно до ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.
Відповідно до вимог статей 404 та 407 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про скасування ухвали суду з направленням провадження на новий розгляд у суді першої інстанції, оскільки відсутні апеляційні підстави для прийняття рішення після скасування ухвали суду першої інстанції.
При новому розгляді кримінального провадження суду першої інстанції належить усунути вказані порушення вимог кримінального та кримінального процесуального законів, правильно встановити фактичні обставини скоєння кримінального правопорушення, перевірити доводи апеляційної скарги прокурора, після чого прийняти у справі законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення.
Керуючись статями 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Першотравневого районного суду Донецької області від 16.05.2017 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у тому ж суді першої інстанції в іншому складі суду.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4