11-кп/775/81/2017(м)
263/6616/15-к

Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Доповідач ОСОБА_2
Категорія ч. 2 ст.121 КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 травня 2017 року м. Маріуполь
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю: прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполя Донецької області, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1
визнано винним за ч. 2 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді семи років позбавлення волі,-
ВСТАНОВИЛА:
За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за вчинення кримінального правопорушення при наступних обставинах.
12 квітня 2015 року приблизно о 21.00 год. ОСОБА_7 , знаходячись за місцем мешкання, у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в ході конфлікту зі своїм батьком ОСОБА_10 , який також перебував у стані алкогольного сп`яніння, виниклого на ґрунті особистих неприязних відносин, який переріс у бійку між ними, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , наніс не менше трьох ударів руками по обличчю і корпусу тіла останнього, після чого взяв у тамбурі, який знаходиться перед входом до вказаної квартири, дерев`яну биту, якою завдав не менше трьох ударів в область грудної клітини та в область голови ліворуч ОСОБА_10 .
Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в приміщенні міської лікарні № 5 міста Маріуполя.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_11 вважає вирок суду незаконним, необґрунтованим і немотивованим, таким, що підлягає скасуванню, а кримінальне провадження закриттю. Вирок суду не відповідає вимогам ст. 374 КПК України, у вступній частині вироку не вказано, що у обвинуваченого ОСОБА_7 був захисник ОСОБА_12 , потерпілою була ОСОБА_9 . Судом першої інстанції на надана належна оцінка всім доказам по справі. Захисник ОСОБА_12 зазначає, що в діях його підзахисного мали місце правомірні дії необхідна оборона. Просить вирок суду скасувати, кримінальне провадження закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_7 складу злочину.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 вказує, що скоїв злочин в результаті протиправних дій свого батька ОСОБА_10 , який йому погрожував вбивством. Щиро розкаюється в скоєному, за місцем проживання характеризується позитивно, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався. Просить вирок суду першої інстанції змінити, перекваліфікувати його дії на ст. 124 КК України, або застосувати до нього ст. 69 КК України.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_13 вважає, що висновки суду першої інстанції є незаконними, необґрунтованими, не відповідають фактичним обставинам справи. Також при розгляді справи була допущена неповнота судового розгляду, не були оцінені в повній мірі данні про особу обвинуваченого, який сам виховує малолітню дитину ОСОБА_14 2006 року народження, працював без оформлення в службі таксі, вину визнав в тому, що не мав наміру заподіяти батькові тілесні ушкодження. Суд також не з`ясував той факт, що ОСОБА_10 часто знаходився у нетверезому стані, не міг контролювати свої дії, провокував сварки. Просить вирок суду скасувати, направити справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
Прокурор на апеляційні скарги подав заперечення. Вважає, що апеляційні скарги захисників та обвинуваченого не підлягають задоволенню, призначене покарання є достатнім для виправлення, докази по справі зібрані належним чином, провина ОСОБА_10 була доказана у повному обсязі та його дії кваліфіковані вірно. Просить вирок суду залишити без зміни, а апеляційні скарги без задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційні скарги захисників та обвинуваченого, потерпілу, яка частково підтримала апеляційні скарги, думку прокурора, який був проти задоволення апеляційних скарг захисників та обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисників, обвинуваченого не підлягають задоволенню за наступних підстав.
Суд правильно встановив фактичні обставини справи, які підтверджуються доказами, дослідженими судом і приведеними у вироку, дав діям обвинуваченого правильну юридичну оцінку.
Що стосується доводів апеляції про те, що обвинувачений діяв в стані необхідної оборони, вони не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та спростовуються показаннями самого обвинуваченого, іншими доказами, дослідженими судом.
Суд повно, всебічно і об`єктивно дослідив здобуті у справі докази, дав їм правильну оцінку, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, його дії судом першої інстанції правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК України і підстав для перекваліфікації його дій немає.
Викладені у апеляціях доводи стосовно кваліфікації дій обвинуваченого та доведеності його вини є безпідставними.
Фактичні дії, вчинені ОСОБА_7 під час конфлікту з потерпілим, однозначно вказують на те, що обвинувачений в стані необхідної оборони не перебував, оскільки заздалегідь готувався до спричинення батькові ударів битою.
Суд прийшов до правильного обґрунтованого висновку, з яким погоджується колегія суддів, про безпідставність тверджень обвинуваченого про перебування в стані необхідної оборони, викликаної протиправною поведінкою з боку потерпілого. Так, у випадку створення реальної небезпеки для життя та здоров`я обвинувачений мав об`єктивну можливість уникнути силового вирішення конфлікту, залишивши приміщення квартири, що і було ним зроблено. Потерпілий обвинуваченого не переслідував, приміщення квартири не залишав. Саме в цей момент конфлікт між сином та батьком, під час якого обвинуваченому було нанесено легкі тілесні ушкодження за допомогою ножа, був припинений.
І тільки після спливу деякого часу, обвинувачений заздалегідь озброївся дерев`яною битою, яка знаходилась поза межами квартири, після чого увійшов в приміщення квартири, де наніс батькові декілька ударів вказаною битою по голові.
Колегія суддів вважає, що наявність у обвинуваченого тілесних ушкоджень не свідчить про те, що під час нанесення ним ударів потерпілому, він піддавався загрозі з боку останнього, оскільки за показаннями самого обвинуваченого та всіх свідків конфлікт було завершено раніше за часом, тоді як удари, від яких настала смерть потерпілого, було нанесено обвинуваченим приблизно за годину після того як він залишив приміщення квартири, де залишився його батько, що спростовує доводи апеляції про те, що потерпілий погрожував обвинуваченому і в момент заподіяння ударів, від яких настала смерть потерпілого обвинувачений знаходився в стані необхідної оборони.
Не засновані на матеріалах справи доводи апеляцій про те, що обвинувачений захищався від протиправних дій потерпілого, так як на той момент, коли ОСОБА_7 взяв в руки біту, потерпілий вже припинив відносно нього будь-які дії, і в суді першої інстанції, і в суді апеляційної інстанції, і під час проведення з ним слідчого експерименту обвинувачений пояснював, що безпосередньо перед тим, як нанести удари потерпілому, він знаходився поза межами квартири на сходовому майданчику, двері в тамбур та в квартиру були зачинені, його батько в цей час знаходився у квартирі, таким чином, у обвинуваченого не було підстав вважати, що він піддається реальній загрозі спричинення йому шкоди, про що свідчить інтенсивність та характер дій ОСОБА_10 ..
В суді апеляційної інстанції обвинувачений пояснив, що він підтверджує свої свідчення, які він давав у суді першої інстанції, а також підтвердив свої свідчення, дані ним під час слідчого експерименту.
Той факт, що раніше батько спричинив обвинуваченому тілесні ушкодження також свідчить про те, що його умисел був спрямований саме на спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, від яких настала смерть останнього.
Колегія суддів не може погодитись і з рештою доводів апеляційних скарг, оскільки вони спростовуються матеріалами кримінального провадження.
Згідно довідки № 457 огляд обвинуваченого на стан алкогольного сп`яніння було проведено наступного дня - 13.04.2015 р. (т. 1 а.с. 24), що спростовує доводи апеляції про те, що під час вчинення злочину обвинувачений не перебував у стані алкогольного сп`яніння.
Судом не було допущено порушення вимог ст.ст. 374, 95 КПК України.
Так, прослуховуванням аудіо запису судових засідань було встановлено, що обвинувачений, його захисник ОСОБА_15 , потерпіла приймали участь у кожному судовому засіданні. Випадків проведення судових засідань без їх участі не було. Вказані відомості зафіксовані на оптичних носіях та у журналах судових засідань. Не зазначення у вступній частині вироку прізвищ захисника та потерпілої колегія суддів не вважає таким порушенням КПК, яке тягло б за собою скасування або зміну вироку.
У мотивувальній частині вироку суд привів свідчення обвинуваченого, свідків, потерпілої, які були допитані безпосередньо в суді першої інстанції, при цьому під час судового розгляду протоколи допитів вказаних осіб судом не досліджувались.
Під час допиту у суді першої інстанції будь-якого тиску на потерпілу не вчинялось, що окрім аудіо запису підтверджується також і відсутністю будь-яких заяв з цього приводу з її боку, або з боку захисників.
Відповідно до вимог КПК України судом у вироку наведено досліджені ним докази, такі як висновки експертиз, протоколи слідчих дій, слідчих експериментів.
Призначаючи комісійну судово-медичну експертизу, суд частково задовольнив клопотання захисника. Згідно висновку судово-медичної експертизи черепно-мозкова травма, виявлена при дослідженні трупа ОСОБА_10 , перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням смерті останнього. Отже доводи про можливість настання смерті внаслідок надання некваліфікованої медичної допомоги є безпідставними. (т. 2 а.с. 92-95)
Вищенаведеним спростовуються доводи захисту про неповноту судового розгляду.
Під час судових засідань клопотань від захисника про дослідження речових доказів не надходило. Обвинувачений ОСОБА_7 пояснив суду, що саме дерев`яною битою він завдав не менше двох ударів ОСОБА_10 та що вказана дерев`яна бита виявлена та вилучена під час огляду місця події. Отже судом першої інстанції не було допущено порушень вимог ст.ст. 23, 357 КПК України.
Не підтверджуються матеріалами провадження і доводи захисту щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Так, суд у вироку навів досліджений ним в судовому засіданні висновок судово-медичної експертизи № 245 від 13.04.2015 р., згідно якого у обвинуваченого були виявлені легкі тілесні ушкодження. При цьому судом було дано оцінку свідченням обвинуваченого, яка приведена у вироку і з якою погоджується колегія суддів.
Під час знайомлення з матеріалами справи та протягом судового розгляду захистом не заявлялось клопотань про надання документів щодо повноважень слідчого. Суд відповідно до вимог КПК України під час судового розгляду досліджував докази, а не процесуальні документи, отже твердження захисту про недопустимість доказів не ґрунтуються на вимогах закону та спростовуються матеріалами провадження.
Огляд приміщення проведено у відповідності з вимогами ст. 233 КПК України, про що складено відповідний протокол з дотримання положень ст.ст. 104, 105 КПК України. Таким чином, порушень в цій частині з боку органу досудового розслідування не допущено.
Судом надано оцінки усім свідченням обвинуваченого, потерпілої, свідків, в тому числі і відносно способу життя обвинуваченого та його батька, наявним у обвинуваченого тілесним ушкодженням.
Доводи апеляцій про те, що судом призначено дуже суворе покарання і його необхідно пом`якшити не беруться до уваги, оскільки ці доводи суперечать матеріалам справи.
Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд відповідно до ст. 65 КК України, врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують покарання.
Призначене покарання ОСОБА_7 є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.
Під час досудового розслідування та судового розгляду обставини, які пом`якшують покарання, не встановлені.
Підстав для пом`якшення призначеного покарання колегія суддів не вбачає.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноти судового розгляду судом першої інстанції не допущено, вирок суду ухвалений законно і обґрунтовано, у зв`язку з чим підстав для скасування або зміни вироку немає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги захисників, обвинуваченого залишити без задоволення.
Вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24 жовтня 2016 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку в Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: