Справа №588/785/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/184/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Посягання на територіальну цілісність і недоторканність України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 лютого 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Суми матеріали кримінального провадження за № 0000044 від 18 серпня 2014 року, за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_7 на вирок Тростянецького районного суду Сумської області від 13 грудня 2016 року, відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мезенівка Краснопільського району Сумської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, з професійно-технічною освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.110 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
До апеляційного суду Сумської області надійшли апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_7 .

Обвинувачений ОСОБА_9 в апеляційній скарзі просить суд закрити відносно нього кримінальне провадження, оскільки вважає, що у його діях відсутній склад інкримінованого правопорушення. Також просить звільнити його від відшкодування на користь держави процесуальних витрат за проведення експертного дослідження у сумі 5 544 грн.

Захисник ОСОБА_7 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , в поданій апеляційній скарзі просить вирок суду відносно її підзахисного скасувати через його незаконність та не обґрунтованість, вважає висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, наголошує на не правильному застосуванні судом закону України про кримінальну відповідальність та істотному порушенні вимог кримінально-процесуального закону. Просить кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 закрити за відсутністю в його діях складу злочину.

Прокурор в кримінальному провадженні ОСОБА_8 подавав апеляційну скаргу на зазначений вирок не погоджуючись з призначеним покаранням, вважаючи його занадто м`яким та просив ухвалити новий вирок.

В подальшому, до початку апеляційного розгляду, прокурор в кримінальному провадженні ОСОБА_8 на підставі ст.403 КПК України, відмовився від поданої ним апеляційної скарги.

Даним вироком ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.110 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 від відбування призначеного судом покарання звільнено з випробувальним строком на 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_9 покладено виконання обов`язків, а саме: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 5 544 грн.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_9 не обирався.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_9 вважає себе не винним у пред`явленому йому обвинуваченні, оскільки в його діях відсутній склад злочину, через що просить закрити кримінальне провадження відносно нього та не стягувати процесуальні витрати.

Захисник ОСОБА_7 вважає вирок не законним та необґрунтованим та просить закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 , оскільки в його діях відсутній склад злочину. Наголошує, що обов`язкова складова інкримінованого злочину є «умисел», однак в діях обвинуваченого її не було. Висновок суду про достеменно відомий ОСОБА_9 зміст статтей розміщених у газеті «Новоросія» № 2 від 29.05.2014 року вважає припущенням, оскільки даний факт не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні. ОСОБА_9 не читав усіх статей вказаної газети, а лише міг здогадуватися про їх зміст, що на думку захисника є не достатнім у звинуваченні його у вчиненні злочину. Передаючи газету «Новоросія» № 2 сусідам, ОСОБА_9 не усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, не передбачав суспільної небезпечності наслідків від їх вчинення і не бажав їх настання, оскільки його метою було доказати сусідам ту обставину, що він був на території ДНР, так як сусіди не вірили його словам. Сусіди наданої обвинуваченим газети не читали, її зміст залишився для них не відомим.

Вважає, посилання суду на ряд доказів, які не мають відношення до вирішення справи, упередженими.

Крім того, захисник наголошує, що ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, будь-яких наслідків від його дій не настало, за місцем проживання характеризується позитивно, має постійне місце проживання, родину, проживає з сім`єю рідного брата та з матір`ю, яка є особою похилого віку, потребує догляду та його матеріальної допомоги.

Встановивши обставини передбачені ст. 284 КПК України суд апеляційної інстанції відповідно до ст. 417 КПК України повинен скасувати обвинувальний вирок і закрити провадження. Захисник вважає, що такою обставиною є несвоєчасне оголошення суддею повного тексту судового рішення, оскільки вказане рішення мало бути оголошеним 06 грудня 2016 року, однак було оголошено лише 13 грудня 2016 року, що на думку захисника, вплинуло на його законність.

Як встановив суд першої інстанції, ОСОБА_9 , є особою, яка не сприймає державну владу в Україні, і протягом червня - серпня 2014 року, в період проведення антитерористичної операції на сході України був різноробочим у приміщенні Донецької обласної державної адміністрації, в якій дислокуються представники влади самопроголошеної Донецької народної республіки.

Будучи прихильником ідей відділення Донецької області та інших адміністративно-територіальних одиниць південно-східної частини України та створення на їх території суверенної держави «Новоросія», ОСОБА_9 , перебуваючи в м.Донецьк, влітку 2014 року з метою подальшого розповсюдження збирав матеріали (листівки, газети, карикатури), які містили в собі відомості про засудження проведення антитерористичної операції в Україні, критику державної влади України, заклики до підтримки ідей псевдоутворень Донецької народної та Луганської народної республік та їх претензій щодо південно-східної частини території України.

Зокрема, за невстановлених обставин, перебуваючи у м. Донецьк влітку 2014 року, ОСОБА_9 придбав газети «Новороссия» №2 від 29.05.2014 (5 примірників), «Новороссия» №5 від 07.07.2014 (2 примірника), «Новороссия» №6 від 18.07.2014 (1 примірник), «Донецкий кряжь» №2 від 08.08.2014 (1 примірник), та різні агітаційні листівки антиукраїнського змісту.

В середині липня 2014 року, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на розповсюдження матеріалів, які містять заклики до дій, спрямованих на зміну меж території України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, взявши з собою вищевказані агітаційні матеріали та газети «Новороссия» №2 від 29.05.2014 (5 примірників), «Новороссия» №5 від 07.07.2014 (2 примірника), «Новороссия» №6 від 18.07.2014 (1 примірник), «Донецкий кряжь» №2 від 08.08.2014 (1 примірник), що містили такі заклики, придбані за невстановлених слідством обставин в м. Донецьк, ОСОБА_9 приїхав до м. Тростянець Сумської області. Перебуваючи на вул.Енгельса, поблизу будинку № 68, достовірно знаючи, що в газеті «Новороссия» №2 від 29.05.2014 містяться заклики до вчинення дій на зміну меж території України, на порушення порядку, встановленого Конституцією України, ОСОБА_9 у невстановлений слідством день у липні 2014 року умисно передав по два примірники вищевказаної газети громадянам України ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , тим самим розповсюдивши її.

Решту газет ОСОБА_9 розповсюдити не встиг, оскільки його протиправна діяльність була припинена співробітниками правоохоронних органів.

Відповідно до висновку судово-авторознавчої експертизи №16170/14-32 від 12.05.2015, проведеної експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, фрагменти текстових матеріалів, розміщених у газетах «Новороссия» №2 від 29.05.2014, «Новороссия» №5 від 07.07.2014, «Новороссия» №6 від 18.07.2014, «Донецкий кряжь» №2 від 08.08.2014, стосуються подій останнього часу, що відбуваються на території так званої «Новоросії» (на час складання висновку експерта), мають пропагандистсько-агітаційний характер, відповідають концептуальним положенням громадсько-політичного руху «Партия Новороссия», а саме: відокремлення від України території на південному сході («Новоросії»), створення на цій території незалежної федеративної держави Новоросія як частини так званого «Русского мира», об`єднання самопроголошених Донецької і Луганської народних республік та інших південно-східних областей України в одну незалежну федеративну державу «Новороссия» , як частину так званого «Русского мира».

Указані текстові матеріали містять заклики до дій, спрямованих на захист території так званої Новоросії, об`єднання в її межах «исконно русских земель» та відновлення меж СРСР, або їх розширення, на фізичне знищення тих, хто підтримує нову українську владу; на підтримку незаконних збройних військових формувань, які борються за «Русский мир», референдум та його результати (за контекстом референдум про незалежність самопроголошених ДНР і ЛНР), на підбурення солдатів Збройних Сил України не виконувати накази командування та звільнятися, а також на громадський спротив діючій центральній владі, що, загалом, може сприяти порушенню принципів єдності та цілісності території України, тобто її територіального устрою, а також меж, що визначаються державним кордоном України.

Крім того, у досліджуваних текстах розповсюдженої ОСОБА_9 газети «Новороссия» №2 від 29.05.2014 містяться заклики до таких дій: захищати Новоросію; об`єднати всі «исконно русские земли» (за широким контекстом землі так званої Новоросії, яка об`єднувала території Північного Причорномор`я, включені до складу Російської імперії у XVIII столітті) та відновити межі СРСР, або їх навіть і розширити; «битъ по ним» (за контекстом військовослужбовці Збройних Сил України, бійці Національної гвардії та українських добровольчих батальйонів), засудити їх дії і фізично знищувати, «закопав их трупы в донецкую землю!» боротися за свої права, за «Русский мир. За референдум и его итоги»; озброюватися і захищати рідний край.

В судове засідання, обвинувачений ОСОБА_9 , будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду провадження не з`явився і клопотань про відкладення апеляційного розгляду не надав, і оскільки прокурор відмовився від своєї апеляційної скарги, в якій ставилося питання про погіршення становища обвинуваченого, а захисник обвинуваченого не вважала його участь обов`язковою, тому апеляційний розгляд кримінального провадження проведено за відсутності обвинуваченого, що узгоджується з вимогами ч.4 ст.405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_7 , яка підтримала як свою апеляційну скаргу так і скаргу свого підзахисного ОСОБА_9 , думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти задоволення апеляційний скарг захисника та обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що подані обвинуваченим та захисником апеляційні скарги задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Судом правильно встановлені фактичні обставини вчиненого обвинуваченим ОСОБА_9 кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.110 КК України та зроблений обґрунтований висновок про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні зазначеного злочину.

Такий висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку, досліджених в судовому засіданні, які детально викладені у вироку, доказах.

Доводи адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_9 про відсутність в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 110 КК України, оскільки в ОСОБА_9 , не було прямого умислу на розповсюдження матеріалів із закликами до вчинення дій, спрямованих на зміну меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, і що ОСОБА_9 не в повному обсязі був відомий зміст статей, розміщених у газетах, перевірялись судом першої інстанції і обґрунтовано визнані непереконливими та обраним способом захисту проти обвинувачення, оскільки повністю спростовуються наявними в матеріалах провадження доказами.

Зокрема, сам обвинувачений ОСОБА_9 частково визнаючи свою вину, пояснював суду, що влітку 2014 року він перебував в м. Донецьку, працював там в «Будинку Уряду ДНР», мав посвідчення з місця роботи, та знаходячись на площі він дійсно придбав декілька газет «Новороссия» та «Донецкий кряжь», карикатури та іншу атрибутику ДНР, після чого, бажаючи залишити їх на згадку, привіз їх до м. Тростянець Сумської області та в один із днів серпня 2014 року прийшов до сусідів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , що проживають по АДРЕСА_2 , та передав їм одну чи дві газети «Новороссия» бажаючи переконати останніх в тому, що він дійсно перебував в м. Донецьк. 18 серпня 2014 року ОСОБА_9 пішов до типографії в м. Тростянець Сумської області, з метою зробити копії з виданого йому по місцю робити в ДНР посвідчення та копії з привезених ним із ДНР карикатур після чого був затриманий правоохоронцями, які вилучили в нього всі привезені ним з ДНР матеріали. Вказував, що газет «Новороссия» та «Донецкий кряжь» він не читав, однак їх зміст йому приблизно був відомий, ніякого інтересу вони для нього не мали та йому були цікаві карикатури. Пояснив, що розмножування агітаційних матеріалів робив з метою залишення їх собі на згадку. Разом з тим, пояснив, що звертався із листом до президента Російської Федерації в якому прохав ввести свої війська на територію України з метою зупини війну.

Незважаючи на такі пояснення обвинуваченого, його вина у розповсюдженні матеріалів із закликами до вчинення дій, спрямованих на зміну меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, підтверджується допитами свідків, дослідженими речовими доказами (друковані видання газет) та висновками експертиз.

Так, свідок ОСОБА_12 вказав, що у серпні 2014 року ОСОБА_9 було помічено місцевими жителями м. Тростянця Сумської області при тиражуванні карикатур різних зображень посадових осіб, які паплюжать владу та, на його думку, державність України. Після затримання та доставки ОСОБА_9 в райвідділ, останній пред`явив значну кількість карикатур та газет сепаратистського спрямування. В процесі його допиту пояснював про своє перебування в м. Донецьк, де він працював в уряді. Сусіди пояснювали, що ОСОБА_9 їм показував карикатури, посвідчення члену уряду ДНР та газети. У серпні 2014 року ОСОБА_9 зник з поля зору, ухиляючись від органів досудового розслідування. Пояснив, що обвинувачений серед своїх близьких та сусідів в м. Тростянець розповсюджував вказані матеріали.

Свідок ОСОБА_13 пояснив, що був викликаний до типографії, де знаходився ОСОБА_9 , після доставки останнього до райвідділу для встановлення особи той пред`явив йому посвідчення ДНР, виписки чи журнали, карикатури, газети з якими працівникам райвідділу пропонував ознайомитись вказуючи, при цьому, що їх він придбав будучи в м. Донецьк.

Свідоки ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , що допитувались слідчим суддею 03.06.2016 в порядку ч. 1, 2 ст. 225 КПК України, пояснювали про те, що до них підходив ОСОБА_9 , вийняв із сумки газети, передав їм та пропонував їх почитати. Вказані газети в подальшому вони передали слідчому.

Висновком судово-авторознавчої експертизи № 8719/14-32 від 19 серпня 2014 року вилучена у ОСОБА_9 газета «Новороссия» № 2 від 29 травня 2014 року має пропагандистсько агітаційний характер, що відповідає концептуальним положенням громадсько-політичного руху «Партия Новороссия», а саме відокремлення від України територій на південному сході та створення на цій території незалежної федеративної держави Новоросія, як частини так званого «Русского мира». В даних текстах містяться прямі публічні заклики до певних дій.

Відповідно до висновку судово-авторознавчої експертизи № 16170/14-32 від 12.05.2015 газети «Новороссия» № 2 від 29.05.2014, «Новороссия» № 5 від 07.07.2014, «Новроссия» № 6 від 18.07.2014 пропагандують відокремлення від України територій на південному сході, створення на цій території іншої держави та можуть сприяти порушенню принципів єдності та цілісності території України, тобто її територіального устрою, а також меж, що визначаються державним кордоном України.

Окрім того, як встановив суд першої інстанції, матеріали газет «Новороссия» № 2 від 29.05.2014, «Новороссия» № 5 від 07.07.2014, «Новороссия» № 6 від 18.07.2014, «Донецкий кряжь» № 2 від 08.08.2014 містять фрагменти, в яких викладено перелік певних дій, закликів до їх вчинення (а.с. 130-137 т.1 ).

Протоколом огляду від 19.08.2014 року підтверджено той факт, що ОСОБА_9 добровільно надав для огляду ряд матеріалів, що містять ознаки закликів до вчинення дій спрямованих на зміну меж території або державного кордону України та на порушення порядку встановленого Конституцією України.

З огляду на викладене, на думку колегії суддів, районний суд проаналізувавши зібрані докази, прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні умисних дій - розповсюдження матеріалів із закликами до вчинення дій, спрямованих на зміну меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, та вірно кваліфікував такі дії за ч.1 ст. 110 КК України.

Колегія суддів не може погодитись із твердженнями сторони захисту про відсутність у ОСОБА_9 умислу на вчинення злочину, оскільки вони повністю спростовуються встановленими в ході судового розгляду обставинами, зокрема, ОСОБА_9 розповсюджуючи газети, зі змістом про зміну меж території або державного кордону України та порушення порядку, встановленого Конституцією України, прохав ОСОБА_11 та ОСОБА_10 ознайомитись із їх змістом, а також звертався до президента Російської Федерації з проханням введення ним на територію України війська, що безумовно підтверджує позицію ОСОБА_9 спрямовану на зміну державного кордону України.

Крім того, колегія суддів відноситься критично до тверджень апеляційної скарги захисника про те, що обвинувачений не бажав вчиняти злочин, а лише мав мету доказати сусідам, які йому не вірили, факт його перебування на території м. Донецьк, оскільки вважає, що ОСОБА_9 було достатньо показати останнім своє посвідчення з місця роботи, та при цьому, не займатися розповсюджуванням не дозволених законом матеріалів.

Також, є необґрунтованими доводи захисника про необізнаність ОСОБА_9 зі змістом матеріалів, що поширював останній, оскільки той передаючи газети ОСОБА_11 та ОСОБА_10 просив останніх ознайомитись з їх змістом, щоб ті знали, що відбувається в м. Донецьк. Слідуючи з цього, колегія суддів, вважає, що зі змістом розповсюджуваних обвинуваченим газет той був ознайомлений та розумів про, що саме там йде мова.

Факт не ознайомлення ОСОБА_11 та ОСОБА_10 зі змістом наданих їм ОСОБА_9 газет не виключає кримінальної відповідальності останнього.

Не знаходять свого підтвердження доводи захисника щодо упередження суду при посилання у вироку нібито на «інші» докази, що підтверджують вину обвинуваченого, та які не мають відношення до справи, оскільки вказані захисником доводи не знайшли свого підтвердження.

Також колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_9 дотримався вимог ст. 65 КК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», і врахувавши ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є середньої тяжкості, дані про його особу, а саме що він до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, не працює, на обліку у лікаря психіатра чи нарколога не перебуває, встановивши і відсутність як пом`якшуючих так і обтяжуючих покарання обставин, та взявши до уваги конкретні обставини справи, цілком обґрунтовано призначив ОСОБА_9 покарання в межах санкції ч.1 ст.110 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки.

При цьому, районний суд врахувавши тяжкість злочину, та особу винного, який позитивно характеризується за місцем проживання, до кримінальної відповідальності не притягувався, має родину матір та брата з якими проживає, і те, що від скоєного тяжких наслідків не наступило, дійшов вірно висновку, що обвинувачений на даний час не потребує ізоляції від суспільства, тому застосував до останнього положення ст.ст. 75, 76 КК України, звільнивши його від відбування покарання з іспитовим строком.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає призначене судом першої інстанції покарання розумним та достатнім для сприяння виправленню обвинуваченого, а тому доводи захисника, про не врахування судом при призначенні покарання обвинуваченому ряду обставин, колегія суддів вважає безпідставними та такими, що не можуть заслуговувати на увагу.

Зокрема, захисник стверджує про не врахування судом того, що ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, будь-яких наслідків від його дій не настало, за місцем проживання характеризується позитивно, має постійне місце проживання, родину, проживає з сім`єю рідного брата та з матір`ю, яка є особою похилого віку, однак з вказаними доводами колегія суддів погодитись не може, оскільки своє спростування вони знаходять в оскаржуваному рішенні, з якого вбачається, що всі вказані захисником обставини були враховані судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_9 покарання.

Щодо доводів захисника про невчасність проголошення судового рішення, що могло призвести до його незаконності, то колегія суддів відноситься до них критично, оскільки в апеляційній скарзі відсутні будь-які підтвердження того, що судом була порушена таємниця нарадчої кімнати при ухваленні цього вироку, натомість вказані доводи захисника ґрунтуються лише на припущеннях, а тому, на думку колегії суддів, вони не можуть заслуговувати на увагу та є безпідставними. Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що ст. 284 КПК України на яку вказує захисник в апеляційній скарзі, не містить того, що судове рішення повинне бути скасоване саме через не вчасність його проголошення.

Крім того, є безпідставними і доводи обвинуваченого про незаконне стягнення судом з нього процесуальних витрат на проведення експертиз, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження сума за проведення експертиз склала 5 544 грн., є документально підтвердженою та цілком законно стягнутою з ОСОБА_9 судом на користь держави.

Таким чином, порушень норм кримінального процесуального закону при розслідуванні кримінального провадження та при його розгляді в суді, які були б підставою для скасування чи зміни постановленого щодо обвинуваченого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Тому, керуючись ст. ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Вирок Тростянецького районного суду Сумської області від 13 грудня 2016 року відносно ОСОБА_9 , залишити без зміни, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_9 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

.