АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 20 січня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_8 та накладено арешт на майно, а саме на автомобіль марки «Skoda Octavia A5», д.н.з. НОМЕР_1 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_7 , з забороною використання та розпоряджання вказаним майном.

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував тим, що стороною обвинувачення доведено наявності підстав для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

В апеляційній скарзі представник власника майна просить ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого. В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на відсутність підстав для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження з огляду на наступне: слідчим було пропущено строк на звернення до суду з клопотанням про арешт майна; автомобіль не має ніякого відношення до кримінального провадження, оскільки він набутий за кошти отримані законним шляхом, а не внаслідок дій, які інкримінуються ОСОБА_7 ; клопотання про арешт даного майна вже розглядалося іншим слідчим суддею та арешт автомобіля був скасований. Таким чином, на думку апелянта, слідчий суддя під час розгляду вказаного клопотання не в повному обсязі дослідив всі обставини справи та не надав належну оцінку матеріалам провадження, у зв`язку з чим постановлене ним рішення є незаконним і необґрунтованим.

Також, апелянтом подано клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді, посилаючись на ті обставини, що розгляд клопотання слідчого про арешт майна відбувся без повідомлення власника цього майна, а копія постановленого рішення на його адресу не надсилалась.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, який підтримав подану апеляційну скаргу і просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги та клопотання про поновлення пропущеного строку, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Враховуючи ті обставини, що розгляд клопотання про арешт майна відбувся без повідомлення власника та його представника, а матеріали судового провадження не містять відомостей щодо отримання останніми копії постановленого рішення, колегія суддів погоджується з доводами апелянта щодо поважності причин пропуску строку на оскарження ухвали слідчого судді та вважає за необхідне поновити його.

Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність ухвали слідчого судді, то колегія суддів вважає наступне.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
На переконання колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання про арешт майна в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.
Так, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000120 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 361, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 209, ч. 1 ст. 258-3 КК України.
Досудовим розслідуванням установлено, що до Генеральної прокуратури України від компетентних органів Федеративної Республіки Німеччина відповідно до Європейської конвенції про взаємну допомогу у кримінальних справах 1959 року та підставі принципу взаємності надійшло клопотання про перейняття кримінального провадження стосовно громадян України ОСОБА_7 і ОСОБА_9 .
Установлено, що зазначені особи та інші учасники міжнародної злочинної організації, використовуючи мережу Інтернет, проникли до автоматизованих електронно-обчислювальних машин (комп`ютерів), їх систем, через які розповсюджували шкідливу комп`ютерну троянську програму «URLzone» (банківський троян). Після інфікування комп`ютера шкідливою програмою, отримувалися банківські дані осіб, які в подальшому одержували повідомлення про помилкове зарахування грошових коштів на їх банківські рахунки та необхідність їх повернення. Для створення в потерпілого впевненості про справжність операції щодо перерахування грошових коштів, які йому не належать, через екран з його банківськими операціями відображається помилкове отримання коштів.
Переконавши потерпілого у правомірності передачі грошових коштів, він через банківський переказ перераховував власні грошові кошти. На формулярі для банківського переказу та на виписці банківських операцій як отримувач вказувалася третя особа.
Унаслідок таких шахрайських дій учасники організованої групи привласнили та легалізували грошові кошти на суму 5 999 381, 76 Євро.
Разом з цим установлено, що міжнародна злочинна організація з квітня 2012 року по 25 серпня 2016 року за допомогою додатка до електронного повідомлення, які замасковано під рахунки або вимоги до сплати, заразила мільйони приватних та службових комп`ютерних систем шкідливими програмами.
В рамках даного кримінального провадження ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 361, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 209 КК України.
Органом досудового розслідування було встановлено, що за ОСОБА_7 зареєстровано право власності на автомобіль марки «Skoda Oktavia A5», д.н.з. НОМЕР_1 .
Звертаючись з клопотанням про арешт вказаного автомобіля слідчий зазначив, що метою застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження є конфіскація майна як виду покарання.
Розглядаючи клопотання про арешт майна, слідчий суддя, встановивши вище зазначені обставини, дослідивши доводи клопотання і матеріали, які були надані слідчим на обґрунтування своїх вимог, та всупереч твердженням апелянта, дотримався вимог ст. 170 КПК України і прийшов до обґрунтованого висновку з приводу наявності підстав для його задоволення та накладення арешту на зазначене в клопотанні слідчого майно.
З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується та вважає, що слідчим доведена необхідність застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.
Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Так, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку передбаченому п. 3 ч. 2 цієї статті, тобто з метою конфіскації майна, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадку, передбаченому Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Як вбачається з наданих суду матеріалів ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 361, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 209 КК України.

Санкції ч. 4 ст. 190 і ч. 3 ст. 209 КК України передбачають додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Таким чином, висновки слідчого судді щодо наявності підстав для накладення арешту на автомобіль марки «Skoda Oktavia A5», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_7 , з метою забезпечення можливої конфіскації цього майна як виду покарання, є обґрунтованими та підтверджуються матеріалами провадження.

Ті обставини, що попередній арешт на автомобіль було скасовано, відповідно до положень чинного Кримінального процесуального кодексу України, не є підставою для відмови в задоволенні клопотання слідчого про арешт цього майна повторно, за умови доведення стороною обвинувачення наявності підстав для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

Надані слідчим матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є арешт майна.

Істотних порушень вимог Кримінального процесуального кодексу України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

У зв`язку з цим, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, а відтак вважає постановлене ним рішення законним і обґрунтованим та не вбачає підстав для його скасування.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 376, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Клопотання представника власника майна ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_6 , про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 20 січня 2017 року, задовольнити.

Ухвалу слідчого суддіПечерського районного суду міста Києва від 20 січня 2017 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_8 та накладено арешт на майно, а саме на автомобіль марки «Skoda Octavia A5», д.н.з. НОМЕР_1 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_7 , з забороною використання та розпоряджання вказаним майном, залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не

підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/2610/2017 Категорія ст. 170 КПК України

Слідчий суддя суду 1-ї інстанціїОСОБА_10
Доповідач ОСОБА_1