АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 19 січня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_7 та накладено арешт на майно, яке було вилучене за адресою: АДРЕСА_1 а саме: мобільний телефон «Блек Вью» , розкладний ніж, рукавиці, балаклаву, шапку, рюкзак чорного кольору.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про доведеність тієї обставини, що майно відповідає критеріям, визначеним ст.. 98 КПК України, є предметом вчинення кримінального правопорушення, тобто може бути речовим доказом у кримінальному провадженні № 0002417, а тому наявні достатні підстави для арешту, відповідно до вимог ч.1,2,3 ст.170 та ч.3 ст. 171 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження, мотивуючи тим, що він присутніми під час розгляду клопотання про накладення арешту не був, ухвалу отримав лише 23.01.2017 року. В апеляції просить ухвалу скасувати, постановивши нову, якою відмовити у задоволенні клопотання органу досудового розслідування. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що клопотання слідчого було постановлене з істотними порушеннями кримінального процесуального закону, а саме ст. 173 КПК України

В судове засідання апеляційної інстанції прокурор та захисник ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_8 не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причину неявки суду не повідомили.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали судової справи за клопотанням органу досудового розслідування, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків

З апеляційної скарги, доданих до неї документів та матеріалів судового провадження вбачається, що клопотання органу досудового розслідування про накладення арешту було розглянуто судом у відсутність власника та його захисника, ухвалу слідчого судді вони отримали лише 23 .01.2017 року, а тому оскарження ухвали про накладення арешту на майно здійснено без пропущення процесуального строку.

З ухвали слідчого судді вбачається, що СВ Дніпровським УП ГУ Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 05.10.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000177 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України .

06 січня 2017 року слідчий Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді про накладення арешту на майно, яке було вилучене за адресою: м. Київ, вул.. Малишка 4/2 а саме: мобільний телефон «Блек Вью» , розкладний ніж, рукавиці, балаклаву, шапку, рюкзак чорного кольору з метою забезпечення збереження речових доказів.

Перевіривши доводи органу досудового розслідування з приводу необхідності накладення арешту, встановивши достатність даних, які містяться у доданих до клопотання матеріалах та які вказують на обґрунтованість доводів органу досудового розслідування щодо обставин вчинення злочину, врахувавши положення ст.ст. 98,170 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді та вважає, що матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим і необхідним у даному кримінальному провадженні, оскільки сприятиме досягненню мети щодо всебічного, повного та неупередженого досудового розслідування, а також запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків

Відповідно до вимог ст.170 КПК України арешт допускається, зокрема з метою збереження речових доказів. Згідно ч.3 ст.170 КПК України арешт з метою збереження речових доказів може бути накладений на майно будь якої фізичної чи юридичної особи, якщо є достатні підстави вважати, що це майно відповідає критеріям, визначеним ст.. 98 КПК України.

Враховуючи, що метою накладення арешту у даному кримінальному провадженні є забезпечення збереження речових доказів, то посилання апелянта як на підставу для скасування ухвали слідчого судді, є неогбгрунтованим, оскільки відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, що має місце в даному випадку.

Більш того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

За встановлених обставин колегія суддів вважає доводи апеляції такими, що не ґрунтуються на матеріалах судової справи та такими, що не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги щодо порушень судом норм КПК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

З урахуванням викладеного, ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 117, 131, 132, 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Поновити захиснику ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 19 січня 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_7 та накладено арешт на майно, яке було вилучене за адресою: АДРЕСА_1 а саме: мобільний телефон «Блек Вью» , розкладний ніж, рукавиці, балаклаву, шапку, рюкзак чорного кольору - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/853/2017 Категорія ст. 172 КПК України

Слідчий суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_9
Доповідач: ОСОБА_1