Дата документу Справа № 332/3582/16-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/411/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст.15 ч.3 ст.185 ч.3 КК УкраїниСуддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 березня 2017 року м.Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на вирок Заводського районного суду м.Запоріжжя від 24 листопада 2016 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новобогданівка Мелітопольського району Запорізької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винним і засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком суду ОСОБА_8 засуджено за те, що він, будучи раніше засудженим за скоєння корисливих злочинів, судимість за які в установленому законом порядку не знято і не погашено, знову скоїв корисливий злочин за таких обставин.

Так, 23.06.2016 року, приблизно о 17 годині 40 хвилин ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у інше приміщення, діючи повторно, з корисливих мотивів, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом подолання огорожі, незаконно проник до бані, яка розташована на території домоволодіння АДРЕСА_3 , вирішив викрасти дві каструлі із нержавіючого металу ємкістю 200 л, вартістю 2473 грн. 33 коп. та 30 л, вартістю 308 грн. 67 коп., які належать ОСОБА_9 .

Далі, враховуючи достатньо великі розміри даних каструль, ОСОБА_8 вирішив виносити їх з приміщення по одній. Взявши каструлю ємкістю 200 літрів, ОСОБА_8 направився до огорожі домоволодіння АДРЕСА_3 , після чого перекинув вказану каструлю через огорожу та слідом сам переліз через дану огорожу. Після того ОСОБА_8 сховав викрадену каструлю у лісопосадці, яка розташована по вул. Типографічній в м. Запоріжжі.

Далі, 23.06.2016 року продовжуючи свій єдиний злочинний умисел, ОСОБА_8 приблизно о 18 годині 30 хвилин, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає шляхом подолання огорожі, знову незаконно проник до бані, яка розташована на території домоволодіння АДРЕСА_3 , де намагався таємно викрасти каструлю із нержавіючого металу ємкістю 30 л, а саме перекинувши її через огорожу домоволодіння АДРЕСА_3 , після чого сам намагався перелізти через неї, але не зміг довести свій злочинний умисел до кінця, з причин, що не залежали від його волі, так як був затриманий сином потерпілої ОСОБА_10 .

Дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення. Йому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного судом покарання з випробуванням в 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК. Вирішено питання про запобіжний захід та речові докази.

В апеляційній скарзі прокурор, не погоджуючись із ухваленим щодо ОСОБА_8 рішенням суду через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, просить його скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому покарання за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд першої інстанції безпідставно призначив обвинуваченому покарання із застосуванням положень ст.75 КК, при цьому в достатній мірі не врахував усіх обставин вчинення злочину, його тяжкості і суспільної небезпеки, наявність того факту, що ОСОБА_8 раніше 7 разів притягався до кримінальної відповідальності щоразу за вчинення корисливих злочинів. До нього вже застосовувалась ст.75 КК. Проте обвинувачений знову вчиняв злочин в період іспитового строку. Даний злочин вчинено ОСОБА_8 трохи більше ніж через місяць від дня останнього звільнення обвинуваченого з місць позбавлення волі, що свідчить про стійку кримінальну спрямованість його поведінки. У зв`язку з чим призначене покарання не відповідає вимогам ст. 65 КК.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; доводи і вимоги прокурора, яка частково їх підтримала, вважаючи за необхідне призначити ОСОБА_8 з урахуванням обставин справи покарання із застосуванням ст.69 КК у виді арешту на строк 6 місяців; заслухавши думку обвинуваченого і його захисника, які заперечили проти вимог апеляційної скарги, вимагаючи вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право частково скасувати вирок суду та ухвалити новий вирок.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК, оскільки в апеляційній скарзі не порушується питання щодо оскарження висновків суду першої інстанції стосовно доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення і правильності кваліфікації його дій, колегія суддів вирок в зазначеній частині не перевіряла і не досліджувала. В зв`язку з чим, вважає встановленим вчинення ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК, за обставин встановлених судом першої інстанції і зазначених ним в оскарженому вироку.

Щодо доводів прокурора, наведених в апеляційній скарзі, про неправильне застосування кримінального закону та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення й особі обвинуваченого ОСОБА_8 , то вони є такими, що заслуговують на увагу.

Суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_8 покарання і звільняючи від його відбування виходив з того, що обвинуваченим вчинено тяжкий злочин, він раніше був засуджений, проте на обліку в наркологічному та психіатричному диспансері не перебуває, щиро покаявся; обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Проте з такими висновками районного суду в повній мірі погодитись не можна.

Згідно ч.2 ст.65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з вимогами ч.1 ст.75 КК, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, то він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Разом з тим, в мотивувальній частині оскаржуваного вироку суд всупереч наведених вимог ст.75 КК не навів жодних обставин, які б свідчили про можливість виправлення обвинуваченого без відбування ним призначеного покарання.

Дослідивши матеріали провадження і данні про особу ОСОБА_8 судова колегія дійшла глибокого переконання, що виправлення обвинуваченого із звільненням його від відбування призначеного покарання є неможливим.

Так, районний суд фактично залишив поза увагою, що обвинуваченим скоєно тяжкий злочин. ОСОБА_8 раніше аж 7 разів притягувався до кримінальної відповідальності. Судимості з обвинуваченого не знято та не погашено у встановленому законом порядку. Всі сім судимостей мають місце за вчинення корисливих злочинів. Щоразу, як ОСОБА_8 звільнявся з місць позбавлення волі, через невеликий проміжок часу він знову і знову вчиняв новий корисливий злочин проти власності. Тяжкий злочин, за який його притягнуто до відповідальності оскарженим вироком, вчинено ОСОБА_8 лише через місяць і сім днів з дня наступного після останнього його звільнення з місць позбавлення волі. Раніше ОСОБА_8 звільнявся на підставі ст.75 КК від відбування призначеного йому покарання. Проте знову вчиняв новий корисливий злочин в період іспитового строку.

Отже сукупність наведених обставин безумовно свідчить, що виправлення ОСОБА_8 без його ізоляції від суспільства є неможливим, адже наведені обставини красномовно свідчать про стійке небажання обвинуваченого ставати на шлях виправлення і змінити своє ставлення до вчинення нових злочинів. Цим обставинам у їх поєднанні районний суд не дав відповідної оцінки з точки зору суспільної небезпечності винної особи. А тому висновок районного суду про можливість виправлення ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства є безпідставним.

Разом з тим, судова колегія зважає на те, що ОСОБА_8 повністю визнав свою вину, розкаявся у вчиненому, сприяв органам досудового розслідування і суду якнайшвидшому встановленню істини у справі, шкода у справі не настала, потерпіла не наполягала на суворому покаранні, що, на переконання судової колегії, дає суду право призначити на підставі ст.69 КК біль м`який вид основного покарання, не зазначений в санкції ч.3 ст.185 КК, і призначити покарання у виді арешту. Проте з урахуванням вищенаведених даних про особу обвинуваченого судова колегія вважає за доцільне призначити ОСОБА_8 покарання у виді арешту у максимальному розмірі.

Отже, вирок районного суду в частині визначення виду, розміру і способу відбування покарання не можна визнати законним і обґрунтованим, тому в цій частині, судова колегія вважає за необхідне вирок суду скасувати і ухвалити новий вирок.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 420 КПК колегія суддів,

ЗАСУДИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Заводського районного суду м.Запоріжжя від 24 листопада 2016 року в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_8 за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України покарання у виді 6 (шести) місяців арешту.

Початок строку відбування покарання визначити з моменту початку його реального виконання чи затримання ОСОБА_8 .

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з часу його проголошення.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4