Єдиний унікальний номер:343/2061/16-к
Номер провадження: 1-в/0343/29/17
У Х В А Л А
про відмову умовно-дострокового звільнення від відбування покарання
06 лютого 2017 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
представника Долинського ВЦ № 118 ОСОБА_4 ,
засудженого - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області заяву засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -
ВСТАНОВИВ:
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
У судовому засіданні ОСОБА_5 просив задовольнити заяву та умовно-достроково звільнити його від відбування покарання на невідбутий строк. Суду пояснив, що за час відбування покарання був постійно працевлаштований та вважає, що сумлінним ставлення до праці довів своє виправлення, вину у вчиненому злочині визнав повністю, в характеристиці не відображені всі дані про нього ,заохочень в даній колонії йому не оголошувалось.
Представник адміністрації Долинського ВЦ № 118 Івано-Франківської області ОСОБА_4 в судовому засіданні вказав, що засуджений ОСОБА_5 відбуваючи покарання у Долинському ВЦ, працював незначний проміжок часу. Зокрема, у вересні 2016 року він відпрацював тільки 6 днів у котельні. Згодом, його було працевлаштовано у МПП "Таля", звідки повернуто в установу, як працівника, який неналежно ставиться до покладених на нього обов`язків. На даний час засуджений працює у банно-пральному комплексі. З ініціативою щодо виконання суспільно-корисної роботи засуджений не звертався.
Прокурор в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , оскільки він своєю працею не довів своє виправлення, пасивно ставився до виконання суспільно - корисних обов"язків.
У судове засідання представник спостережної комісії при Долинській районній державній адміністрації не прибув, причину неявки суду не повідомив, незважаючи на те, що про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.
Дослідивши матеріали справи, оцінюючи особу засудженого, оглянувши матеріали особової справи та відомості про поведінку засудженого, заслухавши представника адміністрації виправного центру, пояснення засудженого, суд дійшов до наступних висновків.
Положення ст. 81 КК України передбачають дві умови для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання: засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення; засуджений фактично відбув не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
Сумлінна поведінка визначається активною участю у суспільному житті, сумлінним виконанням громадських доручень в процесі виконання покарання, гарної поведінки в побуті, прагненням засудженого своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, а також полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечним виконанням законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватись інші особи, які відбувають покарання.
Аналізуючи викладене, зазначені вище норми вказують на те, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.
Окрім цього, з роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у постанові № 2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", вбачається, що умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

У відповідності до п. 1 вказаної постанови умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.
Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Із досліджених в судовому засіданні письмових матеріалів клопотання та особової справи засудженого ОСОБА_5 судом встановлено наступні обставини.

ОСОБА_5 востаннє засуджений вироком Бориславського міського суду Львівської області від 09 липня 2013 року, яким його визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 186 ч. 2, 395 КК України, та призначено йому покарання за ст. 186 ч. 2 КК України у виді 4 років позбавлення волі, за ст. 395 КК України у виді 3 місяців арешту. Згідно зі ст. 70 ч. 1 КК України призначено ОСОБА_5 покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 71, 72 КК України, враховуючи вирок Бориславського міського суду Львівської області від 07 липня 2010 року, призначено ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом часткового складання призначених покарань у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 28 січня 2016 року у строк покарання ОСОБА_5 зараховано строк попереднього ув`язнення у Львівському слідчому ізоляторі № 19 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з 09.07.2013 р. до 08.08.2013 р.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 15 липня 2016 року ОСОБА_5 замінено невідбуту частину покарання у виді 1 року 4 місяців 25 днів позбавлення волі на більш м`яке покарання у виді обмеженні волі.

Ухвалою Долинського районного суду від 08 вересня 2016 року засудженому ОСОБА_5 у строк покарання за правилами ст. 72 КК України зараховано час слідування його під вартою до Долинського ВЦ (№118) з 15.07.2016 року по 16.08.2016 року з розрахунку один день позбавлення волі за два дні обмеження волі.

З урахуванням всіх перерахунків, проведених на підставі ухвал суду, початок відбуття покарання засудженому рахується з 09.07.2013 року, кінець строку 09.11.2017 року. Фактично невідбута частина терміну покарання станом на 06.02.2017 року становить 09 місяців 03 днів, що свідчить про те, що ОСОБА_5 відбуто необхідні 2/3 частини, призначеного судом покарання.

З характеристики засудженого ОСОБА_5 вбачається, що останній під час тримання в СІЗО м. Львова не допускав порушень вимог режиму тримання під вартою, дисциплінарні стягнення не накладались, заохочення не оголошувались.

З 28.08.2013 року відбував покарання в Личаківській ВК № 30. З 16.09.2013 р. був працевлаштований електрозварювальником у котельні установи. Допускав порушення вимог режиму відбування покарання, за що було накладено одне дисциплінарне стягнення правами начальника установи у виді 15 діб ДІЗО, яке на даний час достроково зняте у встановленому законом порядку. Засудженому за сумлінне стягнення до праці оголошувалось п`ять заохочень правами начальника установи.

16 серпня 2016 року прибув в Долинський виправний центр (№118). З вересня 2016 року працевлаштований у котельні установи, переведений на дільницю МПП "Таля". На даний час працевлаштований у банно-пральному комплексі. Не допускав порушення вимог режиму відбування покарання, дисциплінарні стягнення не накладалися, заохочення не оголошувались. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Приймає участь в реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених за напрямком "Фізкультура і спорт". Вину у скоєному злочині визнав повністю.
Як вбачається з довідки № 4/1-37 с/к від 06.02.2017 року за час відбування покарання в Долинському ВЦ №118 ОСОБА_6 бухгалтерією була нарахована заробітна плата: у вересні 2016 року за 6 відпрацьованих днів - 206,73 грн., у жовтні 2016 року за 18 відпрацьованих днів-1363, 45 грн., у листопаді за 7 відпрацьваних днів- 241,98 грн., у грудні за 22 віпрацьовані дні - 802,50 грн., у січні за 18 відпрацьованих днів нараховано 1449,06 грн.
Згідно довідки від 01.12.2016 року виконавчі листи на адресу установи на засудженого ОСОБА_5 не надходили.
Згідно ч.6 ст.539 КПК України та п. 6.6 Інструкції про роботу відділів (груп, секторів, старших інспекторів) контролю за виконанням судових рішень установ виконання покарань та слідчих ізоляторів, зареєстрованої в МЮУ 14.06.2012 року за №957/21269, до осіб, засуджених за тяжкі злочини до позбавлення волі на строк менше п`яти років або засуджених до довічного позбавлення волі, може бути розглянуто на засіданні комісії тільки після досягнення засудженим необхідного ступеня виправлення, що відображається в характеристиці на засудженого, не раніше ніж через один рік з дня винесення рішення про відмову, а щодо засуджених за інші злочини - не раніше ніж через шість місяців.
Судом встановлено, що адміністрація установи Долинського виправного центру №118, в якій відбуває покарання засуджений, не зверталась до суду у встановленому законом порядку про умовно-дострокове звільнення засудженого після відбуття ним установленої КК України частини строку покарання.
Натомість, з особової справи засудженого № 298-Д-13, зокрема з виписки з протоколу №19 засідання комісії Долинського ВЦ (№118) від 27.09.2016 року вбачається, що комісією відмовлено у поданні матеріалів особової справи ОСОБА_5 до суду по УДЗ, як такому, що не довів своє виправлення.
При вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд бере до уваги той факт, що у зв"язку з суперечностями засудженого із службовими особами Долинського ВЦ №118 ОСОБА_5 часто змінював місце роботи, не проявляє ініціативи щодо виконання суспільно-корисної роботи, окрім цього судом враховується, що за спробу пронести в житлову зону 0,5 л спиртного, було накладено дисциплінарне стягнення у виді 15 діб ДІЗО, що не може свідчити про його постійну зразкову поведінку, на яку повинні орієнтуватись інші особи, які відбувають покарання. Судом також враховуються тяжкість вчинення ОСОБА_5 злочину та те, що раніше він уже відбував покарання за вчинення умисних злочинів, був умовно-достроково звільнений, однак на шлях виправлення не став.
З огляду на зазначене, коли єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання, суд вважає, що поведінка засудженого не свідчить про його виправлення. Те, що ОСОБА_5 , відбуваючи покарання в Долинському ВЦ №118 з 16.08.2016 року, з вересня був працевлаштований та відпрацював 71 день в середньому по 4 год. не може слугувати переконливою підставою для висновку про те, що він виправився та не буде продовжувати вчиняти нові злочини. Сумлінна поведінка засудженого повинна свідчити про сумлінне виконання громадських доручень, підвищення загальноосвітнього рівня, зразкової поведінки в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин. Переконливих доказів такої сумлінної поведінки засудженого під час відбування покарання в судовому засіданні не здобуто. Тому, наявність в конкретному випадку лише формально-юридичних підстав, не свідчить про виправлення засудженого та не надає йому право на беззаперечне умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Таким чином, дані про особу засудженого та вищеописані обставини не дають суду достатніх підстав дійти до переконання, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком. А тому суд вважає, що клопотання засудженого ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є передчасним та не підлягає до задоволення.
На підставі викладеного, ст. 81 Кримінального кодексу України, керуючись ст.ст. 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення- відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом семи днів з дня її оголошення через Долинський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя: