печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 грудня 2016 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням слідчого слідчого відділу Печерського управління поліції ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна,-

В С Т А Н О В И В :
Слідчий слідчого відділу Печерського управління поліції ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням, погодженим із прокурором, про арешт майна, в обґрунтування якого зазначив наступне.
В провадженні слідчого відділу Печерського управління поліції ГУНП в м. Києві перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №60003479 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.
З матеріалів провадження слідує, що 09.05.2015 невстановлені досудовим розслідуванням особи, шахрайським шляхом заволоділи квартирою АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на праві приватної спільної сумісної власності.
В ході досудового розслідування встановлено, що 25.04.2016 ОСОБА_4 отримав за місцем свого мешкання матеріали позовної заяви про виселення останнього з квартири АДРЕСА_1 , де позивачем виступає ОСОБА_6 , представником позивача за довіреністю виступає ОСОБА_7 , відповідачем ОСОБА_4 .
Виходячи зі змісту позовної заяви: на підставі договору купівлі-продажу, що посвідчений 19.05.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 за реєстраційним номером №1017, позивач є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 . відповідно до п.14 вказаного договору продавці повинні були у день укладання договору знятися з реєстраційного обліку та передати ключі. На прохання відповідача ОСОБА_4 26.05.2015 між Позивачем та Відповідачем було укладено договір оренди вищевказаної квартири строком з 26.05.2015 до 26.08.2015.
Після спливу строку оренди Позивач письмово повідомив Відповідача про закінчення строку оренди та попередив про необхідність звільнити квартиру, що підтверджується його письмовою заявою.
Допитаний як потерпілий ОСОБА_4 повідомив, що за адресою: АДРЕСА_2 проживає на протязі тривалого часу та дотепер. Вивчивши зміст договору-купівлі продажу від 19.05.2015 між ним та ОСОБА_6 (ІПН НОМЕР_1 , зареєстрований: АДРЕСА_3 ) ОСОБА_4 стало відомо, що 13.05.2015 за реєстраційним номером 296, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 начебто було посвідчено довіреність від імені ОСОБА_5 на ім`я ОСОБА_4 на продаж квартири за адресою: АДРЕСА_2 , яка згідно свідоцтва про право власності на житло від 04.11.1998 належить ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на праві приватної, спільної сумісної власності у рівних долях. Як зазначив в ході допиту ОСОБА_4 , жодних довіреностей від ОСОБА_5 він ніколи не отримував та до приватного нотаріуса ОСОБА_9 ніколи не звертався, тому вважає, що вказана довіреність містить неправдиві відомості та ознаки підробки.
Крім цього, ОСОБА_4 зазначає, що з ОСОБА_6 він не знайомий, жодних договорів купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 він не підписував, форму №3 в ЖЕД не отримував, у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 , по АДРЕСА_4 , яка 19.05.2015 (зареєстровано в реєстрі за №1017) посвідчила договір купівлі-продажу вищезазначеної квартири, начебто в присутності ОСОБА_4 ніколи не був, зазначений договір не підписував, та наміру продавати квартиру ніколи не мав і немає.
За таких обставин вищевказана квартира є предметом вчинення кримінального правопорушення, а відтак виникла необхідність в накладені арешту з метою недопущення відчуження, передачі, даруванні та продажу іншим особам квартири АДРЕСА_1 .
Заслухавши пояснення слідчого в обґрунтування доводів і вимог клопотання, вивчивши клопотання та долучені до нього матеріали кримінального провадження, приходжу до наступного висновку.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України в редакції Закону № 1019-VIII від 18.02.2016 ( далі КПК України), арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу ( ч. 2 ст. 170 КПК України).
У відповідності до ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Зважаючи на викладене, враховуючи обставини вчинення ймовірного злочину, так як вони викладені в клопотанні слідчого, правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 98, 167, 170, 171 КПК України, приходжу до висновку про наявність правових підстав для накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , оскільки при розгляді клопотання встановлено достатньо даних для висновку, що вона відповідає критеріям визначеним ч. 2 ст. 167, ст. 98 КПК України, а саме є предметом вчинення кримінального правопорушення, а незастосування арешту може призвести до зникнення, втрати або пошкодження майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 167, 170, 172,173 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
Клопотання слідчого СВ Печерського управління поліції ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна,- задовольнити.
Накласти арешт на квартири АДРЕСА_1 , заборонивши будь-яким особам розпоряджатися вказаною квартирою.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1