20.03.17
Справа № 635/6970/16-к
Провадження № 1-кп/635/328/2017
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 березня 2017 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у судовому засіданні у залі суду в смт Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.187 КК України,
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Харківського районного суду Харківської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.187 КК України.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 23 січня 2017 року строк тримання під вартою ОСОБА_3 продовжено на 60 діб, тобто до 23 березня 2017 року.
Вимогами п. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України передбачено, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Прокурор у судовому засіданні просив продовжити строк тримання під вартою відносно обвинуваченого, посилаючись на наявність ризиків, які дають підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно вливати на свідків, та неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Обвинувачений та його захисник у судовому засіданні заперечували проти продовження строку тримання під вартою, просили змінити запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Суд, вислухавши сторони кримінального провадження, при вирішенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, та клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, підвищену суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому, покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, а також дані про особу обвинуваченого, який проживає на території Харківської області без реєстрації, не працює та не має стабільного джерела прибутку, раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів з корисливих мотивів, а саме: 18 квітня 2012 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.1 ст. 186 КК України до 6 місяців позбавлення волі, звільненого 28 липня 2012 року, 24 січня 2013 року Київським районним судом м. Харкова ч.2 ст. 289, ст. 69 КК України до 3 років позбавлення волі, 05 серпня 2013 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за 186 ч.2, 69,263 ч.1, 70 ч.4 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, звільненого 25 січня 2016 року, який обвинувачується у тяжкому злочині, скоєному невдовзі після звільнення з місць позбавлення волі, що в сукупності свідчить про відсутність у обвинуваченого стримуючих факторів до антигромадської поведінки та схильність до вчинення злочинів, беручи до уваги посилання прокурора на те, що обвинувачений в разі зміни запобіжного заходу може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, вчинити незаконний вплив на свідка ОСОБА_6 , яка на теперішній час не допитана, та з якою як зазначив сам обвинувачений, проживає за однією адресою, суд вважає обґрунтованими доводи прокурора про існування ризиків, які стали підставою для застосування відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
При цьому суд враховую практику Європейського суду з прав людини, згідно якої тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
З огляду на наведене, суд вважає доцільним продовжити тримання обвинуваченого під вартою строком на шістдесят днів.
Вищевказані обставини свідчать про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
З огляду на зазначене підстав для задоволення клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу немає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 197, 199, 331КПК України, суд -
П О С Т А Н О В И В:

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань (№27) на шістдесят днів - до 18 травня 2017 року.
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу - відхилити.
Встановити строк дії ухвали до 18 травня 2017 року.
Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя ОСОБА_1