Дата документу Справа № 336/7337/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 336/7337/16-к Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/778/780/17 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7

розглянула 30 травня2017 року у закритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02 лютого 2017 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ромашево Тюменської області, громадянина України, який зареєстрований та мешкає за адресою АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Встановлені вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02 лютого 2017 року обставини:
ОСОБА_8 , будучи особою, раніше судимою за вчинення корисливих злочинів, судимість за які не знята і не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення і перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив, і період іспитового строку повторно скоїв корисливий злочин при наступних обставинах:
23.03.2016 р. о 14 год. 00 хв., ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадання чужого майна, діючи з корисливих мотивів, повторно та з метою в подальшому розпорядитися їм на свою користь, відкрив вхідну хвіртку подвір`я будинку АДРЕСА_2 , де знаходячись на подвір`ї вказаного будинку, таємно викрав велосипед чорного кольору, вартість якого, згідно висновку експерта ЗНДКЦ МВС України № 698 від 01.06.2016 р. складає 410 грн. 63 коп., тим самим спричинив ОСОБА_9 матеріальний збиток на вказану суму.
Вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02 лютого 2017 року:
ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та йому призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано покарання за попереднім вироком від 27.01.2016 року і остаточно призначено покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Строк покарання постановлено рахувати з 11.11.2016 року.

Запобіжний захід ОСОБА_8 , до вступу вироку в законну силу, залишено без змін - тримання під вартою.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_10 , посилається на незаконність та необґрунтованість вироку з підстав невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Вважає, що не враховано усіх пом`якшуючих вину обставин ОСОБА_8 , так як судом визнано тільки щире каяття. Зазначає про наявність обставин, пом`якшуючих покарання, а саме позитивної характеристики з місця проживання, перебування на утриманні ОСОБА_8 неповнолітньої дитини, матері, яка на теперішній час не працює, повного відшкодування матеріальної шкоди потерпілому, яке було здійснено добровільно, та відсутність будь-яких претензій в потерпілого до ОСОБА_8 . Просить з урахуванням положення ч. 1 ст. 69 КК України вирок суду в частині призначеного покарання змінити та призначити обвинуваченому більш м`яке покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.
Заслухавши доповідача, адвоката ОСОБА_7 , яка підтримала вимоги апеляційної скарги та прохала про призначення обвинуваченому остаточного покарання у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі, вислухавши позицію прокурора, який висловив заперечення доводам та вимогам сторони захисту, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України та загальної засади змагальності кримінального провадження, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Виходячи з визнаних судом доведеними фактичних обставин справи, дії ОСОБА_11 кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадання чужого майна (крадіжки) поєднане з проникненням у сховище, вчинене повторно.
Висновки суду першої інстанції щодо наведених обставин не оспорюються, отже перевірці апеляційним судом не підлягають.
Стосовно вимог апеляційних скарг щодо пом`якшення призначеного покарання, застосування положень ст. 69 КК України судова колегія виходить з положень ст. ст. 50, 65 КК України, які судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання були дотримані.
Згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Отже ці дані підлягають обов`язковому врахуванню.

Крім того, під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень ст.ст. 66, 67 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання суд визнав активне сприяння у встановленні істини та щире каяття.

Одночасно суд першої інстанції прийняв до уваги наявність судимостей за вчинення корисливих злочинів, які не зняті та не погашені в установленому законом порядку, вказані злочини обвинувачена вчинила у випробувальний термін, що свідчить про схильність ОСОБА_8 до вчинення протиправних злочинних діянь та небажання ставати на шлях виправлення та стало наслідком при призначенні остаточного покарання застосування положень ст. 71 КК України.

Стосовно інших відомостей щодо особистості обвинуваченого, то вони не виправдовують ОСОБА_8 поряд з тим обвинуваченням, яке йому інкримінується та, з урахуванням інших обставин справи, на думку судової колегії, не можуть слугувати підставами для зменшення призначеного покарання.
Суд першої інстанції вважав, що виправлення ОСОБА_8 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства та не вбачав підстав, при призначенні покарання за ч. 3 ст. 185 КК України, застосувати положення ст. 69 КК України, взявши до уваги всі обставини у їх сукупності.

Наявність обставин щодо незнятих та непогашених судимостей, не працевлаштованість останнього у сукупності із скоєнням вказано злочину в період іспитового строку за попереднім вироком суду, що на думку судової колегії, засвідчує системний характер протиправної поведінки ОСОБА_8 та давали суду підстави для призначення покарання, пов`язаного з ізоляцією від суспільства з застосуванням положень ст. 71 КК України.

Обставини, на які посилається апелянт, як на підстави для зміни вироку суду і зменшення розміру покарання, вже були належним чином враховані судом під час його призначення.

Разом з тим обставина наявності на утриманні обвинуваченого неповнолітньої дитини, є документально не доведеною, оскільки надане свідоцтво про народження дитини ОСОБА_12 (а.с.61) не виявляє батьківства ОСОБА_8 .

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_8 покарання відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України, є домірним скоєному та особистості обвинуваченої, а тому, вимоги, викладені в апеляційні скарзі адвокатом ОСОБА_7 задоволенню не підлягають.

Підстав вважати призначене ОСОБА_8 покарання явно несправедливим через невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, про що зазначається в апеляційній скарзі, не вбачається, наслідком чого є відмова у задоволенні апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 .

Одночасно судова колегія на підставі положень Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року № 838-VIII, та відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, вважає за необхідне обвинуваченому зарахувати в строк відбуття ним покарання за даним вироком час попереднього ув`язнення в період з дня фактичного затримання з 11.11.2016 року по 30.05.2017 року включно, з урахуванням положень ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» та ч. 2 ст. 532 КПК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02 лютого 2017 року відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, залишити без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_8 в строк відбуття призначеного вироком покарання термін його попереднього ув`язнення по даному кримінальному провадженню з 11.11.2016 року по 30.05.2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня оголошення, а засудженим, який утримується під вартою в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4