Справа № 738/12/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/475/2017
Категорія - кримінальна Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_8 ( в режимі відеоконференції )

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 15 лютого 2017 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

В обґрунтування ухваленого рішення місцевим судом зазначено, що суд не вбачає в поведінці засудженого динаміки, яка б свідчила про його виправлення та перевиховання та прийшов до висновку, що засуджений ОСОБА_8 не довів свого виправлення, він не готовий до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві за межами установи.

Не погодившись з рішенням суду засуджений ОСОБА_8 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати та задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою, упередженою, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам з огляду на те, що за час відбування покарання він не мав стягнень, не порушував розпорядок та режим, під час відбування покарання на максимальному режимі працював на виробництві, поки дане виробництво не припинило своє існування, потім залучався до робіт з благоустрою сектору за що отримав заохочення.

В поданих доповненнях до апеляційної скарги засуджений ОСОБА_8 зазначає, що чинними нормами кримінального та кримінально виконавчого кодексів не передбачено обов`язковість працевлаштування засудженої особи під час розгляду клопотання про її умовно-дострокове звільнення. Вважає припущенням висновок суду про його небажання працювати, оскільки він неодноразово звертався до адміністрації установи з проханням його працевлаштувати.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_8 та його захисника, які просили задовольнити вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу засудженого безпідставною, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи засуджений ОСОБА_8 в місцях позбавлення волі перебуває з 02 липня 2009 року.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким" № 2 від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення і відбув певну частину покарання. Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, яка полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, тощо.

Виходячи з вказаної норми закону, умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції при розгляді клопотання дотримався даних вимог закону, належним чином дослідив наявність необхідних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого та обґрунтував свою відмову у задоволенні клопотання переконливими доводами.

Зокрема, судом вірно враховано висновок Спостережної комісії Менської РДА (протокол № 3 від 19 січня 2017 року) про те, що застосування пільги до засудженого ОСОБА_8 у вигляді умовно дострокового звільнення від подальшого відбування покарання є передчасним.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд, проаналізувавши дані про поведінку засудженого за весь час відбуття покарання, дійшов вірного висновку про відсутність в поведінці засудженого динаміки, яка б свідчила про його виправлення та перевиховання.

В судовому засіданні засуджений не надав конкретних переконливих доказів того, що процес його виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування ним призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі. Самі ввічливі відносини з персоналом та недопущення порушень утримання входить в його безпосередні обов`язки, а тому його поведінка не є такою що може слугувати прикладом для інших засуджених та бути підставою для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_8 не довів свого виправлення, він не готовий до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві за межами установи, і у відповідності до вимог законодавства відмовив останньому в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, а доводи, на які він посилається в апеляційній скарзі, не можуть бути беззаперечною підставою для умовно дострокового звільнення від відбування покарання.

Порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не вбачається, тому ухвала суду є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 15 лютого 2017 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання без змін.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим в той самий строк з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4