УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 638/13196/16-к

Провадження № 1-кп/638/661/16
02.12.2016 Дзержинський районний суд міста Харкова в складі:

Головуючого- судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участі прокурора ОСОБА_3
захисника - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Харкові кримінальну справу за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харкова, громадянина України, українця, одруженого, який має малолітнього сина 2009 року народження, працюючого в Харківській міській фінансово-кредитній спілці «Криниця» оцінювачем, освіта загальна середня, в силу ст.. 89 КК України раніше не судимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України,-
В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з угоди, укладеної 05 серпня 2016року між прокурором відділу 04/4 прокуратури Харківської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , останній підозрюється у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні наркотичного засобу у великому розмірі без мети збути за таких обставин: в квітні 2016року, але не пізніш 23 квітня 2016року ОСОБА_5 придбав в одному з розважальних закладів м. Харкова у невстановленої слідством особи наркотичний засіб - кокаїн. Вказаний наркотичний засіб останній незаконно зберігав у прозорому полімерному пакеті в транспортному засобі марки «Тойота-Секвайя» номер державної реєстрації « НОМЕР_1 », який фактично перебуває в його користуванні. Після чого, маючи намір на перевезення наркотичного засобу кокаїну з метою особистого вживання на території м. Харкова, зберігав його в указаному автомобілі. 23.04.2016року під час проведення санкціонованого обшуку в транспортному засобі марки «Тойота-Секвайя» у водійських дверях було вилучено прозорий полімерний пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору вагою 2,9921грм., який згідно до висновку експерта містить у своєму складі наркотичний засіб кокаїн, маса якого в перерахунку на масу наданої речовини складає 2,7542грам.
Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.2 ст.309 КК України як незаконне придбання, зберігання, перевезення наркотичного засобу у великому розмірі без мети збуту, тобто, кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч.2 ст.309 КК України.
В судовому засіданні прокурор та обвинувачений ОСОБА_5 підтвердили свої намірі стовно укладення угоди за умови повного та беззастережного визнання ОСОБА_5 своєї винуватості у інкримінованому йому злочині та призначення йому узгодженого покарання за ч.2 ст.309 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі з визначення остаточного покарання із застосуванням ст.75 КК України.
Суд, перевіривши угоду про визнання винуватості, вважає за необхідне відмовити у затвердженні угоди на підставі п.п.1,2 ч.7 ст. 474 КПК України у зв*язку з тим, що умови угоди суперечать цьому Кодексу, а також за тих підстав, що угода не відповідає інтересам суспільства.
При цьому суд виходить з наступного.
Відповідно до положень ст.472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначається серед іншого формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація. Однією з ознак об*єктивної сторони злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України є незаконне придбання наркотичних засобів. Як вбачається з угоди про визнання винуватості. вищезазначена ознака об*єктивної сторони має місце у діях ОСОБА_5 . Однак, угода про визнання винуватості не містить посилань на спосіб незаконного придбання наркотичного засобу, тобто, на думку суду, обвинувачення або підозра не викладені, оскільки не висвітлена вищезазначена ознака складу злочину, яка є необхідним елементом об*єктивної сторони, а існуюче посилання на незаконність придбання не може свідчити про формулювання обвинувачення або підозри.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що обвинувачення або підозра в угоді про визнання винуватості не викладено в повному обсязі як того вимагають положення ч.1 ст.472 КПК України, а за певних умов не може вважатись такою, що відповідає вимогам закону.
Окрім того, згідно до положень ч.1 ст.470 КПК України прокурор при вирішення питання про укладення угоди про визнання винуватості зобов*язаний врахувати такі обставини: ступінь та характер сприяння підозрюваного чи обвинуваченого у проведенні кримінального провадження щодо нього або інших осіб, характер і тяжкість обвинувачення /підозри/, наявність суспільного інтересу в забезпечення швидкого досудового розслідування і судового провадження, викриття більшої кількості кримінальних правопорушень, наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявлені чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.
Згідно з п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.12.15 № 13 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» Сторони угоди (незалежно від її виду) зобов`язані, крім іншого, узгоджувати міру покарання та звільнення від його відбування з випробуванням (якщо домовленості щодо такого звільнення мали місце та сторони дійшли згоди).
Домовленості сторін угоди при узгодженні покарання не мають виходити за межі загальних та спеціальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність. Зокрема, сторони мають узгоджувати покарання, враховуючи:
- положення пунктів 1-2 ч. 1 ст. 65 КК, тобто 1) у межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 КК, та 2) відповідно до положень Загальної частини КК. Зокрема, у випадку, коли в санкції статті (санкції частини статті), що передбачає відповідальність за вчинений злочин, не встановлено мінімальної межі покарання, сторони мають виходити із положень розділу X Загальної частини КК;
- ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (п. 3 ч. 1 ст. 65 КК). За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного сторони угоди з огляду на положення статей 65, 75 КК мають право, використовуючи положення ст. 69 КК, узгоджувати: а) основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, або б) інше основне покарання, більш м`який його вид, не зазначений у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК за цей злочин; в) не визначати додаткове покарання, передбачене у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК як обов`язкове, за винятком випадків, встановлених ч. 2 ст. 69 КК.
Врахування означених вимог кримінального закону має бути відображено у змісті угоди, а узгоджена міра покарання повинна мати конкретний вираз.
Так, згідно вказаної угоди про визнання винуватості зазначено тільки про призначення покарання із застосуванням ст. 75 КК України, що суперечить вимогам ст. 472 КПК України та відсутність посилань на положення ст.76 КПК України позбавляє суд право їх застосування .
Окрім того, приписами ст.470 КПК України, критеріями якими визначається можливість і доцільність ініціювання та укладення угоди про визнання винуватості, є наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень, а також наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні інших більш тяжких кримінальних правопорушень.
Разом з тим, аналізуючи зміст угоди про визнання винуватості, суд приходить до висновку, що вказана угода не відповідає вищезазначеним критеріям, оскільки не містить обов`язків обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, іншою особою, а спрямована лише винятково на задоволення приватного інтересу в частині призначення пом`якшеного покарання, крім того, прокурором в судовому засіданні необґрунтовано наявність в діях обвинуваченого обставин активного сприяння розкриттю злочину, не наведено фактів надання обвинуваченим будь-якої допомоги в установленні невідомих обставин справи, а відтак у суду відсутні належні правові підстави вважати, що умови угоди відповідають суспільним інтересам.
Згідно п. 1 ч.7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу.
Як вбачається з угоди, прокурор та обвинувачений не узгодили та взагалі не вказали питання щодо стягнення судових витрат за проведення експертизи, що передбачено ст. 124 КПК України.
Окрім того, відповідно до положень ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що узгоджене між обвинуваченим та прокурором покарання у вигляді звільнення покарання з випробуванням не обґрунтоване в угоді певним чином, посилання на наявність пом*якшуючих обставин не може само по собі свідчити про можливість виправлення ОСОБА_5 без відбування покарання та без надання певних обґрунтувань й є м`яким.
В звязку з тим, що судом встановлено невідповідність умови угоди інтересам суспільства, а саме, ступінь та характер сприяння обвинуваченого у проведенні кримінального провадження не відповідає тому помякшенню покарання, яке просить застосувати прокурор, обвинуваченим не вчинялося жодних дій, спрямованих на сприяння кримінальному провадженню, суд вважає необхідним відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості і призначає судовий розгляд для проведення судового провадження в загальному порядку.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що сторонами під час укладення угоди про визнання винуватості не в повній мірі були враховані обставини, визначені у ст. 470 КПК України, оскільки при вирішенні питання про звільнення обвинуваченого з іспитовим строком, в порушення вимог ч. 3 ст. 75 КК України, сторонами не були узгоджені конкретні обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, які повинен понести обвинувачений при звільненні останнього від відбування покарання з випробуванням, що тягне за собою порушення прав обвинуваченого. Крім того, в угоді про визнання винуватості не зазначено, які обставини відповідно до ст. 65 КК України, враховувалися сторонами при визначенні саме такого покарання обвинуваченому.
З огляду на зазначене, керуючись ч.7 ст. 474 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
У затвердженні угоди, укладеної між прокурором в кримінальному провадженні, з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_6 у цьому провадженні про визнання винуватості відмовити з підстав неможливості затвердження угоди.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 7 днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1