Дата документу Справа № 334/5208/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний № 334/5208/16-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/778/649/17 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 186 КК України
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2017 року м. Запоріжжя
Судова колегія з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Запорізької області в місті Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у судовому розгляді, ОСОБА_8 на вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 січня 2017 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець і мешканець м. Запоріжжя, громадянин України, який має повну загальну середню освіту, офіційно не працює, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
1) 15 листопада 2001 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років та 3 місяців позбавлення волі. Звільнений 11 липня 2003 року умовно-достроково з не відбутим строком покарання 2 роки 3 місяці та 26 днів;
2) 01 квітня 2004 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнений 25 червня 2007 року умовно-достроково з не відбутим строком покарання 8 місяців 5 днів;
3) 30 листопада 2011 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим терміном 3 роки. Знятий з обліку Ленінським КВІ згідно з ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11 грудня 2014 року по закінченню іспитового строку,
визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та йому призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Долю речових доказів вирішено у відповідності до ст. 100 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винуватим в тому, що він 11 червня 2016 року, приблизно о 22 годині 30 хвилин, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, знаходячись біля зупинки громадського транспорту «ДніпроГЕС», що знаходиться на перехресті вул. Гребельної та бул. Вінтера в м. Запоріжжі, штовхнув потерпілу ОСОБА_9 в область спини, в результаті чого остання впала на землю та отримала синці в області обох колінних суглобів, які згідно з висновком експерта №2221 від 16.06.2016 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, після чого з руки потерпілої випав належний їй мобільний телефон марки «НТС desire 601» в корпусі білого кольору, вартістю 1 650 гривень, в якому знаходилась сім-карта стільникового зв`язку «МТС» НОМЕР_1 , яка матеріальної цінності не представляє, який підібрав ОСОБА_7 та втік у невідомому напрямку, чим спричинив ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 1 650 гривень.
В апеляційній скарзі прокурор вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання з випробуванням є таким, що не відповідає тяжкості скоєного злочину та даним про особу обвинуваченого, який раніше був засуджений, зокрема за вчинення тяжких злочинів проти власності, судимість за які у встановленому порядку не знята і непогашена.

Вказує, що суд лише формально зазначив обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, без наведення переконливих мотивів, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і свідчать про можливість виправлення обвинуваченого із покаранням з випробуванням.

Просить вирок скасувати та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді по справі, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора, обвинуваченого, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 186 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами, які досліджувались за згодою усіх учасників провадження, у тому числі обвинуваченого ОСОБА_7 , в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

У відповідності до ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєний злочин, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини пом`якшуючи та обтяжуючі покарання. Особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, то він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Суд першої інстанції, звільняючи ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, врахував тяжкість злочину, позицію потерпілої, яка покладалась на розсуд суду при призначенні покарання обвинуваченому, особу обвинуваченого та інші обставини справи.

Однак при цьому, на думку колегії суддів, суд першої інстанції у достатній мірі не врахував всі обставини кримінального правопорушення вчинення корисливого злочину із застосуванням насильства особою, яка раніше неодноразово скоювала грабежі, судимості за які не зняті та не погашені, при цьому ОСОБА_7 вже призначалося покарання з випробуванням, однак він знову вчинив аналогічний злочин, що свідчить про недостатність покарання у виді позбавлення волі із звільненням від його відбування.

Повне визнання вини обвинуваченим апеляційний суд розцінює, як достатню підставу для призначення ОСОБА_7 покарання у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 2 ст. 186 КК, однак не є достатньою підставою, у даному випадку, для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 413, 418, 420, 421 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя 12 січня 2017 року відносно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з 16 червня 2017 року.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга на вирок може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_7 в той же строк з моменту вручення йому копії цього вироку.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4