йСправа № 304/798/17 Провадження № 1-кп/304/109/2017
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 серпня 2017 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000224 від 27 травня 2016 року по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ст.128 КК України,-

з участю сторін кримінального провадження:

обвинувача прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

представника Перечинського РВ

з питань пробації ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И В :

12 травня 2016 року біля 21.44 год. громадянин ОСОБА_3 перебуваючи на проїжджій частині дороги по вул. Центральній, навпроти ресторану «Золотий Тур», в с. Тур`я-Ремета Перечинського району в ході сварки, яка виникла на ґрунті особистих неприязних відносин із громадянином ОСОБА_5 , 1983 року народження, не передбачаючи можливість настання значної шкоди для здоров`я, хоча повинен був і міг передбачити таке, штовхнув правою рукою зігнутою в ліктьовому суглобі в область правого плеча ОСОБА_5 , внаслідок чого останній впав на проїжджу частину дороги та втратив свідомість. Згідно висновку експерта №742 від 25 серпня 2016 року на момент судово-медичного обстеження та тілі ОСОБА_5 виявлено наслідок тілесного ушкодження у вигляді післяопераційного рубця в правій тім`яно-скроневій ділянці. Згідно даних медичної документації, у нього виявлено: «ЗЧМТ. Забій головного мозку ІІ ст. Гостра епідуральна пластинчата гематома правої скроневої ділянки головного мозку. Перелом скроневої кістки справа». Виникли вищевказані тілесні ушкодження, згідно даних медичної документації внаслідок дії тупих предметів по ударному механізмі дії або ударяння об такі. Вищенаведені тілесні ушкодження, згідно даних медичної документації були небезпечними для життя в момент їх спричинення чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу можуть спричинити загрозливі для життя явища, які без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю і за цією ознакою, згідно п. 2.1.3 (б,в) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

По давності виникнення вищевказаних тілесних ушкоджень, згідно даних медичної документації, вкладаються в час пригоди, яка мала місце 12 травня 2016 року. По тілі ОСОБА_5 могло бути нанесено не менше одного удару з зусиллям, достатнім для виникнення вищеописаних тілесних ушкоджень.

Дані дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ст.128 КК України як необережне тяжке тілесне ушкодження.

03 серпня 2017 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 на підставі ст. ст. 468, 469, 471 КПК України була укладена угода про примирення. Згідно даної угоди потерпілий та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст.128 КК України та погодилися на призначення покарання ОСОБА_3 за ст.128 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити від відбування покарання з випробувальним строком на 1 (один) рік. Покласти на ОСОБА_3 обов`язки передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений органу з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину за обставин, зазначених в угоді про примирення, визнав повністю, щиро розкаявся та просив суд затвердити укладену між ним та потерпілим ОСОБА_5 угоду про примирення, при цьому, надав суду згоду на призначення узгодженого покарання і заявив, що цілком розуміє наслідки такої угоди. Крім цього, від адвоката відмовився, про що подав відповідну заяву.

Потерпілий ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні також просив затвердити вищезазначену угоду та додав, що будь-яких претензій морального, матеріального характеру до обвинуваченого не має та така укладена добровільно.

Прокурор ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні просив затвердити вищезазначену угоду, оскільки така відповідає вимогам закону, при цьому її було укладено добровільно.

Суд, вирішуючи питання про затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим, заслухавши думку сторін кримінального провадження, оглянувши надані матеріали, приходить до наступного висновку.

Так, згідно ст.468 КПК України у кримінальному провадженні можуть бути укладені такі види угод: 1) угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим; 2) угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до ч.ч.1,3 та 5 ст.469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді). Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Як встановлено у підготовчому судовому засіданні, 10 липня 2017 року ОСОБА_3 було вручено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст.128 КК України.

Також встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюється у вчиненні даного злочину, передбаченого ст.128 КК України, і такий згідно ст.12 цього Кодексу відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Крім цього встановлено, що 03 серпня 2017 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 на підставі ст. ст. 468, 469, 471 КПК України була укладена угода про примирення, і потерпілий та обвинувачений правильно розуміють наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені п. 1 та п. 2 ч.1 ст. 473 КПК України.

Разом з цим встановлено, що укладення угоди про примирення від 03 серпня 2017 року сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затверджені угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену міру покарання.

Отже, з урахуванням вищевикладеного та того, що умови даної угоди повністю відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, а також відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди є добровільним, правова кваліфікація кримінального правопорушення є вірною, узгоджені сторонами вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, тому суд вважає, що угода про примирення від 03 серпня 2017 року, укладена між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 може бути затверджена і останньому може бути призначено покарання, узгоджене сторонами угоди.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 394, 475, 476 КПК України, суд,-
З А С У Д И В :
Угоду про примирення від 03 серпня 2017 року, укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 затвердити.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України з врахуванням права оскарження даного вироку, відповідно до ч.1 ст.473 КПК України до апеляційного суду Закарпатської області через Перечинський районний суд протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили через 30 (тридцять) днів з моменту проголошення, якщо він не буде оскаржений.

Роз`яснити засудженому ОСОБА_3 та потерпілому ОСОБА_5 , що у разі невиконання угоди про примирення, потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Головуючий: ОСОБА_1