УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №296/185/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 309 КПК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 січня 2017 року
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
підозрюваного: ОСОБА_7 ,
захисника: ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 16 січня 2017 року, -
в с т а н о в и л а:
Згідно ухвали слідчого судді, прокурор військової прокуратури Житомирської гарнізону ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до закінчення досудового розслідування, тобто до 24.01.2017 року.
У клопотанні також зазначено, що 21.08.2016 року о 14 год. 30 хв. ОСОБА_9 , перебуваючи на території кафе 777 за адресою: м. Житомир, вул. Героїв Десантників, 25, в ході особистої розмови, свідомо створюючи обставини та умови надання йому неправомірної вигоди та маючи намір на одержання неправомірної вигоди для себе, діючи з прямим умислом висловив громадянину ОСОБА_10 незаконну вимогу про надання неправомірної вигоди в розмірі 5 тисяч доларів США (що еквівалентно до національної валюти, відповідно до офіційного курсу Національного банку України становить 126 тисяч 500 гривень) за не вчинення ним дій в інтересах останнього, а саме за не інформування органу досудового розслідування про ново виявлені обставини, за фактом вчинення протиправної діяльності громадянина ОСОБА_10 , щодо незаконного заволодіння житлом шляхом обману та зловживання довірою в ході виконання доручень.
23.08.2016 року о 18 год. 55 хв. ОСОБА_9 , знаходячись разом із ОСОБА_7 у приміщенні кафе 777 за адресою: м. Житомир, вул. Героїв Десантників, 25, одержали від ОСОБА_10 частину раніше обумовленої неправомірної вигоди у сумі 65 000 гривень. Одержані грошові кошти в свою чергу відповідно до усної домовленості із ОСОБА_9 , ОСОБА_7 заздалегідь обіцяв переховати, чим сприяв в одержанні службовою особою капітаном поліції ОСОБА_9 неправомірної вигоди для себе за не вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданого службового становища, поєднаного з вимаганням неправомірної вигоди.
Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 16 січня 2017 року відмовлено у задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту щодо ОСОБА_7 .
Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання в межах строку досудового розслідування.
Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки:
-прибувати до слідчого, прокурора за першим викликом та до суду за кожною вимогою;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- утриматись від спілкування з особами, визначеними слідчим;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;
Строк дії ухвали до 24.01.2017 року.
У разі невиконання покладених на підозрюваного обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює прокурор військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_6 .
В апеляційній скарзі підозрюваний просить ухвалу слідчого судді про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання скасувати повністю Посилається на те, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, оскільки суперечить нормам КПК України. Зазначає, що прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а слідчим суддею безпідставно застосовано щодо нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, оскільки жодних законних підстав та потреб у цьому не було.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного та його захисника, які підтримали свою апеляційну скаргу, думку прокурора про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали слідчого судді без зміни, перевіривши ухвалу в межах доводів апеляційної скарги та ст.404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Порядок застосування запобіжного заходу визначено положеннями ст.. 194 КПК України.
Відповідно до частини першої даної норми під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбаченихстаттею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Разом з тим відповідно до ч.3 ст.194 КПК України слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.
З ухвали слідчого судді вбачається, що прокурором доведено а слідчим суддею встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27, ч.3 ст. 368 КК України.
Зазначені висновки слідчого судді не оспорювалися і в апеляційній скарзі.
Разом з тим слідчим суддею було встановлено, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст.. 177 КПК України, у зв`язку з чим слідчий суддя обгрунтовано прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання та обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, і такий висновок не було оскаржено ніким з учасників судового розгляду.
Проте слідчий суддя, вірно встановивши наявність обґрунтованої підозри та недоведеність ризиків за ст.. 177 КПК України в порушення вищенаведених положень ч.3 ст. 194 КПК України замість відмови у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу та зобов`язання підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, помилково застосував положення ч.4 ст. 194 КПК України та безпідставно застосував більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, хоча такий запобіжний захід, як і будь-який інший застосовується при наявності не тільки підозри у вчиненні злочину а й ризиків, передбачених ст.177 КПК України.
Такі висновки слідчого судді є суперечливими та здійсненні з порушенням вимог норм КПК України.
З огляду на викладе ухвала слідчого судді не може залишатися в силі та підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою колегія суддів вважає за необхідне на підставі наведених вище положень ч.1, 3 ст. 194 КПК України відмовити в задоволенні клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_7 будь-якого запобіжного заходу та зобов`язати ОСОБА_7 прибувати за кожною вимогою до суду , слідчого та прокурора.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 16 січня 2017 року скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_7 відмовити.
Зобов`язати ОСОБА_7 прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого та прокурора.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: