Коростенський міськрайонний суд Житомирської області

Справа №279/1980/16-к
провадження №1-кп/279/46/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2017 року Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

та сторін кримінального провадження: прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Коростені кримінальне провадження №0000152 по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Коростень Житомирської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 23.12.2011 року Малинським районним судом Житомирської області за ст.309 ч.1, 76, 104 КК України до покарання у виді арешту строком на 15 днів з іспитовим строком на 1 рік; 30.08.2013 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за ст.125 ч.2, 185 ч.1, 70 ч.1, 71 КК України до 30 діб арешту; 17.01.2015 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за ст.ст.125 ч.2, 186 ч.2, 75 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки,

у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.187 ч.2, 309 ч.2 КК України, -

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Коростень Житомирської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, тимчасово не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ст.187 ч.2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за попередньою змовою між собою, спрямованою на вчинення розбійного нападу, 30 січня 2016 року в період часу з 21-ої години 20 хвилин до 21-ої години 40 хвилин, перебуваючи на подвір`ї будинку АДРЕСА_3 , із застосуванням насильства, яке виразилося у нанесенні ОСОБА_7 удару кулаком по голові ОСОБА_5 , внаслідок якого останній втратив свідомість, що є небезпечним для життя та здоров"я особи, яка зазнала нападу, заподіяли тілесне ушкодження у вигляді садна в правій тім`яно-скроневій ділянці, яке відноситься до легкого тілесного ушкодження, що не потягло за собою короткочасний розлад здоров`я та заволоділи майном потерпілого на загальну суму 1430 гривень, а саме:

- мобільним телефоном "Fly IQ436i ERA Nano9 White", вартістю 1360гривень;

- грошима в сумі 20гривень;

- двома ключами від врізного дверного замку на суму 50гривень;

- посвідченням водія на ім`я ОСОБА_5 , а також сім-карткою оператора мобільного зв`язку "Київстар", гаманцем зі шкірозамінника, банківською карткою "Укрсиббанк", банківською карткою "КредитАгріколь", накопичувальними картками магазинів "Сільпо" та "Watsons", які матеріальної цінності для потерпілого не становлять.

Крім зазначеного, ОСОБА_6 , у невстановленому місці та час незаконно придбав без мети збуту особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, масою у висушеному стані 12, 83 гр., який незаконно зберігав за адресою: АДРЕСА_4 до 15 лютого 2016 року, без мети збуту.

Умисними діями, які виразились у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненими за попередньою змовою групою осіб ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.187 КК України.

Діями, які виразились у незаконному придбанні, зберіганні наркотичного засобу, без мети збуту, вчиненими повторно, ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.309 КК України.

Умисними діями, які виразились у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненими за попередньою змовою групою осіб ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.187 КК України.

Висновки щодо доведеності вини обвинувачених, їх ролі у вчиненні злочинних дій судом зроблені на підставі аналізу отриманих та досліджених безпосередньо під час судового розгляду доказів.

Так, обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні злочину визнав та показав, що в січні 2016 року у вечірній час зустрівся з ОСОБА_9 . Прогулюючись по місту дійшли до вулиці Крупської. Під час справляння природної потреби побачили чоловіка, який рухався в зустрічному напрямку. Цей чоловік щось сказав на їхню адресу, тому він запропонував Шевченку його вдарити. Шевченко на його пропозицію погодився, вони догнали чоловіка, і він наніс йому удар кулаком в ділянку голови. Від удару чоловік впав, втративши свідомість, а вони з ОСОБА_10 забрали з кишень одягу останнього гаманець, телефон, кошти, ключі. Біля сміттєвих контейнерів ОСОБА_10 викинув банківські картки, ключі та гаманець. Права водія на ім`я потерпілого ОСОБА_10 забрав собі. Телефон разом з ОСОБА_10 здали в ломбард де отримали кошти в розмірі 400 гривень, які поділили між собою. В подальшому разом з ОСОБА_10 зустрічались з потерпілим, просили забрати заяву, подану ним до міліції, віддали кошти в рахунок пошкодження майна та відшкодування моральної шкоди. Зокрема при першій зустрічі віддали 800 гривень, тобто по 400 гривень кожний, а потім він ще особисто віддав потерпілому 2400 гривень. Телефон разом з ОСОБА_10 викупили з ломбарду і повернули потерпілому. Вказав, що на прохання ОСОБА_10 приходив до його захисника ОСОБА_8 , який просив змінити показання та взяти провину лише на себе, мотивуючи це тим, що він є раніше не судимим і йому нічого не буде. Також показав, що був присутнім в будинку по вул.Річній під час проведення обшуку. В його присутності було виявлено посвідчення водія на ім`я потерпілого та маса зеленого кольору. Зі слів Шевченка дана маса була ним придбана в с.Чоповичі. Під час обшуку в будинку по вул.Річній перебувала дівчина Шевченка Ліза яка спала у іншій кімнаті. Також показав, що саме в цьому будинку неодноразово відбувались його зустрічі з ОСОБА_10 . Повідомив, що чув про те, що ОСОБА_10 вживає наркотичні засоби, однак в його присутності останній цього не робив.У вчиненому щиро розкаявся, просив не позбавляти волі.

Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінуємих злочинів на початку судового розгляду не визнавав. Після дачі показань обвинуваченим ОСОБА_7 вину у вчиненні злочину, передбаченого ст.187 ч.2 КК України визнав частково, у вчиненні злочину, передбаченого ст.309 ч.2 КК України вини не визнав і пояснив, що 30 чи 31 січня 2016 року він зустрівся з ОСОБА_11 та своїм однокласником. Спочатку вони відпочивали у парку, а потім розійшлись. Разом з ОСОБА_12 направились на автовокзал, де їх чекали дівчата. Йшли через школу №7 по вул.Крупській. До них причепився потерпілий, між ними виникла сутичка в ході якої ОСОБА_13 вдарив потерпілого в голову. Потерпілий почав сповзати по паркану, і в цей час у нього з карманів випали гаманець та телефон. Лясковець взяв телефон, а він гаманець. Після цього потерпілий намагався за ними бігти. Наступного дня до нього прийшов ОСОБА_13 , який дав йому певну суму коштів, начеб то за телефон, які він взяв. Банківські картки та ключі, які він також взяв у потерпілого, викинув. В подальшому він просив потерпілого забрати заяву та давав останньому кошти. Посвідчення водія на ім`я потерпілого йому також приніс ОСОБА_13 , для чого йому не відомо. Це посвідчення від добровільно видав слідчому, і як воно потім опинилось при проведенні обшуку у його приміщенні не знає, вважає, що його приніс слідчий ОСОБА_14 . Щодо виявлення рослинної маси також вважає, що остання йому кимось підкинута. Просив виправдати його за пред`явленим обвинуваченням.

Потерпілий ОСОБА_5 показав, що 30.01.2016 року перебував на хрестинах. Додому повертався на таксі в проміжок часу з 21 години до 21 години 30 хвилин. Вийшов з таксі та направився у двір будинку. Позаду почув швидкі кроки та відразу ж відчув удар по правій частині голови ззаду. Від удару він впав, однак при падіння побачив три ноги, отже зрозумів, що нападників двоє. Не пам`ятає скільки часу він пролежав на землі від нанесеного удару, оскільки втратив свідомість, однак коли прийшов додому, виявив кров, відсутність гаманця, в якому знаходились банківські картки, посвідчення водія, ключів та телефону. Кишені в одязі були вивернуті. Спочатку він вирішив наздогнати злодіїв, тому вибіг з квартири на двір. Однак, ні у дворі, ні біля будинку нікого вже не було. Перед тим, як вибігти з квартири попросив матір заблокувати картки. Коли повернувся додому, то на годиннику було близько 22 години 30 хвилин. Вдома він мав інший телефон, на який йому прийшли СМС повідомлення, з яких він зрозумів, що о 22 годині 48 хвилин та о 22 годині 53 хвилини з його банківської картки було знято кошти в сумі 1200 гривень. Про даний випадок по телефону повідомив в поліцію, а 31.01.2016 року написав письмову заяву. По питанню написання заяви він отримав телефонний дзвінок. На зустріч з ним з даного питання прийшли ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ще якийсь хлопець. Лясковець та ОСОБА_10 вибачались за вчинене, говорили, що сплутали його з якимось хлопцем, який винен їм 5000 гривень та пообіцяли повернути телефон, який, як повідомили, зданий в ломбард. Дійсно, дня через три йому телефон повернули. Також ОСОБА_10 та ОСОБА_13 відшкодували йому шкоду при першій зустрічі в розмірі 800 гривень. В подальшому ОСОБА_13 відшкодував йому 2400 гривень. Захисник ОСОБА_15 , запросивши його у свій офіс, розташований в приміщенні ПТУ, віддав йому 1100 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої ОСОБА_10 . При цьому захисник просив змінити показання, а саме вказати, що свідомість він не втрачав, що пом`якшить відповідальність ОСОБА_10 , оскільки його дії будуть кваліфіковані за іншою статтею, а також якщо це зробить обіцяв після суду віддати ще 300 чи 400 гривень. При призначенні покарання покладається на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_16 показала, що 30.01.2016 року після 22 години її син забіг до квартири, будучи в крові. Пояснив, що його вдарили по голові та обікрали. Вона викликала міліцію та зателефонувала у банк. Син відразу ж кудись побіг. Однак майже відразу повернувся. Вона побачила, що кров текла з правої височної частини голови, куртка була в крові, кишені вивернуті. Син пояснив, що після 21 години приїхав на таксі до будинку і біля під`їзду його вдарили по голові. Потім сину був телефонний дзвінок. Особа, яка телефонувала просила про зустріч щодо розмови про подію, яка відбулась. Син погодився на зустріч і пішов до обумовленого місця. Вона пішла за ним і бачила 3 хлопців, двоє з яких були ОСОБА_13 та ОСОБА_10 , які вибачались за скоєне. Повністю їх розмову вона не чула, однак в поліції вони також вибачались.

Свідок ОСОБА_17 показав, що працівники міліції 15.02.2016 року запросили бути понятим під час проведення обшуку в будинку по вул.Річній в м.Коростені. Двері будинку відчинив обвинувачений ОСОБА_10 , який був одягнутий по домашньому. Разом з ним понятим було запрошено ОСОБА_18 . Обшук проводився після 8 години ранку. Працівники міліції представились, дали ознайомитись з дозволом на обшук. Знаходячись в будинку, в шухляді буфету було виявлено масу зеленого кольору, яка була висипана на аркуш паперу на стіл. Шевченко пояснив, що дану масу зберігав для себе. В другій кімнаті було виявлено якесь посвідчення водія. В подальшому вони прослідували на вулицю де в сараї також було виявлено зелену масу. Працівник міліції зібрав її у якусь ємність та переніс до попередньо виявленої маси, яку опечатали. Вказав, що працівники міліції під час проведення обшуку постійно були в полі його зору, і ніхто з них не мав в руках сторонніх речей. Після проведення обшуку у Шевченка прослідували до місця проживання ОСОБА_13 , де він також був понятим при проведенні обшуку.

Свідок ОСОБА_19 показала, що за адресою АДРЕСА_5 знаходиться квартира її матері. Фактично її мати проживає по АДРЕСА_6 вони тримають як дачу. В зимовий період часу вона просила свого сина ОСОБА_20 навідуватись до будинку та протоплювати його. На території вказаного домоволодіння знаходиться гараж, сарай та маленький сарайчик, які зачинені. До приміщення сараю через дах потрапити не можна. Незадовго до проведення в цьому будинку обшуку вона здійснювала прибирання будинку, робила побілку, однак нічого не бачила. Зі слів ОСОБА_21 , товариша сина, їй відомо, що в будинку двічі проводився обшук та було виявлено «траву». Про розбійний напад вчинений сином дізналась від працівників міліції. Вказала, що син іноді ночував в будинку по вул.Річній зі своєю дівчиною ОСОБА_22 .

Свідок ОСОБА_23 показала, що протягом двох років зустрічалась з ОСОБА_9 . Іноді ночувала з ним по АДРЕСА_5 . Даний будинок належить бабусі ОСОБА_24 . В будинку є кухня та дві кімнати. Ій відомо, що в будинку двічі проводився обшук, перший раз у вечірній час, другий раз у першій половині дня. Точної дати вона пригадати не може, однак це був зимовий період. Її з ОСОБА_24 запросили до міліції. Вона знаходилась у коридорі, а ОСОБА_24 у кабінеті. Потім працівник міліції попросив її зателефонувати ОСОБА_13 та попросити його підійти до міліції. Після того, як прийшов ОСОБА_13 , то він також деякий час знаходився у кабінеті. Після цього троє працівників міліції, троє понятих, вона, ОСОБА_24 та ОСОБА_13 пішли за адресою АДРЕСА_5 . Вона залишилась на вулиці, а всі інші особи зайшли до помешкання, і що вони робили у помешканні будинку їй не відомо. Через деякий час всі вийшли та розійшлись. Десь через два дні, коли вона ще спала в будинку АДРЕСА_5 , до будинку прийшли працівники міліції та поняті. Як вони прийшли не чула, прокинулась коли вони вже зайшли до кімнати де вона перебувала. Вона попросила їх вийти та дати змогу їй одягнутись. Працівники міліції та поняті вийшли з кімнати і що вони робили в інших помешканнях будинку вона не бачила, оскільки з кімнати не виходила. Потім вони знову зайшли до кімнати, почали її питати про «травку», дивитись ліжко, тощо. Які документи складались працівниками міліції, ким підписувались , що було ними знайдено та вилучено, їй не відомо. Вказала, що про вилучення посвідчення водія та «травки» їй відомо зі слів ОСОБА_24 .

Свідок ОСОБА_25 показала, що була понятою при проведенні слідчої дії за участю ОСОБА_13 . Останній спочатку розповів про обставини вчинення злочину разом з особою на прізвище ОСОБА_10 , а потім показав на місцевості де саме було вчинено злочин. Прізвище ОСОБА_10 запам`ятала, оскільки воно схоже з її прізвищем, однак самого ОСОБА_10 не бачила. Під час проведення слідчої дії ніхто тиску на ОСОБА_13 не чинив, останній вказав, що правою рукою наніс удар потерпілому по голові, після чого забрали телефон, банківські картки, які було викинуто на смітник. Після цього все було задокументовано в Коростенському ВП та підписано учасниками слідчої дії.

Свідок ОСОБА_26 показав, що був присутнім в якості понятого при проведенні обшуку у приміщенні Шевченка. Назву вулиці та номер будинку вже не пам`ятає. Дана слідча дія проводилась у лютому минулого року. Присутніми крім нього були 2 працівника міліції, слідчий ОСОБА_14 та ОСОБА_27 . Зустрілись вони біля приміщення міського ЗАГСУ десь о 9 чи 10 ранку. Двері будинку відчинив ОСОБА_10 , одягнутий по домашньому, якому було представлено дозвіл на обшук. Останній проти проведення обшуку не заперечував. Крім ОСОБА_10 в будинку була присутня дівчина, яка перебувала в інший кімнаті. Під час обшуку було виявлено посвідчення водія, паспорт, студентський квиток. Чи виявлялись в будинку ще якісь речі не пам`ятає. Після проведення обшуку в будинку вони пішли до приміщення сараю, який був відчинений. Працівник міліції на горищі знайшов якусь рослину, надав можливість подивитись їм. Що з даного приводу пояснював ОСОБА_10 не пам`ятає. Дана рослина була в будинку опечатана. Під час обшуку тиску ніхто ні на кого не чинив.

Також винність обвинувачених доводиться дослідженими письмовими доказами:

- витягами з єдиного реєстру досудових розслідувань з яких слідує, що повідомлення про кримінальні правопорушення були внесені до ЄРДР 31.01.2016 року за заявою потерпілого ОСОБА_5 за правовою кваліфікацією ч.2 ст.187 КК України; особами, яким повідомлено про підозру зазначено ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ; та за матеріалами правоохоронних та контролюючих органів 16.02.2016 року за правовою кваліфікацією дій ОСОБА_6 за ст.309 ч.2 КК України;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 31.01.2016 року зареєстрованого за №591 зі змісту якого слідує, що 31.01.2016 року о 15 годині 25 хвилин потерпілий ОСОБА_28 повідомив про вчинення відносно нього 30.01.2016 року приблизно о 21 годині 20 хвилин неправомірних дій невідомою особою, яка із застосуванням фізичного насильства заволоділи його майном;

- протоколом огляду місця події від 31.01.2016 року, з фототаблицею та схемою до нього, яким зафіксовано місце вчинення злочину, обстановка на місці злочину;

- рапортом оперативного працівника Коростенського ВП ОСОБА_29 від 15.02.2016 року, який зареєстровано в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення за №940 від 15.02.2016 року зі змісту якого слідує про виявлення та вилучення під час проведення обшуку за ухвалою слідчого судді у ОСОБА_6 в приміщенні будинку АДРЕСА_4 подрібненої рослинної маси, яка є наркотичним засобом;

- довідкою про вартість мобільного телефону марки «Fly ІQ 436 І»;

- висновком судово-медичної експертизи №31 від 10.02.2016 року про наявність у ОСОБА_5 тілесного ушкодження у вигляді садна в правій тім`яній скроневій ділянці, яке утворилось внаслідок дії тупих твердих предметів та відноситься до категорії легкого тілесного ушкодження, що не потягло за собою короткочасного розладу здоров`я; зміст даного висновку містить інформацію про те, що під час освідування потерпілий зазначав про втрату свідомості внаслідок отриманого удару;

- протоколом обшуку від 09.02.2016 року зі змісту якого слідує про виявлення у відділенні 329 ломбарду «Благо» договору надання фінансового кредиту, квитанції про проведення розрахунку, ксерокопії паспорту ОСОБА_13 та касових звітів, які було оглянуто, про що зазначено в протоколі від 01.03.2016 року та постановою слідчого від 09.02.2016 року визнано речовими доказами та приєднано до кримінального провадження ;

- протоколом обшуку від 15.02.2016 року, який проводився на підставі ухвали слідчого судді в домоволодінні ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_4 , в ході якого в приміщенні кухні в шухляді серванту виявлено рослинну масу зеленого кольру, а в приміщенні кімнати №1 виявлено посвідчення водія на прізвище ОСОБА_5 . Одночасно міститься інформація про виявлення на горищі сараю вказаного домоволодіння рослинної маси зеленого кольору ;

Вказане посвідчення водія оглянуто, визнано речовим доказом та приєднано постановою слідчого від 15.02.2016 року до кримінального провадження з подальшою передачею на зберігання ОСОБА_5 ;

- постановою слідчого від 15.02.2016 року якою визнано речовим доказом та приєднаного до кримінального провадження мобільний телефон марки «Fly ІQ 436 І», з подальшою його передачею на зберігання ОСОБА_5 ;

- висновком хімічної експертизи №2/61 від 29.02.2016 року згідно якої надана на експертизу подрібнена суміш рослинного походження, яка була виявлена та вилучена за адресою АДРЕСА_4 є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, масою 12, 83 гр.;

- даними слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 , від 23.03.2016 року в ході якого останній розповів та відтворив на місці вчинення злочину, які дії вчиняв він та ОСОБА_6 при вчиненні розбійного нападу на потерпілого.

Наведені докази є належними та допустимими.

Посилання захисника ОСОБА_8 в судових дебатах щодо визнання недопустимим доказом протоколу обшуку від 15.02.2016 року не ґрунтуються на вимогах кримінально-процесуального законодавства.

Так, при з`ясуванні судом у сторін кримінального провадження щодо наявності у останніх зауважень з приводу належності та допустимості поданих письмових доказів сторона захисту зазначила, що таких зауважень не має. Під час досудового розслідування захисник також не заявляв про недопустимість будь-яких письмових доказів у даному кримінальному провадженні. В судових дебатах захисник зазначив, що обшук проводився на підставі ухвали слідчого судді. Вказаним судовим рішенням було надано дозвіл на проведення слідчої дії саме слідчому Зоріну, однак обшук проводили ОСОБА_30 та ОСОБА_31 , яким проведення такої дії не доручалось. Зі змісту протоколу обшуку від 15.02.2016 року слідує, що обшук виконувався старшим слідчим ОСОБА_32 за участю о/у КП ОСОБА_33 та о/у ОСОБА_29 , які на місці виконували безпосередні вказівки слідчого, тому надання окремого доручення в даному випадку закон не вимагає. Також зміст протоколу свідчить про роз`яснення особам, які були залучені до проведення вказаної слідчої дії їх прав. Зокрема, згідно ст. 66 КПК України особа, яку залучають до проведення процесуальних дій під час досудового розслідування як понятого, зобов`язана на вимогу слідчого не розголошувати відомості щодо проведення процесуальної дії, прибути за викликом слідчого, ознайомитись із текстом протоколу перед його підписанням та зробити зауваження. Проте, що поняті не мали можливості ознайомитись з текстом протоколу, зробити до нього зауваження, або взагалі не підписували його, останні, будучи допитаними в судовому засіданні, не заявили. Закиди сторони захисту щодо сфабрикування даного кримінального провадження є голослівними та жодним доказом, в розумінні ст.85-86 КПК України, не підтверджено.

Посилання сторони захисту щодо непричетності ОСОБА_6 до домоволодіння АДРЕСА_4 суд відкидає, оскільки на момент проведення обшуку у вказаному приміщенні органу досудового слідства було представлено договір дарування від 19.04.2006 року 33/100 частин будинку АДРЕСА_5 ОСОБА_6 , в інтересах якого на момент укладання договору, як законний представник останнього, діяла ОСОБА_19 . Договір купівлі продажу вказаної частини будинку від 20.03.2015 року було представлено стороною захисту стороні обвинувачення лише 14.06.2016 року, тобто після надання доступу до матеріалів досудового розслідування та перебування кримінального провадження в провадженні суду. При цьому зміст договору свідчить про відчуження вказаної частини будинку ОСОБА_6 на користь ОСОБА_34 , тобто своєї бабусі, що в сукупності з показаннями свідків свідчить про те, що ОСОБА_6 мав безперешкодний доступ до будинку. Зміст характеристики наданою спілкою голів окружних будинків вуличних комітетів, яка надана мешканцями вулиці Річна, також свідчить, що ОСОБА_6 є їх сусідом, отже має відношення до будинку АДРЕСА_5 . Доводи стосовно того, що у даному домоволодінні обшук проводився двічі, оскільки в ході першого обшуку не було виявлено наркотичного засобу, що може підтвердити ОСОБА_35 , суд також відкидає, оскільки даний факт спростовується дослідженими письмовими доказами, які наведено вище. Крім того, захисник ОСОБА_8 з моменту затримання ОСОБА_6 , тобто з 25.02.2016 року здійснював захист останнього (з 25.02.2016 року на підставі доручення регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Житомирській області, а з 26.02.2016 року відповідно до угоди, укладеної з матір`ю ОСОБА_19 щодо захисту її сина ОСОБА_6 ). Будь-яких заяв та клопотань з даного приводу не заявляв, про наявність осіб, які могли свідчити на користь його підзахисного не повідомляв, тому посилання про наявність таких осіб в ході судового розгляду кримінального провадження суд вважає необґрунтованими.

Згідно характеризуючих даних ОСОБА_6 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочину у сфері обігу наркотичних засобів, що може вказувати на належність виявленого у будинку наркотичного засобу саме йому, з врахуванням встановленого кола осіб, які мають доступ до вказаного житлового приміщення.

Одночасно суд критично відноситься до показань свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_23 щодо непричетності ОСОБА_6 до інкримінуємих злочинів, оскільки дані особи в своїх показаннях плутались, відповіді на запитання надавали за підказками захисника, намагаючись таким чином применшити провину ОСОБА_6 .

Доводи щодо відсутності у діях ОСОБА_6 ознак злочинів, передбачених ст.187 ч.2, 309 ч.2 КК України спростовуються вищевказаними доказами, в тому числі показаннями іншого співучасника, показаннями потерпілого, свідків, які під час судового розгляду були послідовними, узгоджуються між собою, не викликають будь-якого сумніву у їх достовірності та у своїй сукупності вказують на вчинення ОСОБА_6 інкримінуємих злочинів.

Згідно роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України №10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності» - розбій як злочин проти власності - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства. Небезпечне для життя чи здоров`я насильство - це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент заподіяння (насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, здушення шиї, скидання з висоти, застосування електроструму, зброї, спеціальних знарядь тощо).

Злочин визначається вчиненим за попередньою змовою групою осіб у разі його вчинення декількома (двома і більше) суб`єктами цього злочину, які заздалегідь домовилися про його спільне вчинення. Учасники вчинення злочину групою осіб діють узгоджено,зі спільним умислом, і кожен із них безпосередньо виконує діяння, що повністю чи частково утворює об`єктивну сторону складу злочину.

Доводи сторони захисту про відсутність попередньої змови на вчинення розбійного нападу з метою заволодіння чужим майном, є не обґрунтованими, оскільки, у вчиненні розбійного нападу, ОСОБА_6 діяв як співвиконавець, узгоджено, забравши речі потерпілого з кишень його одягу після висловлення ОСОБА_7 пропозиції вчинити напад на потерпілого, з застосуванням насильства з метою заволодіння його майном, що було оформлено виразом "Давай його хлопнем" та нанесення ним удару потерпілому.

Вищезазначене, а також доводи про те, що потерпілий під час вчинення нападу свідомість не втрачав, намагався наздогнати обвинувачених не знайшли свого підтвердження та спростовуються показаннями потерпілого, який раніше обвинувачених не знав, тому підстав оговорювати їх не має, і який вказав, що речі з карману внаслідок удару випасти не могли, після того як він прийшов до свідомості після нападу то виявив, що кишені його одягу були вивернуті, що також підтвердила свідок ОСОБА_36 .

Під час проведення судово-медичної експертизи потерпілий вказував на втрату свідомості після нанесення удару, отже його показання з самого початку були ідентичними, послідовними, про що не можна зазначити аналізуючи показання ОСОБА_6 , тому не викликають сумнів в їх правдивості.

Більше того, на підтвердження позиції потерпілого щодо втрати свідомості свідчать твердження сторони захисту, яка зазначила в судових дебатах про наявність в діях ОСОБА_6 складу злочину, передбаченого ст.185 КК України, оскільки потерпілий не бачив нападників, отже не міг їх переслідувати, оскільки перебував у безпорадному стані.

Співвиконавець злочину вказав, що після нанесення удару та заволодінні особистими речами потерпілого останній не кричав, лежав, опору не чинив.

Ставити під сумнів показання потерпілого, обвинуваченого ОСОБА_13 , які логічні, послідовні і незмінні підстав не має. Даних про те, що вони оговорюють обвинуваченого ОСОБА_6 судом не встановлено.

Враховуючи наведене, суд вважає, що твердження обвинуваченого та його захисника про неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 187 КК України є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження і не спростовують висновок суду про вчинення обвинуваченими саме розбійного нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини у вчиненні злочинів, суд розцінює як обраний останнім спосіб захисту та спробу уникнути відповідальності за вчинені злочини. Крім того, таке визнання відбулось після викриття ОСОБА_6 іншим співвиконавцем злочину. Доводи захисника про те, що в діях обвинуваченого наявні ознаки злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України є безпідставними.

Обираючи обвинуваченим покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по місцю проживання характеризується задовільно, на обліку у лікаря психіатра або нарколога не перебуває, раніше судимий, вчинив тяжкий злочин та злочин середньої тяжкості.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 є добровільне відшкодування шкоди.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 є рецидив злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по місцю проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, вчинив тяжкий злочин.

Обставинами, які пом"якшують покарання є щире каяття, сприяння в розкритті злочину, добровільне відшкодування шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання не встановлено.

Таким чином, проаналізувавши всі зібрані та досліджені в судовому засіданні докази, які є допустимими, належними та достовірними, в своїй сукупності достатніми та взаємопов"язаними, поза розумним сумнівом доводять причетність до вчинення злочинних дій, суд дійшов висновку про винуватість обвинувачених в інкримінованих їм злочинах.

Враховуючи суспільну небезпеку вчинених злочинів, особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який розкаяння не проявив, має ряд непогашених попередніх судимостей, в тому числі за злочини у сфері обігу наркотичних засобів та проти власності, що свідчить про стійкість протиправної поведінки обвинуваченого та його небажання виправитись, нормально адаптуватись в суспільстві та притримуватись загальноприйнятих в ньому норм та правил, наявність обтяжуючих покарання обставин, позицію потерпілого щодо покарання, а також вчинення злочинів під час іспитового строку, призначеного попереднім вироком суду, тому обирає йому вид та розмір покарання в межах санкцій статтей закону, які передбачають відповідальність за вчинені злочини у виді позбавлення волі. Остаточне покарання за сукупністю вироків призначається за правилами ст.71 КК України, з врахуванням покарання, призначеного вироком Коростенського міськрайонного суду від 17.01.2015 року, а саме шляхом часткового приєднання покарання за вказаним вироком суду у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі, що буде справедливим, співмірним вчиненому, достатнім та необхідним для попередження вчинення ним нових злочинів .

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 , відповідно до положень ст.377 ч.1 КК України до набрання вироком законної сили залишається незмінним. В той же час, враховуючи практику Європейського Суду з прав людини щодо неможливості утримання особи під вартою без визначення кінцевого строку такого утримання, що призводить до правової невизначеності прав такої особи ( рішення від 09.01.2015 року у справі Чанєв проти України), суд вважає за доцільне визначити кінцевий можливий строк утримання обвинуваченого під вартою в межах двомісячного строку.

Враховуючи суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченим ОСОБА_7 злочину, його особу, наявність пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також те, що під час перебування під слідством та суду останній довів, що може повернутися до нормального способу життя, не порушуючи норми закону, усвідомив в повній мірі суспільну небезпеку вчиненого їм діяння, давав правдиві показання, сприяючи в розкритті злочину, будучи готовим понести покарання, яке було б достатнім для того, щоб стати на шлях виправлення.
Згідно ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`яшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, або перейти до іншого, більш мякого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті особливої частини цього Кодексу.

Наявні пом`якшуючі покарання ОСОБА_7 обставини ( щире каяття, сприяння в розкритті злочину та добровільне відшкодування шкоди) є підставами для застосування вказаної норми закону та призначення обвинуваченому покарання у виді обмеження волі.

Процесуальні витрати за проведення хімічної експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави.

Речові докази: мобільний телефон марки «Fly ІQ 436 І», посвідчення водія підлягають поверненню власнику; договір про надання фінансового кредиту №ДОН від 01.02.2016 року, квитанція №ДОН від 04.02.2016 року, ксерокопія паспорта ОСОБА_7 , розгорнутий касовий звіт від 01.02.2016 року , розгорнутий касовий звіт від 04.02.2016 року підлягають зберіганню в матеріалах кримінального провадження; наркотичний засіб канабіс, масою 12, 83 гр. підлягає знищенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.368, 373, 374 КПК України, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.187 ч.2, 309 ч.2 КК України і призначити йому покарання, за ст.187 ч.2 КК України у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією 1/8 частини майна, яке є власністю засудженого; за ст. 309 ч.2 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

Покарання за сукупністю злочинів призначити на підставі ст.70 ч.1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією 1/8 частини майна, яке є власністю засудженого.

Остаточне покарання за сукупністю вироків призначити за правилами ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутого покарання, призначеного вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17.01.2015 року у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід обраний ОСОБА_6 у виді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишити незмінним, але не пізніше ніж до 10.06.2017 року.

Строк відбуття покарання обчислювати з 25.02.2016 року та зарахувати строк попереднього ув"язнення ОСОБА_6 з 25.02.2016 року по 12.04.2017 року як відбуте покарання з розрахунку один день попереднього ув"язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.187 ч.2 КК України і призначити йому покарання, з застосуванням ст. 69 КК України у виді 4 років обмеження волі з конфіскацією 1/8 частини майна, яке є власністю засудженого.

Запобіжний захід обраний відносно ОСОБА_7 у виді домашнього арешту припинив свою дію 17.06.2016 року.

Строк відбуття покарання обчислювати з дня затримання засудженого в порядку виконання вироку Коростенського міськрайонного суду від 12.04.2016 року.

Речові докази: мобільний телефон марки «Fly ІQ 436 І», посвідчення водія, які передані під збережувальну розписку ОСОБА_5 повернути останньому за належністю. Договір про надання фінансового кредиту №ДОН від 01.02.2016 року, квитанцію №ДОН від 04.02.2016 року , ксерокопію паспорта ОСОБА_7 , розгорнутий касовий звіт від 01.02.2016 року, розгорнутий касовий звіт від 04.02.2016 року зберігати в матеріалах кримінального провадження. Наркотичний засіб канабіс, масою 12, 83 гр., який зберігається у кімнаті речових доказів Головного управління Поліції в Житомирській області знищити.

Стягнути з засудженого ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення хімічної експертизи в сумі 307 гривень 20 копійок.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Коростенський міськрайонний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення, засудженим, який перебуває під вартою, з моменту вручення копії вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, може бути отримана в суді учасниками судового провадження.

Суддя: