12.07.2017
Справа № 642/3391/17
Провадження № 1-кс/642/1183/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 липня 2017 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , володільця майна ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого СВ Холодногірського ВП (м. Харків) ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0001741 від 08 липня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
11 липня 2017 року слідчий СВ Холодногірського ВП (м. Харків) ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, а саме: автомобіль ЗАЗ Деу Сенс д.н. НОМЕР_1 сірого кольору, тех. паспорт серії НОМЕР_2 на вказаний автомобіль виданий на ім`я ОСОБА_5 , ключ від вказаного автомобілю ЗАЗ Деу Сенс д.н. НОМЕР_1 , які було виявлено та вилучено під час огляду місця події від 08.07.2017 року.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 08 липня 2017 року близько 14 год. 00 хв. ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою і в групі з ОСОБА_7 , з метою відкритого заволодіння чужим майном приїхали на автомобілі ЗАЗ ДЕО д.н. НОМЕР_1 до будинку № 7 по провулку Чередниківському м. Харкова, після чого ОСОБА_7 залишився в автомобілі чекати на ОСОБА_6 , який пішов до арки, розташованої між будинком АДРЕСА_1 , де діючи умисно, із корисливих мотивів, з метою відкритого викрадення чужого майна, зірвав з шиї ОСОБА_8 частину золотого ланцюжка, після чого вскочив в заздалегідь приготовлений ОСОБА_7 для зникнення з місця злочину автомобіль під керуванням останнього, завдавши потерпілій матеріальну шкоду. Зникнувши з місця злочину, ОСОБА_6 передав ОСОБА_7 викрадену частину ланцюжка, яку останній здав в ломбард за 850 грн., звернувши отримані кошти на свою користь.
По даному факту порушено кримінальне провадження №00001741 від 08.07.2017 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, тобто грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.
В ході проведення огляду місця події від 08.07.2017, між будинком № 7 по пров. Чередніченківському та буд. № 60 по вул. Волонтерській в м. Харкові було виявлено та вилучено фрагмент ланцюжка із металу жовтого кольору.
Під час проведення огляду місця події від 08.07.2017 року за адресою м. Харків, вул. Маршала Малиновського, 1 було виявлено та вилучено автомобіль ЗАЗ Деу Сенс д.н. НОМЕР_1 сірого кольору, тех. паспорт серії НОМЕР_2 на вказаний автомобіль виданий на ім`я ОСОБА_5 , ключ від вказаного автомобілю ЗАЗ Деу Сенс д.н. НОМЕР_1 , з багажнику автомобіля вилучено чоловічі речі: футболка білого кольору, спортивні брюки синього кольору, кепка білого кольору, запальничка, пакет чорного кольору, кухонний ніж, фрагмент волосся світлого кольору, мобільний телефон Нокіа чорного кольору, кухонний ніж загальною довжиною 29 см.
Будучи допитаним в якості свідка ОСОБА_9 , пояснив, що він бачив як невідомий йому чоловік втікав від потеплілої, та біг у напрямку вказаного автомобілю ЗАЗ Деу Сенс д.н. НОМЕР_1 , після чого швидко вскочив у вказаний автомобіль. ОСОБА_9 намагався наздогнати невідомого чоловіка, але коли той закрив двері автомобілю то ОСОБА_9 вдарив ногою в праву задню дверцяту. від чого на дверцяті утворилась вм`ятина.
Під час огляду автомобілю 08.07.2017 року було встановлено, що на задній дверцяті автомобілю мається пошкодження у вигляді вм`ятини.
Під час проведення досудового розслідування було встановлено, що автомобіль ЗАЗ-DАЕWОО НОМЕР_3 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_5 . зареєстрованого АДРЕСА_2 .
Вказане вище майно зберігає на собі сліди злочину, а також іншу інформацію, яка може бути доказами у даному кримінальному провадженні, та для подальшого призначення та проведення необхідних експертиз.
В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали подане клопотання.
Володілець майна ОСОБА_5 поклався на розсуд суду.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими обґрунтовуються доводи клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:
1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено . У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Окрім вказаного, відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна..
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно вимог ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів (ч.10 ст. 170 КПК України).
Із матеріалів клопотання слідчого вбачається наявність правових підстав для накладання арешту на тимчасово вилучене майно.
Вказані обставини є достатніми підставами, передбаченими ст. 167 ч. 2 п. 1 КПК України, для арешту тимчасово вилученого майна.
Даний вид забезпечення кримінального провадження є співмірним і не позбавляє інших осіб права звернутися до слідчого судді із мотивованим клопотанням про зняття арешту з майна у разі достатності підстав для скасування забезпечення кримінального провадження.
Таким чином, слідчий суддя вважає, що слідчий обґрунтовано звернувся з клопотанням про необхідність накладення арешту на вказано майно, враховуючі наведені вище обставини, для збереження доказаної бази, та зазначені обставини дають суду підстави для висновку про наявність передбачених ст.ст. 131, 170, 171, 173 КПК України підстав для задоволення клопотання слідчого.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 167, 267, 170, 172-173 КПК України, суд-
У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого СВ Холодногірського ВП (м. Харків) ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно задовольнити.
Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: автомобіль ЗАЗ Деу Сенс д.н. НОМЕР_1 сірого кольору, тех. паспорт серії НОМЕР_2 на вказаний автомобіль виданий на ім`я ОСОБА_5 , ключ від вказаного автомобілю ЗАЗ Деу Сенс д.н. НОМЕР_1 , які було виявлено та вилучено під час огляду місця події від 08.07.2017 року.
Виконання ухвали суду доручити слідчого СВ Холодногірського ВП (м. Харків) ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1