Справа № 539/572/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 травня 2017 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни Полтавської області кримінальне провадження у про обвинувачення :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сіверськ, Артемівського району, Донецької області, громадянина України, освіта середня, не одруженого, зареєстрованого АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 31.08.2011 року за ч. 1 ст. 289, ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125 КК України із застосуванням ст. 70 КК України на 3 роки позбавлення волі, 27.02.2013 року звільненого умовно - достроково на не відбутий строк покарання 1 рік 2 місяця 17 днів;

- вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10.10.2014 року за ч. 1 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі, 06.09.2016 року звільненого умовно - достроково на не відбутий строк покарання 6 місяців 22 дні,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :
23.01.2017 року близько 10 год. ОСОБА_5 перебував в будинку за адресою АДРЕСА_3 , належному ОСОБА_6 , в якому тимчасово приживала його мати ОСОБА_7 . В цей час ОСОБА_5 вирішив повторно вчинити крадіжку металевих виробів, що знаходяться в будинку та господарстві за вказаною вище адресою.

Реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переконався що за ним ніхто не спостерігає, повторно викрав з будинку металеве ліжко з двома бильцями до нього вартістю 280 грн., та з території господарства викрав металеву хвіртку розміром 1x1,7 м., вартістю 320 грн., металеву хвіртку з кутиків та сітки рабиці розмиром 1x1 м., вартістю 168 грн. сітку рабицю розміром 1,2x3 м., вартістю 34 грн. 37 коп., належні ОСОБА_6 , після чого разом з викраденим майном покинув місце вчинення злочину.

Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переконався що за ним ніхто не спостерігає, ОСОБА_5 24.01.2017 року близько 14 години повторно викрав з території господарства за адресою АДРЕСА_3 , металеві ворота з двох частин розміром 1,8x1,7 м., кожна, загальною вартістю 2480 грн., належні ОСОБА_6 , після чого разом з викраденим майном покинув місце вчинення злочину.

В подальшому викраденим майном ОСОБА_5 , розпорядився на власний розсуд. В результаті злочинних дій ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_6 було завдано матеріальних збитків на суму 3282,37 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у скоєнні злочину за вищевикладених обставин визнав повністю, про обставини скоєння злочину дав показання, як указано в мотивувальній частині вироку.

Згідно ст. 349 КПК України, суд за згодою всіх учасників судового процесу, при дослідженні фактичних обставин справи, які ніким не оспорювалися, обмежився тільки допитом обвинуваченого.

Судом роз`яснено учасникам судового провадження положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Зважаючи на послідовність показань ОСОБА_5 , суд вважає ці показання достовірними.

Таким чином, суд вважає, що вина ОСОБА_5 в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, встановлена і доведена, а його дії необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України.

Обставиною справи, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття, оскільки обвинувачений вину визнав та виявив готовність нести покарання.

Обставиною справи, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 є рецидив злочинів, оскільки ОСОБА_5 вчинено новий умисний злочин, як особою, яка має судимість за умисний злочин.

Суд, керуючись вимогами ст.65 КК України враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного ОСОБА_5 , який вину в скоєному визнав, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання, вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України остаточне покарання ОСОБА_5 слід визначити шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10.10.2014 року до покарання, призначеного за даним вироком суду.

У зв`язку з вчиненням злочину під час іспитового строку, підстав для застосування відносно обвинуваченого ст. ст. 69, 75 КК України суд не вбачає.

Речові докази підлягають вирішенню згідно ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 374 КПК України,
З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України остаточне покарання ОСОБА_5 визначити шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10.10.2014 року у виді 1 (одного) місяця позбавлення волі до покарання, призначеного за даним вироком суду, і остаточно вважати засудженим ОСОБА_5 на 1 (один) рік і 1 (один) місяць позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з часу затримання з метою виконання вироку суду.

Речовий доказ по справі : металеве ліжко повернути потерпілій ОСОБА_6 як йому належне.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1