Справа № 703/561/16-к
Провадження № 1-кп/711/72/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2017 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участі прокурора ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши кримінальне провадження № 00014529 за звинуваченням:

1)ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, не судимого, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 ;

2)ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, з середньою освітою, не судимого, мешканця АДРЕСА_3 ;

3)ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, з неповною середньою освітою, в силу ст. 89 КК України не судимого, мешканця АДРЕСА_4 ,

в скоєнні злочину, відповідальність за який передбачена п.12 ч.2 ст. 115 КК України, суд

встановив:

Підсудними ОСОБА_11 , ОСОБА_9 і ОСОБА_10 вчинено умисний злочин групою осіб за наступних обставин.

На ґрунті особистих неприязних стосунків до раніше незнайомого ОСОБА_12 , маючи умисел заподіяти йому умисні тілесні ушкодження, підсудні ОСОБА_11 , ОСОБА_10 і ОСОБА_9 утрьох біля 23 години 20 хвилин 26 серпня 2015 року на автомобілі ЗАЗ-110206 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував підсудний ОСОБА_10 , приїхали в село Лозуватка Шполянського району Черкаської області та проникли в приміщення жилого будинку АДРЕСА_5 , де спав ОСОБА_12 , і умисне нанесли йому заздалегідь пристосованими для вчинення злочину невстановленими дерев`яними предметами, схожими з битками, численні удари по голові, тулубу та кінцівках, заподіявши йому тілесні ушкодження.

Після цього підсудні з метою продовження реалізації злочинного умислу на заподіяння Гевку тілесних ушкоджень силоміць перетягли його до салону вказаного автомобіля та вивезли до ділянки НОМЕР_2 кілометра автодороги сполученням «Золотоноша-Черкаси-Умань», яка знаходиться поблизу села Миколаївка Смілянського району Черкаської області, де підсудний ОСОБА_13 наніс йому численних ударів невстановленим предметом по голові та тулубу, після чого підсудні залишили ОСОБА_12 та покинули місце скоєння злочину.

Спільними діями підсудних ОСОБА_11 , ОСОБА_10 і ОСОБА_9 , які діяли групою осіб, ОСОБА_12 заподіяно тілесні ушкодження:

-вдавлений перелом кісток склепіння черепа зліва, що відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень;

-перелом нижньої щелепи справа з крововиливами в м`які тканини навколо перелому, перелом лівої виличної кістки з крововиливами в м`які тканини навколо перелому, визначити ступінь тяжкості яких неможливо;

-переломи 4,5,6 ребер між передньою підпахвинною та середньо-ключичною лініями справа і 8,9,10,11 ребер зліва між задньою підпахвинною та лопатковою лініями з крововиливами навколо них; переломи 1,7,8,9,10 ребер справа та 6 ребра справа по задній під пахвинній лінії; переломи 4,5,6,7 ребер зліва, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості;

-крововиливи в м`які тканини правої завушної ділянки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Вказаними умисними діями підсудні ОСОБА_11 , ОСОБА_10 і ОСОБА_9 скоїли злочин, передбачений ч.2 ст. 121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, вчинене групою осіб.

Підсудні винуватими себе у вчиненні зазначеного злочину не визнали і пояснили наступне.

ОСОБА_11 : він був знайомий з неповнолітньою ОСОБА_14 , яка по телефону попросила приїхати до неї, на що він погодився і домовився з ОСОБА_15 щоб той відвіз його в село Лозуватка Шполянського району Черкаської області, де мешкала його знайома. Про цю поїздку стало відомо ОСОБА_16 , який поїхав також із ними за власною ініціативою. Зустрівшись із ОСОБА_17 в обумовленому по телефону місці, він узнав від неї про те, що співмешканець її матері раніше невідомий йому ОСОБА_18 знущається над дівчиною та її братом ОСОБА_19 , домагався їх, незважаючи на те, що вони звертались до міліції. З метою захисту ОСОБА_17 та ОСОБА_19 він вирішив вигнати ОСОБА_18 і відправити його в Миколаїв, звідки той був родом. З цією метою він попросив ОСОБА_20 зайти в будинок і перевірити чи вдома ОСОБА_18 , потім, отримавши ствердну інформацію від ОСОБА_19 , зайшов до будинку з ОСОБА_16 і ОСОБА_15 та взяв з собою палку, яку підібрав біля двору, для того щоб убезпечитись від можливої агресивної поведінки ОСОБА_18 . Зайшовши до кімнати в будинку, де спав ОСОБА_18 , він запропонував тому покинути сім`ю ОСОБА_21 , зібрати речі і виїхати до ОСОБА_22 , але ОСОБА_18 почав його ображати, тому він наніс йому по тулубу декілька ударів палицею і в цей час мати ОСОБА_19 і ОСОБА_17 ОСОБА_23 вибігла з помешкання. Він попросив інших підсудних прослідкувати за ОСОБА_18 , а сам вийшов на вулицю, де не застав ОСОБА_23 , і знову повернувся до будинку та наказав ОСОБА_18 збирати речі. Той відмовився і ображав їх нецензурною лайкою, тому він закрив йому рота своєю кепкою і з кимсь із підсудних за руки вивів надвір, де ОСОБА_18 посадили в автомобіль під керуванням ОСОБА_15 і вивезли в напрямку м. Сміли. По дорозі він висловлював Гевку претензії з приводу його неправомірної поведінки і той погодився вибачитись. Підсудний зі свого телефону з`єднався з ОСОБА_24 і ОСОБА_18 приніс свої вибачення, але потім знову почав погрожувати, відмовлявся виїжджати до Миколаївської області, тому підсудний попросив ОСОБА_15 зупинити автомобіль, вийшов разом з ОСОБА_18 і наніс йому руками біля 10 ударів по тулубу і два рази в обличчя, після чого залишив живого ОСОБА_18 і разом з іншими підсудними повернувся до ОСОБА_25 . Вважає, що від його дій у ОСОБА_18 могли наступити тільки середньої тяжкості тілесні ушкодження.

ОСОБА_10 : він погодився на автомобілі відвезти ОСОБА_13 в с. Лозуватка Шполянського району до його дівчини і з ними поїхав ОСОБА_16 . Дорогу показував ОСОБА_13 і повідомив, що їх зустрінуть. Увечері їх зустріли раніше йому невідомі брат та сестра - ОСОБА_19 і ОСОБА_17 . Остання пішла з ОСОБА_13 , а в автомобіль сів ОСОБА_19 і показав дорогу до їх дому. Поки він відшуковував неполадки в автомобілі, підійшли ОСОБА_13 з ОСОБА_17 , остання зі своїм братом зайшла у двір. ОСОБА_19 вийшов з двору, про щось переговорив з ОСОБА_13 і той запропонував їм утрьох зайти в будинок щоб поговорити з ОСОБА_18 , який раніше судимий і він з ОСОБА_16 повинні були підстрахувати ОСОБА_13 від можливої агресії з боку ОСОБА_18 . Коли вони утрьох зайшли до приміщення, то побачив в руках ОСОБА_13 палку, якою той замахнувся і розбив лампочку, після чого 4-5 разів наніс удари лежачому на ліжку Гевку в область, як він визначився зі звуків, нижніх кінцівок і таза. З приміщення вибігла якась жінка, за якою направився ОСОБА_13 , але потім повернувся і разом з ОСОБА_16 почав виводити з будинку ОСОБА_18 , який опирався, тому ОСОБА_13 чимсь закрив йому рота. Він змінив ОСОБА_13 і разом з ОСОБА_16 утримував ОСОБА_18 , потім всадили його в автомобіль і поїхали в напрямку Черкас. По дорозі ОСОБА_13 з ОСОБА_18 сиділи на задньому сидінні і про щось спорили, потім на вимогу ОСОБА_13 він зупинив автомобіль, з якого вийшли ОСОБА_18 з ОСОБА_13 . Останній через деякий час повернувся і сказав, що ОСОБА_18 добереться сам і вони поїхали утрьох в Черкаси. Визнає себе винуватим у незаконному позбавленні потерпілого волі, оскільки тілесних ушкоджень йому не наносив.

ОСОБА_9 : він за компанію поїхав з ОСОБА_13 до його знайомої дівчини в село на автомобілі, яким керував ОСОБА_15 . Їх зустріли раніше йому незнайомі ОСОБА_19 і ОСОБА_17 . До останньої вийшов ОСОБА_13 , а в автомобіль сів ОСОБА_19 і вони під`їхали до їх будинку, куди підійшли ОСОБА_13 з ОСОБА_17 . Та з братом зайшла у двір, ОСОБА_19 невдовзі повернувся і про щось поговорив з ОСОБА_13 . Той сказав їм з ОСОБА_15 , що йому з кимсь треба переговорити, і попросив їх бути присутніми, щоб не виникло бійки. По дорозі ОСОБА_13 підібрав якусь палку і вони утрьох зайшли в помешкання, де на ліжку лежали незнайомі чоловік та жінка. ОСОБА_13 раптово для нього ( ОСОБА_16 ) почав бити палкою мужчину, як потім виявилось ОСОБА_18 , по тулубу, а жінка вибігла надвір. За нею направився ОСОБА_13 , але повернувся і сказав, що ОСОБА_18 кудись треба вивезти, тому вони з ОСОБА_15 вивели ОСОБА_18 за руки з будинку, разом з ОСОБА_13 посадили в автомобіль і поїхали. Змісту розмови ОСОБА_13 з ОСОБА_18 , які сиділи на задньому сидінні, він не чув, але по дорозі ОСОБА_18 нецензурно виражався і за пропозицією ОСОБА_13 вони зупинились, він вийшов з автомобіля, в якому були тільки передні двері, і випустив ОСОБА_18 з ОСОБА_13 , а потім сів в автомобіль. ОСОБА_13 почав по телефону комусь дзвонити і відійшов з ОСОБА_18 від автомобіля. Через певний час ОСОБА_13 повернувся і повідомив, що поговорив з ОСОБА_18 і той утік. Жодних тілесних ушкоджень ОСОБА_18 не наносив, але визнає себе винним у незаконному позбавленні його свободи.

Винуватість підсудних ОСОБА_11 , ОСОБА_9 і ОСОБА_10 у скоєнні зазначеного у вироку кримінального правопорушення (злочину) доведена наступними доказами.

Під час огляду місця події 22.09.2015 р. в лісосмузі в адміністративних межах с. Миколаївка Смілянського району Черкаської області неподалік автодороги сполученням Золотоноша-Черкаси-Умань виявлено прикиданий будівельним сміттям труп людини в стадії пізніх трупних змін у вигляді муміфікації (т.1 а.с.2-10).

При огляді трупа на ньому виявлені численні тілесні ушкодження (т.1 а.с.14-22).

Висновками судової криміналістичної (дактилоскопічної) експертизи встановлено співпадіння папілярних узорів пальців рук вказаного трупа з дактилокартою ОСОБА_12 (т.1 а.с. 109-113). Таким чином, перед судом доведено те, що при огляді місця події 22.09.2015 р. в лісосмузі виявлено труп саме ОСОБА_12 .

Свідок ОСОБА_23 пояснила, що має двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_19 і доньку ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які навчаються в інтернаті, а влітку 2015 року перебували за кордоном. Вона познайомилась із ОСОБА_12 і стала з ним проживати приблизно з березня 2015 року. Коли діти приїхали (спочатку син, а потім донька), то між ними і ОСОБА_18 склались неприязні стосунки, діти скаржились на нього, що він застосовував до них насильство, донька показувала синці і розповідала, що він її домагався. На її вимогу покинути їх ОСОБА_18 пообіцяв, що дітей ображати більш не буде.

Увечері 26.08.2015 р. діти відпросились до клубу, а вони з ОСОБА_18 лягли спати. Після 23 години діти повернулись, в хату забігло троє хлопців, одного з яких ОСОБА_13 , вона впізнала. У всіх трьох в руках були дерев`яні предмети: у ОСОБА_13 подібний до булави, а в двох інших подібні до биток, і вони утрьох почали наносити ОСОБА_18 удари цими предметами, при чому ОСОБА_13 перший удар наніс булавою по голові, від чого ОСОБА_18 перестав подавати ознаки життя, інші били по тулубу та кінцівках і всього в її присутності було нанесено біля п`яти ударів, після чого вона втекла на вулицю. Там побачила свою доньку ОСОБА_17 без свідомості, до них виходив ОСОБА_13 і допомагав привести доньку до тями. Потім свідок сховалась в городі і не бачила наступних подій, додому повернулась під ранок, виявила розбиту лампочку в тій кімнаті, де відбувалось побиття ОСОБА_18 , сліди крові на різних предметах. Гевка не було, хоча його речі та документи залишились удома, а син ОСОБА_19 розповів, що телефонував ОСОБА_13 і повідомив, що відправив ОСОБА_18 в Миколаїв, звідки той родом.

Під час слідчого експерименту свідок ОСОБА_23 на місці події також дала аналогічні показання щодо умисних дій всіх підсудних, які утрьох наносили удари ОСОБА_18 (т.1 а.с.37).

Свідок ОСОБА_26 пояснила суду, що дружила з ОСОБА_13 , через якого познайомилась із ОСОБА_16 . В липні 2015 р. приїхала додому і дізналась, що мати проживає з ОСОБА_18 , який придирався до неї з братом, бив і ображав, забороняв спілкуватись із матір`ю, домагався їх і вони звертатись за допомогою в міліцію, але це не допомогло і ОСОБА_18 став вести себе ще агресивніше. Про все це вона по телефону розповіла ОСОБА_13 і той пообіцяв приїхати і відправити ОСОБА_18 до ОСОБА_22 . Домовившись попередньо, вони із братом зустрілись увечері 26.08.2015 р. з підсудними, які приїхали на автомобілі. Вона до свого дому направилась з ОСОБА_13 пішки, а брат поїхав туди на автомобілі з рештою підсудних. Потім вони з братом зайшли у двір, вона направилась у літню кухню, а брат зайшов у будинок, звідки через деякий час із криком вибігла матір, побачивши яку, свідок втратила свідомість. Потім прийшла до тями і побачила, що двоє хлопців (не ОСОБА_13 ) вивели під руки ОСОБА_18 і посадили в автомобіль, який стояв у дворі. Потім вона знову втратила свідомість, ніяких предметів у руках підсудних не помітила. Через деякий час ОСОБА_18 зателефонував і просив пробачення, чого раніше не траплялось. Наступного дня приїхав ОСОБА_13 і пояснив, що відправив ОСОБА_18 до ОСОБА_22 .

Свідок ОСОБА_27 показав суду, що після приїзду з-за кордону дізнався про те, що мати проживає з ОСОБА_18 , про якого в нього склалось негативне враження. Після приїзду сестри ОСОБА_18 почав їх ображати, застосовувати фізичне і психологічне насильство, не дозволяв спілкуватись із матір`ю, а звертання в міліцію не допомогло. 26.08.2015 р. зателефонував знайомий сестри ОСОБА_13 і він підтвердив йому про дії ОСОБА_18 , після чого ОСОБА_13 пообіцяв увечері приїхати і відправити ОСОБА_18 на ОСОБА_28 . Домовившись із ОСОБА_13 про час та місце зустрічі, вони з сестрою пішли до клубу, де біля 23 години зустрілись з ОСОБА_13 , який приїхав разом з двома невідомими йому хлопцями. ОСОБА_13 з його сестрою пішли пішки до будинку, а він з двома іншими підсудними направився туди на автомобілі. Підсудні попросили його зайти до будинку і вияснити, що робить ОСОБА_18 , а якщо спить, то де саме. Він побачив, що ОСОБА_18 і мати лежать у ліжку при увімкненому світлі, про що розповів підсудним. Ті втрьох зайшли всередину будинку і у когось із них в руках була палка, після чого почувся звук розбитої лампочки і світло погасло. З будинку лунав крик ОСОБА_18 , звідти вибігла мати, а сестра в цей час втратила свідомість біля літньої кухні. Поки він допомагав сестрі, з будинку двоє підсудних (хто саме вказати не може) вивели під руки ОСОБА_18 , у роті якого був кляп, а третій в цей час відчиняв ворота з двору Потім ОСОБА_18 посадили в автомобіль і підсудні виїхали з двору.

Через певний час зателефонував ОСОБА_13 і передав телефон ОСОБА_18 , який просив у них пробачення, а ОСОБА_13 сказав, що вони відправляють ОСОБА_18 в Миколаїв. В будинку свідок бачив сліди крові на простирадлі, яке він спалив разом з деякими предметами одягу ОСОБА_18 .

Під час слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_23 знайдено сліди багаття з залишками обгорілих фрагментів тканини та фурнітури одягу, що об`єктивно підтверджує показання про знищення свідками предметів зі слідами крові, які були виявлені після побиття ОСОБА_12 .

Під час досудового розслідування неповнолітня ОСОБА_26 упізнала по фотознімках ОСОБА_9 , який разом з ОСОБА_11 забрав з будинку ОСОБА_18 (т.1 а.с.54), а неповнолітній свідок ОСОБА_27 за фотознімками впізнав ОСОБА_11 , ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , які приїжджали на автомобілі, яким керував ОСОБА_15 , і забрали з їх будинку ОСОБА_18 (т.1 а.с. 60, 63, 66).

Згідно з копією довіреності власник автомобіля ЗАЗ-110206 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 уповноважив керувати ним підсудного ОСОБА_10 (т.1 а.с.40).

При огляді вказаного автомобіля вилучено частину паска безпеки, сітку з динаміка, чохол з переднього пасажирського сидіння, килимок, виріз тканини з заднього сидіння зі слідами бурої речовини, сліди пальців та долонь (т.1 а.с. 23-26).

Згідно з висновками судово-медичної імунологічної експертизи на вилученому при огляді автомобіля паску безпеки виявлено кров людини з домішками поту, походження яких від ОСОБА_18 не виключено (т.1 а.с. 99-102).

За висновками аналогічної експертизи на сітці динаміка також знайдено кров, визначити видову належність якої неможливо (т.1 а.с.104-105).

Проведеною криміналістичною експертизою встановлено, що частина виявлених при огляді автомобіля папілярних узорів залишена ОСОБА_13 та ОСОБА_15 , що об`єктивно підтверджує спільне перебування цих підсудних у вказаному автомобілі (т.1 а.с.115-125).

Під час огляду будинку АДРЕСА_5 виявлено сліди пальців та долонь (т.1 а.с.27-34).

За висновками криміналістичної дактилоскопічної експертизи частина виявлених слідів залишена підсудним ОСОБА_13 , що об`єктивно підтверджує його перебування в будинку, де проживав ОСОБА_18 (т.1 а.с.127-141).

Аналіз абонентських з`єднань телефонів, якими користувались підсудні ОСОБА_13 та ОСОБА_15 , свідчить про те, що вони увечері 26.08.2015 р. перебували в Шполянському районі Черкаської області (т.1 а.с. 167-169).

Аналізуючи наведені докази в їх сукупності (показання підсудних, свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_26 і ОСОБА_27 , дані протоколів слідчих (розшукових) дій і висновки експертиз), суд дійшов до висновку про те, що саме підсудні ОСОБА_13 , ОСОБА_15 і ОСОБА_16 проникли в будинок АДРЕСА_5 , із застосуванням фізичного насильства забрали звідти і вивезли на автомобілі Гевка.

Незважаючи на те, що підсудні заперечують ту обставину, що ОСОБА_18 в приміщенні вказаного будинку били, крім ОСОБА_13 , і ОСОБА_15 з ОСОБА_16 , суд приходить до висновку про те, що їх показання в цій частині не відповідають дійсності.

Єдиний очевидець подій, що почали відбуватись у вказаному приміщенні свідок ОСОБА_23 як під час досудового розслідування, так і в судовому засіданні дала стабільні покази про те, що удари ОСОБА_18 наносили всі підсудні утрьох і що у кожного з них були предмети, подібні до палок, які вони використовували при побитті ОСОБА_18 .

Суд встановив суттєві суперечності в показаннях підсудних щодо розвитку подій: ОСОБА_13 показав суду, що не мав наміру застосовувати фізичне насильство до ОСОБА_18 і спочатку запропонував йому добровільно покинути сім`ю ОСОБА_21 і виїхати до ОСОБА_22 , але той нібито відмовився і почав ображати його, й тільки після цього він наніс ОСОБА_18 удари палицею. Двоє інших підсудних показали суду, що такої розмови між ОСОБА_18 і ОСОБА_13 не відбулось, а останній зразу й несподівано для них почав бити Гевка, розбивши перед цим палицею лампочку. Цю обставину підтвердила свідок ОСОБА_23 про те, що всі нападники без попередньої розмови почали бити палицями Гевка. З показань свідка ОСОБА_29 також встановлено, що зразу після проникнення підсудних в житло погасло світло і почувся крик ОСОБА_18 .

Крім того, показання підсудних про те, що вони приїхали в с. Лозуватка без мети застосування фізичного насильства до ОСОБА_18 , а про його неправомірну поведінку до ОСОБА_17 і ОСОБА_20 узнали тільки після приїзду, спростовуються іншими доказами.

Так, свідки ОСОБА_26 і ОСОБА_27 показали, що про таку поведінку ОСОБА_18 повідомляли ОСОБА_13 по телефону та в соціальних мережах і той пообіцяв приїхати і відправити ОСОБА_18 на ОСОБА_28 . За попередньою домовленістю з ОСОБА_13 свідки відпросились у матері з дому на зумовлене місце зустрічі з ним. Підсудні ОСОБА_15 і ОСОБА_16 підтвердили те, що зі слів ОСОБА_30 з братом повинні зустріти їх в селі. Подальша поведінка ОСОБА_13 , який запропонував ОСОБА_31 зайти у дім і розвідати обстановку та розповісти їм, чи вдома ОСОБА_18 і де він знаходиться, після чого, отримавши відповідну інформацію, всі підсудні утрьох проникли до будинку, де почали наносити удари Гевку палицями, свідчить про їх попередню домовленість між собою про заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_18 і про те, що вони діяли групою осіб.

Вказані свідки негативно ставились до ОСОБА_18 , звертались за захистом та допомогою до ОСОБА_13 і у них немає підстав безпідставно звинувачувати підсудних.

Аналіз зазначених доказів переконує суд в тому, що підсудні, намагаючись уникнути заслуженої відповідальності за скоєний злочин, дали суду частково неправдиві показання щодо фактичних обставин справи.

У відповідності з вимогами ч.4 ст. 95 КПК України суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатись на них, тому суд не бере до уваги як доказ показання під час досудового розслідування підсудного ОСОБА_13 , зафіксовані з використанням відеозапису.

Разом із тим, висновок експерта є джерелом доказів і згідно з положеннями ч.3 ст. 101 КПК України повинен ґрунтуватись на відомостях, які експерт сприймав безпосередньо або вони стали відомі йому під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення дослідження.

З висновків судово-психіатричних експертиз встановлено, що ОСОБА_15 під час проведення експертизи пояснював свою поїздку з Черкас в с. Лозуватку необхідністю «угомонити» на прохання ОСОБА_13 якогось чоловіка, який ліз до дівчини; ОСОБА_13 пояснював експертам свою поїздку необхідністю вияснити стосунки з ОСОБА_18 , а також, що під час поїздки з ОСОБА_18 вони вийшли з автомобіля і він наніс ОСОБА_18 удар якимось предметом по голові (т.1 а.с.81/зв., а.с.93). Таким чином, висновки експертиз ґрунтуються на відомостях, які експерти сприйняли безпосередньо від підекспертних (обвинувачених).

Це ще раз спростовує показання підсудних про випадкову сумісну поїздку і підтверджує їх попередню домовленість заподіяти ОСОБА_18 тілесні ушкодження за його неправомірну поведінку.

Вказане, а також показання підсудних в тій частині, що в будинку підсудний ОСОБА_13 наносив удари палицею Гевку, стабільні показання свідка ОСОБА_23 про те, що всі підсудні утрьох наносили удари Гевку такими предметами, показання свідка ОСОБА_29 про те, що у одного з підсудних він бачив палицю і після їх проникнення в будинок погасло світло та почувся крик ОСОБА_18 , а потім він бачив сліди крові на різних предметах в житлі, показання цього свідка і свідка ОСОБА_32 про те, що підсудні насильно вивели з будинку ОСОБА_18 , який був з кляпом в роті й самостійно не пересувався, дають суду підставу вважати доведеним, що всі підсудні утрьох групою осіб в приміщенні будинку АДРЕСА_5 застосували фізичне насильство до ОСОБА_18 і нанесли йому численні удари невстановленими дерев`яними предметами (палками), заподіявши тілесні ушкодження. Підсудним інкриміновано застосування при вчиненні злочину дерев`яних биток, якими є спеціально оброблені предмети певної конфігурації, призначені для спортивних ігор, але знаряддя злочину не вилучені, очевидці не можуть точно описати їх характеристик, тому суд не вважає доведеним, що підсудні використовували саме битки, а не інші невстановлені дерев`яні предмети.

Підсудним також висунуто обвинувачення в тому, що вони наносили ОСОБА_18 удари заздалегідь пристосованими для вчинення злочину невстановленими під час проведення досудового розслідування дерев`яними битками.

Суд мотивував своє рішення щодо знарядь злочину, використаних всіма підсудними, і прийшов до висновку, що вони використовували невстановлені дерев`яні предмети, подібні до палок. Вирішуючи питання про те, чи були ці предмети заздалегідь пристосовані для вчинення злочину, суд виходить з поняття таких предметів, вжитого в ч.4 ст. 296 КК України. Цією статтею передбачено відповідальність за вчинення злочину, зокрема, із використанням іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень. Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 22.12.2006 р. «Про судову практику у справах про хуліганство», спеціально пристосованими для нанесення тілесних ушкоджень слід визнавати предмети, які пристосовані винною особою для цієї мети наперед або під час учинення хуліганських дій, а заздалегідь заготовленими - предмети, які хоч і не зазнали якоїсь попередньої обробки, але ще до початку хуліганства були приготовлені винним для зазначеної мети.

Таким чином, спеціально пристосованими для завдання тілесних ушкоджень можуть визнаватись і заздалегідь приготовлені винним предмети з цією ж метою. Оскільки судом встановлено, що підсудні заздалегідь приготували для нанесення ОСОБА_12 тілесних ушкоджень невстановлені дерев`яні предмети, подібні до палок, то суд вважає доведеним обвинувачення в частині використання підсудними заздалегідь пристосованих для вчинення злочину предметів.

Після заподіяння ОСОБА_18 тілесних ушкоджень в будинку підсудні з метою продовження злочинного умислу силоміць вивезли його на автомобілі під керуванням ОСОБА_15 до ділянки 68-го кілометру автодороги сполученням «Золотоноша-Черкаси-Умань», яка знаходиться поблизу с. Миколаївка Смілянського району Черкаської області, де підсудний ОСОБА_13 продовжив злочинні дії та наніс невстановленим предметом численні удари ОСОБА_18 по голові й тулубу.

До такого висновку суд дійшов, виходячи з наступного.

Підсудні пояснили суду, що вони по дорозі між с. Лозуватка та м. Сміла зупинились на вимогу ОСОБА_13 і той із ОСОБА_18 вийшов з автомобіля, а потім повернувся один.

З даних про телефонні з`єднання телефонів, якими користувались підсудний ОСОБА_13 та свідки ОСОБА_21 , свідчать про те, що ОСОБА_13 26.08.2015 р. виїхав з м. Черкаси приблизно о 20.03 год., біля 21.04 перебував в м. Сміла та близько 21.23 приїхав в с. Лозуватка. Після цього між цими абонентами до 22.24 не було з`єднань, що свідчить про те, що протягом цього часу ОСОБА_13 і свідок ОСОБА_26 перебували разом. Біля 23.51 год. ОСОБА_13 перебував в м. Сміла, а близько 00.24 год. 27.08.2015 р. повернувся в м. Черкаси. Із викладеного суд робить висновок про те, що поїздка підсудних у зворотному напрямку тривала значно довше, ніж поїздка з м. Черкаси в с. Лозуватка, тобто по дорозі вони зупинялись.

Сам ОСОБА_13 не заперечує того, що по дорозі між с. Лозуватка та м. Сміла автомобіль зупинявся і він знову застосував фізичне насильство до ОСОБА_18 , наносячи йому удари руками по тулубу і в обличчя. Як зазначено вище, експертам під час безпосереднього спілкування з ОСОБА_13 стало відомо про те, що він у цьому місці наносив удари ОСОБА_18 по голові якимсь предметом. Доказів тому, що інші підсудні ( ОСОБА_15 і ОСОБА_16 ) після зупинки автомобіля брали участь в побитті ОСОБА_18 разом з ОСОБА_13 , і що останній застосував саме дерев`яну битку, не надано.

Згідно з висновками судово-медичних експертиз № 212 та № 212/5 (т.1 а.с.11, 95) на трупі ОСОБА_12 виявлено тілесні ушкодження у вигляді вдавленого перелому кісток склепіння черепа зліва, перелому ребер справа та зліва, крововиливи в м`які тканини навколо перелому, перелому лівої виличної кістки з крововиливами в м`які тканини перелому, множинні переломи ребер справа і зліва, крововиливи в м`які тканини навколо переломів 4,5,6 ребер справа між передньою підпахвинною та середньо-ключичною лініями та навколо переломів 8,9,10,11 ребер зліва між задньою під пахвинною та лопатковою лініями, крововиливи в м`які тканини правої завушної ділянки.

Тілесні ушкодження у вигляді вдавленого перелому кісток склепіння черепа зліва відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, утворились від дії тупого твердого предмета з обмеженою в межах контакту поверхнею, ознак прижиттєвості цього ушкодження не виявлено.

Тілесні ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи справа з крововиливами в м`які тканини навколо перелому, перелому лівої виличної кістки з крововиливами в м`які тканини навколо перелому мають прижиттєве походження, час утворення яких неможливо встановити, утворились від дії тупих твердих предметів, але ступінь їх тяжкості встановити неможливо.

Тілесні ушкодження у вигляді переломів 4,5,6 ребер між передньою підпахвинною та середньо-ключичною лініями справа і 8,9,10,11 ребер зліва між задньою підпахвинною та лопатковою лініями з крововиливами навколо них утворились від дії тупих твердих предметів, мають прижиттєве походження, визначити час їх утворення неможливо із-за гнильних змін, за ступенем тяжкості відносно живих осіб відносяться до ушкоджень середньої тяжкості.

Тілесні ушкодження у вигляді переломів 1,7,8,9,10 ребер справа та 6 ребра справа по задній під пахвинній лінії, у вигляді переломів 4,5,6,7 ребер зліва утворились від дії тупих твердих предметів, не мають ознак прижиттєвості, відносно до живих осіб відносяться до ушкоджень середньої тяжкості.

Тілесні ушкодження у вигляді крововиливів в м`які тканини правої завушної ділянки утворились від дії тупого твердого предмета, мають прижиттєве походження, відносяться до легких тілесних ушкоджень у живих осіб, але визначити точний час їх утворення неможливо із-за виражених гнильних змін трупа.

Також на трупі виявлено відсутність внутрішніх органів, більшої частини м`яких тканин тіла, частини кінцівок, що частково пов`язано із гнильними процесами і частково із дією тварин.

Із-за вираженого гниття та скелетування трупа причина смерті ОСОБА_12 не встановлена і не встановлено причинного зв`язку між наявними тілесними ушкодженнями і причиною смерті.

З урахуванням характеру, локалізації й кількості наявних на трупі тілесних ушкоджень всі вони утворились не від одного, а від кількох (двох чи більше) предметів. При цьому тілесні ушкодження у вигляді вдавленого перелому кісток склепіння черепа зліва утворились від дії тупого твердого предмета з обмеженою в межах контакту поверхнею і не могли утворитись від ударів ногами чи руками. Всі інші тілесні ушкодження, а саме перелом нижньої щелепи справа з крововиливами в м`які тканини навколо перелому, перелом лівої виличної кістки з крововиливами в м`які тканини навколо перелому, множинні переломи ребер справа і зліва, крововиливи в тканини навколо переломів 4,5,6 ребер справа між передньою підпахвинною та середньоключичною лініями та навколо переломів 8,9,10,11 ребер зліва між задньою підпахвинною та лопатковою лініями, крововиливи в м`які тканини правої завушної ділянки, виникли внаслідок удару твердим (-ми) тупим (-ми) предметом (предметами), індивідуальні особливості яких не відобразились в наявних ушкодженнях, і могли утворитись від дії як кистей рук людини, затиснутих в кулак, так і від ударів ногами чи дерев`яними битками.

Визначити кількість нанесених по тілу ОСОБА_18 ударів неможливо, але всі виявлені на трупі тілесні ушкодження утворилися не менш як від восьмикратної дії тупих твердих предметів.

Фактичні обставини справи, що встановлені з перелічених показань свідків і підсудних та інших доказів, свідчать про те, що підсудні мали намір застосувати фізичне насильство до ОСОБА_18 заздалегідь пристосованими для вчинення злочину невстановленими дерев`яними предметами і застосували таке насильство, наносячи численні удари такими предметами Гевку по голові, тулубу та кінцівках в приміщенні будинку, а потім з метою продовження застосування фізичного насильства силоміць вивезли ОСОБА_18 і зупинились по дорозі, де ОСОБА_13 продовжив застосовувати фізичне насильство до ОСОБА_18 і знову наніс йому численні удари по голові й по тулубу невстановленим предметом.

Незважаючи на те, що експерту не вдалось встановити ознак прижиттєвості виявлених на трупі ОСОБА_18 тілесних ушкоджень, суд з урахуванням встановлених фактичних обставин справи, а саме того, що до приїзду підсудних у ОСОБА_18 не було таких тілесних ушкоджень, а підсудні завдали йому численних ударів невстановленими предметами, вважає доведеним те, що всі виявлені на трупі ОСОБА_18 тілесні ушкодження заподіяні Гевку за його життя і від умисних дій підсудних, які діяли групою осіб.

Допитаний в судовому засіданні експерт пояснив, що ознаки прижиттєвості деяких тілесних ушкоджень не встановлені із-за вираженого гниття та скелетування трупа ОСОБА_18 .

Із вказаного висновку встановлено, що виявлені на трупі ОСОБА_18 тілесні пошкодження утворились від дії не одного, а кількох (двох чи більше) предметів, що узгоджується з показаннями свідка ОСОБА_23 , яка була очевидцем того, що кожен з трьох підсудних при заподіянні тілесних ушкоджень ОСОБА_18 використовував предмети, подібні до палок, і спростовує показання підсудних, що тільки ОСОБА_13 використовував палку.

Також експерт підтвердив висновок про те, що тілесні ушкодження у вигляді вдавленого перелому кісток склепіння черепа зліва утворились від дії тупого твердого предмета з обмеженою в межах контакту поверхнею і не могли утворитись від ударів ногами чи руками, що спростовує показання підсудних про те, що удари таким предметом по голові ОСОБА_18 не наносились.

Незважаючи на те, що підсудні ОСОБА_15 і ОСОБА_16 визнали себе винуватими в незаконному позбавленні волі, суд виходить з того, що обвинувачення в скоєнні злочину, передбаченого ст. 146 КК України, їм не висувалось, тому не дає правову оцінку цим діям підсудних, а проводить судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення, що передбачено ч.1 ст. 337 КПК України.

Підсудним висунуто обвинувачення у скоєнні умисного вбивства ОСОБА_18 за попередньою змовою групою осіб.

Разом з тим, перед судом не доведено того, що смерть ОСОБА_18 наступила внаслідок умисних дій підсудних. При цьому суд виходить з того, що об`єктивна сторона вбивства характеризується: 1) діянням у вигляді посягання на життя іншої людини; 2) наслідком у вигляді смерті людини; 3) причинним зв`язком між вказаним діянням та наслідком.

Як вказано вище, проведеними судово-медичними експертизами причина смерті ОСОБА_12 не встановлена і не встановлено причинного зв`язку між наявними тілесними ушкодженнями і причиною смерті.

Згідно з положеннями ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Суд обґрунтував свої висновки щодо доведеності того, що підсудні утрьох діяли умисно групою осіб з метою заподіяння ОСОБА_18 тілесних ушкоджень і виявлені на трупі ОСОБА_18 тілесні ушкодження (тяжкі, середньої тяжкості та легкі) заподіяні внаслідок умисних дій всіх трьох підсудних, але суду не надано переконливих доказів тому, що вони переслідували мету заподіяння смерті іншої людини і що смерть ОСОБА_18 наступила внаслідок їх умисних дій. При цьому суд виходить з того, що умисел всіх підсудних був спрямований на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю ОСОБА_18 і відповідальність для них повинна наступати за тілесні ушкодження, які фактично заподіяні групою осіб, тобто в даному випадку за умисне тяжке тілесне ушкодження, незалежно від того, хто саме з групи підсудних заподіяв таке тілесне ушкодження. При цьому підсудні діяли узгоджено: приготували знаряддя злочину, за допомогою свідка ОСОБА_29 вияснили точне місце перебування ОСОБА_18 , разом напали на нього і нанесли численних ударів, за вказівкою ОСОБА_33 і ОСОБА_15 утримували потерпілого в будинку, а потім вивели його з кляпом, який йому до рота засунув ОСОБА_13 , силоміць посадили в автомобіль і вивезли за межі населеного пункту, де ОСОБА_13 продовжив завдавати потерпілому удари. З урахуванням викладеного суд на підставі ч.3 ст. 337 КПК України виходить за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, та кваліфікує дії всіх підсудних за ч.2 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, вчинене групою осіб.

Визначаючи мотив скоєного підсудними злочину, суд виходить з наступного.

З показань свідків ОСОБА_34 і ОСОБА_17 встановлено, що вони потерпали від неправомірної поведінки ОСОБА_18 і поскаржились на нього ОСОБА_13 . Судом наведено мотиви, з яких встановлено, що ОСОБА_13 разом з іншими підсудними реалізував умисел на умисне заподіяння ОСОБА_12 тілесних ушкоджень. Свідки пояснили суду, що через певний час після побиття ОСОБА_18 в будинку ОСОБА_13 зателефонував, передав телефон Гевку і той вибачався перед свідками за свою поведінку.

З урахуванням викладеного суд вважає встановленим, що у всіх підсудних виникли особисті неприязні відносини до раніше незнайомого їм ОСОБА_18 із-за його неправомірної поведінки до неповнолітніх ОСОБА_17 і ОСОБА_20 .

Проведеними судово-психіатричними експертизами (т.1 а.с. 82, 87, 94) встановлено, що підсудні ОСОБА_15 , ОСОБА_16 і ОСОБА_13 хронічними психічними захворюваннями або недоумством не страждають і не страждали під час вчинення інкримінованого злочину, здатні усвідомлювати свої дії та керувати ними. Виявлені у ОСОБА_13 прояви емоційно-нестійкого розладу особистості в стані компенсації не вплинули на здатність усвідомлювати ним

свої дії та керувати ними.

Підсудні також обвинувачуються в тому, що вони зв`язали ОСОБА_18 . Свідок ОСОБА_27 бачив мотузку в автомобілі, на якому приїхали підсудні. При огляді місця події неподалік місця виявлення трупа було знайдено шнурок довжиною біля 1,5 м. (т. 1 а.с.35). Разом з тим, ні підсудні, ні свідки не підтвердили того, що ОСОБА_18 вивели з дому зв`язаним, тому суд виключає цю обставину з обвинувачення.

Також суду не надано доказів тій частині обвинувачення, що підсудні приховали труп ОСОБА_18 , прикопавши його в лісосмузі і присипавши його сміттям та гіллям.

Труп згідно з даними протоколу огляду місця події дійсно був частково прикритий будівельним сміттям (т.1 а.с.2), але, як зазначено вище, перед судом не доведено того, що смерть ОСОБА_12 наступила від умисних дій підсудних. Показання підсудного ОСОБА_13 про те, що він, завдавши Гевку численних ударів, залишив його живим неподалік автодороги, нічим не спростовані.

Призначаючи покарання за вчинений підсудними злочин, суд враховує його тяжкість та обставини скоєння, дані про особу обвинувачених.

Згідно з класифікацією злочинів, яка міститься в ст. 12 КК України, підсудні вчинили тяжкий злочин. Вони не судимі, але ОСОБА_13 раніше визнавався винним у вчиненні умисного злочину. ОСОБА_16 за місцем колишнього навчання та за місцем проживання, ОСОБА_15 за місцем проживання характеризуються позитивно. ОСОБА_13 характеризується за місцем колишнього навчання наступним чином: має добру пам`ять, програмний матеріал засвоює на середньому рівні, але нестриманий, може бути агресивним, в класі займав місце лідера, іноді негативного, суспільно-корисну працю виконує добре, захоплюється спортом.

Обтяжуючих чи пом`якшуючих покарання підсудних обставин не встановлено.

Враховуючи викладене, суд в межах санкції ч.2 ст. 121 КК України призначає підсудним покарання у вигляді позбавлення волі. Разом з тим, судом встановлено, що вчинення злочину було спровоковано неправомірною поведінкою ОСОБА_18 , який грубо ставився до неповнолітніх і не змінив своєї поведінки й після того, як ті звертались за допомогою до міліції. Підсудні не судимі, мають постійні місця проживання. З урахуванням конкретних обставин справи суд призначає підсудним ОСОБА_16 і ОСОБА_15 мінімальний розмір покарання. Підсудний ОСОБА_13 був ініціатором вчинення злочину, проявляв більшу від своїх спільників агресію до ОСОБА_18 , тому йому призначається більш суворе покарання.

Відповідно до положень ст. 124 КПК України з засуджених на користь держави потрібно стягнути документально підтверджені витрати на залучення експертів у розмірі 3537 грн. 90 коп.

Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України речові докази у справі: папілярні сліди рук і три оптичні диски зберігати в матеріалах кримінального провадження, фрагмент паска безпеки, сітку з динаміка, шнурок, обгорілі фрагменти тканини та фурнітури одягу знищити, як такі, що не мають цінності.

Цивільний позов не заявлено, підстав для скасування або зміни запобіжних заходів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_11 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, і призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком 8 (вісім) років.

ОСОБА_9 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, і призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком 7 (сім) років.

ОСОБА_10 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, і призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком 7 (сім) років.

Строк покарання обчислювати з 24 вересня 2015 року. Зарахувати ОСОБА_11 , ОСОБА_9 і ОСОБА_10 у строк відбутого покарання термін попереднього ув`язнення з 24 вересня 2015 року по 07 квітня 2017 року у співвідношенні один день попереднього ув`язнення до двох днів позбавлення волі згідно з положеннями ч.5 ст. 72 КК України.

Запобіжний захід ОСОБА_11 , ОСОБА_9 і ОСОБА_10 залишити тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_11 , ОСОБА_10 і ОСОБА_9 на користь держави витрати на залучення експертів в сумі по 1179 грн. 30 коп. з кожного.

Речові докази: папілярні сліди рук і три оптичні диски зберігати в матеріалах кримінального провадження, фрагмент паска безпеки, сітку з динаміка, шнурок, обгорілі фрагменти тканини та фурнітури одягу знищити, як такі, що не мають цінності.

Копію вироку вручити прокурору і підсудним негайно після проголошення.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд м. Черкаси в установленому законодавством порядку на протязі 30 днів з дня проголошення вироку, а підсудними з дня вручення його копії.

Головуючий: ОСОБА_1

судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3