Справа № 425/3947/15-к
Провадження № 11-кп/782/378/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 лютого 2017 року м. Сєвєродонецьк
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянула у приміщенні апеляційного суду Луганської області у м.Сєвєродонецьку Луганської області апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 на вирок Рубіжанського міського суду Луганської області від 07.11.2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Рубіжне Луганської області, громадянина України, не працюючого, раніше не судимого в силу ст.89 КК України; який мешкає без реєстрації у кв. АДРЕСА_1 ,

визнано винним та засуджено за ч.3 ст.187 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Строк покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з 07.11.2016 року, зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 25.09.2015 року по 28.02.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено у вигляді тримання під вартою.

В с т а н о в и л а :
Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні розбійного нападу на ОСОБА_8 із проникненням у житло за наступних обставин.

25 вересня 2015 року приблизно о 8-00 годині ОСОБА_7 , розбивши скло в будинку АДРЕСА_2 , відкрив запірні пристрої на вхідних дверях, проник до будинку, де мешкає ОСОБА_8 , розбудив її та став вимагати гроші, на що потерпіла відповіла відмовою. Після того, як ОСОБА_9 встала з ліжка, ОСОБА_7 з метою подавлення волі потерпілої та заволодіння її майном, штовхнув ОСОБА_9 рукою в область грудей, від чого вона впала на підлогу та вдарилася головою, отримавши легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я у вигляді забитої рани волосяної частини голови, а ОСОБА_7 заволодів її грошима у сумі 210 гривень та хрестиком і залишив місце злочину, розпорядившись викраденим на свій розсуд.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , просить скасувати вирок суду і направити кримінальне провадження на новий судовий розгляд.

Посилається на те, що суд не повно та не об`єктивно дослідив матеріали кримінального провадження та фактичні обставини, внаслідок чого неправильно кваліфікував його дії за ч.3 ст.187 КК України, а це потягло за собою призначення покарання, невідповідного тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, внаслідок суворості.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_7 уточнив апеляційні вимоги і просив скасувати вирок та закрити провадження щодо нього за ч.3 ст. 187 КК України.

Захисник ОСОБА_6 в апеляційній скарзі в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду та ухвалити новий вирок, яким закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 за ч.3 ст. 187 КК України.

Посилається на те, що суд дійшов помилкових висновків щодо вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України; допустив неповноту судового розгляду, невідповідність висновків фактичним обставинам кримінального провадження та використав докази, які є неналежними і недопустимими; неправильно застосував кримінальний закон та необгрунтовано критично поставився до показань обвинуваченого.

В доповненні до апеляційної скарги захисник ОСОБА_6 зазначив, що кримінальне провадження розглядалося один рік, в ньому по черзі приймали участь безоплатні захисники, при цьому судове засідання 11.08.2016 року, в якому було продовження строку під вартою ОСОБА_7 , відбулося без його участі з призначенням безоплатного захисника.

Суд, всупереч вимогам закону, визнав допустимими такі докази, як проведення огляду житлового приміщення без дозволу слідчого судді, при цьому без дозволу були вилучені речі; проведення впізнання потерпілою обвинуваченого та вилучених речей без участі захисника. На підтвердження допустимості цих доказів суд дослідив якісь документи, які не були включені до реєстру матеріалів досудового розслідування, але були надані прокурором в судове засідання. Також суд за клопотанням прокурора допитав у якості свідків осіб, які не були зазначені в реєстрі матеріалів досудового розслідування. Це призвело до затягування судового розгляду і необгрутованого продовження строків тримання обвинуваченого під вартою.

Склад суду за межами процесу спілкувався зі стороною обвинувачення, що викликає сумніви у його неупередженості

Судове засідання 13.09.2016 року було відкладено через нібито відставку судді ОСОБА_10 , проте підтверджуючої інформації про це оголошено не було.

Заслухавши обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали доводи своїх апеляційних скарг та надали аналогічні їх змісту пояснення; прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника; дослідивши матеріали справи, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово, колегія суддів доходить до наступних висновків.

Вину ОСОБА_7 у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій) колегія суддів вважає доведеною.

Так, потерпіла ОСОБА_8 пояснила у судовому засіданні суду першої інстанції, що коли вона спала у себе вдома, до її приміщення проник незнайомий чоловік, став вимагати в неї гроші, потім штовхнув її, внаслідок чого вона впала на підлогу і розбила голову. Вона віддала нападнику гроші і хрестик.

Під час пред`явлення особи для впізнання, яке було проведено 25.09.2015 року без порушення вимог ст. 231 КПК України, потерпіла ОСОБА_8 впізнала ОСОБА_7 як такого, що проник до її будинку та заволодів її грошима (т.2, а.к.п.20-25). На час проведення впізнання ОСОБА_7 не перебував у статусі підозрюваного, а тому даний доказ отримано без порушення його права на захист і підстав для визнання доказу недопустимим немає, чому суд надав належну оцінку.

Показання потерпілої знаходять підтвердження у висновках судово-медичної експертизи, згідно яким у потерпілої встановлено легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я у вигляді забитої рани волосяної частини голови. Ці тілесні ушкодження могли виникнути у зазначений потерпілою час і при зазначених нею обставинах (т.2, а.к.п.62-63).

Під час огляду місця події у будинку АДРЕСА_2 , де мешкає потерпіла ОСОБА_8 , було виявлено віконце з розбитим склом, в кімнаті на рукомийнику та стільці речовину темно-бурого кольору, схожу на кров. Обстановка у будинку свідчить про проникнення сторонніх осіб та викрадення матеріальних цінностей (т.2, а.к.п.5-11).

Згідно висновку експерта вилучена у будинку ОСОБА_8 речовина темно-бурого кольору є кров`ю людини і може бути кров`ю ОСОБА_7 (т.2, а.к.п.65-67).

При затриманні ОСОБА_7 в нього були виявлені гроші в сумі 210 гривень, які суд обгрунтовано визнав викраденими у потерпілої ОСОБА_8 .

Під час огляду приміщення квартири, де мешкав ОСОБА_7 виявлено його мокрий одяг, хрестик, на підлозі і віконній рамі плями бурого кольору, а у ванній кімнаті мокрі ганчірки з плямами бурого кольору (т.2, а.к.п.12-17).

Обвинувачений ОСОБА_7 пояснив у судовому засіданні, що на речах, які були вилучені за місцем його мешкання, була його кров.

При пред`явленні речей для впізнання, потерпіла ОСОБА_8 впізнала вилучений за місцем проживання ОСОБА_7 хрестик, як такий, що був викрадений в неї (т.2 а.к.п.26-28).

Пояснення допитаних в судовому засіданні суду першої інстанції у якості свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які були понятими при огляді приміщення, де мешкав ОСОБА_7 та при впізнанні потерпілою хрестика, свідчать про відсутність порушень кримінально-процесуального законодавства при проведенні зазначених слідчих дій.

Зазначені свідки були допитані судом у порядку ст.134 КПК України, вони були понятими при проведенні слідчих дій, при цьому протоколи відповідних слідчих дій внесені до реєстру матеріалів досудового розслідування, а тому колегія суддів вважає, що суд здійснив допит цих свідків без порушення вимог закону і обгрунтовано визнав їх показання допустимими доказами.

Огляд житлових приміщень потерпілої ОСОБА_8 та матері обвинуваченого ОСОБА_14 проводився за згодою власників житла, а тому протоколи цих слідчих дій суд також обгрунтовано визнав допустимими доказами і належним чином вмотивував це у вироку.

Суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наведені докази, дав їм належну оцінку і обгрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні розбійного нападу на ОСОБА_8 .

Також обгрунтовано суд оцінив невизнання вини ОСОБА_7 , як позицію захисту і намір уникнути відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Таких порушень кримінально-процесуального законодавства, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне і обгрунтоване судове рішення, колегія суддів не вбачає.

Кваліфікацію дій ОСОБА_7 за ч.3 ст.187 КК України колегія суддів вважає правильною.

Під час судового розгляду не допущено таких порушень КПК України, які тягли би за собою скасування вироку.

Зокрема, продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 відбувалося з дотриманням вимог КПК України, у судовому засіданні 11.08.2016 року за відсутності захисника ОСОБА_15 суд відповідно до вимог ст.53 КПК України залучив обвинуваченому безоплатного захисника.

Всупереч доводам апеляції захисника, колегія суддів не вбачає упередженості складу суду, натомість вважає, що судовий розгляд проведено повно і всебічно, з дотриманням принципу змагальності сторін.

Зміна складу суду відбулася на законних підставах, оскільки 08.09.2016 року суддя ОСОБА_10 дійсно була звільнена у відставку, що підтверджується копією відповідної постанови Верховної Ради України.

Покарання ОСОБА_7 призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України, тобто у межах санкції ч.3 ст.187 КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, з урахуванням ступені тяжкості злочину, особи винного та обставини, що обтяжує покарання, а саме вчинення злочину щодо особи похилого віку.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає призначене ОСОБА_7 покарання необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів і не вбачає підстав для призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання, отже в задоволенні апеляційних скарг слід відмовити.

Керуючись статтями 407 та 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 та апеляційну скаргу з доповненнями його захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Рубіжанського міського суду Луганської області від 07.11.2016 року щодо ОСОБА_7 , засудженого за ч.3 ст.187 КК України, залишити без змін.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 07.11.2016 року по 07.02.2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили негайно і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційних скарг безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим ОСОБА_7 - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3