УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №275/414/14-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 121 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів Апеляційного суду Житомирської області у складі: ОСОБА_2 - головуючого, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за участі: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , секретаря судового засідання ОСОБА_8 , -
в с т а н о в и л а:
Цим вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.
Речові докази: мобільні телефони SAMSUNG GT-C3212, SAMSUNG GT-Е 1202, НОМЕР_1 , передані на зберігання ОСОБА_9 , залишено цій особі як власнику; одяг, що знаходиться в камері зберігання Брусилівського РВ УМВС України в Житомирській області, вирішено знищити.
Згідно вироку, 26 лютого 2014 року о 20 год. 30 хв. у кімнаті житлового будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_6 з мотиву обурення поведінкою своєї співмешканки ОСОБА_10 , яка в нетверезвому стані лежала на підлозі в кімнаті, умисно наніс їй з достатньою силою прикладання чисельні удари ногами, взутими в чоботи, по голові, грудній клітині, животу, шиї, обличчю, верхніх кінцівках, чим спричинив їй тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, у вигляді закритої тупої травми клітини і живота, переломів 14 ребер по 4-х лініях, 3 розривів брижі тонкого кишківника, 2 розривів великого сальника, розриву селезінки, крововиливу у зв`язку печінки, 8 синців на передній поверхні грудної клітини і верхній частині живота, великого садна в правому підребер`ї, та закритої тупої травми шиї, що супроводжувалася пошкодженням органокомплексу шиї, 3-х крововиливів у м`які покрови голови, розсіченої рани м`яких тканин голови, 16 синців та саден на обличчі, масивного синця навколо правого ока, 16 синців на верхніх кінцівках, - що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_10 .
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати вирок та постановити новий вирок, яким визнати його невинним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. Посилається на незаконність та необґрунтованість вироку, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, недоведеність його винності у вчиненні злочину.
У письмових запереченнях на апеляційну скаргу прокурор Коростишівської місцевої прокуратури ОСОБА_11 твердить про законність та обґрунтованість вироку, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а вирок - без змін.
Заслухавши пояснення обвинуваченого та захисника в підтримання апеляційної скарги, міркування прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до таких висновків.
З матеріалів справи видно, що висновки суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_6 в умисному заподіянні своїй співмешканці ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілої за вказаних у вироку обставин є обґрунтованими, оскільки підтверджуються сукупністю достовірних доказів, досліджених у судовому засіданні.
Зокрема, згідно висновків судово-медичних експертиз, причиною смерті потерпілої ОСОБА_10 є важка сполучена травма тіла, що супроводжувалася численними переломами ребер, розривами внутрішніх органів, численними саднами та синцями, яка ускладнилася травматичним шоком. Тяжкі тілесні ушкодження, що бути виявлені на трупі потерпілої, були спричинені в один проміжок часу незадовго до смерті від дії тупого предмету, не є характерними для дорожньо-транспортної пригоди та не могли виникнути від падіння на тверду поверхню, відро чи табуретку. Після виникнення таких ушкоджень у потерпілої вона могла бути живою невеликий проміжок часу та малоймовірно, що вона могла самостійно пересуватися та піднятися по сходах на другий поверх будинку обвинуваченого. Показання ОСОБА_6 при проведенні слідчого експерименту про обставини нанесення ним живій потерпілій лише 2 ударів долонею руки по обличчю та 2-3 ударів по животі ногою, взутою в чобіт, не можуть відповідати даним, встановленим при проведенні судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 (а. с. 60-62, 239-243 т. 1).
У справі також судом встановлені фактичні дані про виявлення у кімнаті, розташованій на другому поверсі будинку АДРЕСА_1 , зовнішні сходи до якої розташовані під кутом 45 градусів до горизонту, трупа ОСОБА_10 та слідів її крові на одязі та шкіряних чоботах, в яких був взутий обвинувачений на час нанесення ним ударів потерпілій.
З врахуванням також показань обвинуваченого про факт нанесення ним у цьому ж місці ногою, взутою у чобіт, декількох ударів по животу живій ОСОБА_10 , а також показань свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 про те, що вони на прохання ОСОБА_6 давали у суді неправдиві показання про те, що 26 лютого 2014 року вони підвозили додому побиту ОСОБА_10 , а в дійсності такого факту не було, оскільки раніше вони підвозили до с. Містечко іншу жінку, що була у стані алкогольного сп`яніння та мала сліди крові на обличчі, - суд першої інстанції обґрунтовано визнав недостовірними показання обвинуваченого про те, що він не спричиняв ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень, внаслідок чого сталася її смерть.
Колегія суддів визнає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про неправильну оцінку судом показань свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , недостовірність їх останніх показань в суді першої інстанції з огляду на відкриття щодо них кримінального провадження за дачу завідомо неправдивих показань, з тих підстав, що ці свідки вільно добровільно давали вищевказані показання у суді першої інстанції 21 вересня 2016 року після попередження їх про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, а кримінальне провадження щодо них за ч. 1 ст. 384 КК України було закрито органом досудового розслідування ще 30 березня 2016 року.
Крім того, за змістом показань обвинуваченого під час судового розгляду місцевим судом, після спричинення ним живій потерпілій тілесних ушкоджень він пересував її тіло, мив її та поклав на ліжко, на якому сталася її смерть.
В апеляційній скарзі та під час апеляційного розгляду ОСОБА_6 став стверджувати що він бив потерпілу коли вона не подавала ознак життя.
Ці показання не можна визнати достовірними, оскільки згідно висновку судово-медичної експертизи всі тяжкі тілесні ушкодження, виявлені на трупі ОСОБА_10 є прижиттєвими та були спричинені їй незадовго до смерті.
Дії обвинуваченого правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 121 КК України.
Призначаючи обвинуваченому реальне покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України, яке є необхідним та достатнім для його виправлення та перевиховання, запобігання вчиненню інших злочинів, суд першої інстанції додержався положень ст. 65 КК України.
Вирок місцевого суду у даному кримінальному провадженні є законним та обґрунтованим. Підстав для його скасування чи зміни немає.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок Брусилівського районного суду Житомирської області від 09 листопада 2016 року щодо ОСОБА_6 , - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.
Судді: