Справа № 183/5531/15
№ 1-кп/183/29/17
В И Р О К
іменем України
07 квітня 2017 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретаря - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000401 відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, громадянина України, з середньо-технічною освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, не працюючого, такого, що не має судимості, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчинені злочину передбаченого ч. 3 ст. 405 КК України, -
в с т а н о в и в:
13 лютого 2015 року відповідно до наказу № 32 командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу військової частини.
17 квітня 2015 року відповідно до наказу № 87 командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 призначений на посаду водія роти матеріального забезпечення зазначеної військової частини.
Відповідно до наказу № НОМЕР_2 командуючого ОК « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 29 травня 2015 року лейтенант ОСОБА_5 був призначений на посаду командира автомобільного взводу підвозу продовольства, речового та технічного майна групи матеріального забезпечення військової частини польова пошта НОМЕР_1 .
08 травня 2015 року наказом № 101 командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 молодшого сержанта ОСОБА_6 призначено на посаду головного сержанта групи матеріального забезпечення вказаної військової частини.
Лейтенант ОСОБА_5 та молодший сержант ОСОБА_6 відповідно до ст. ст. 29, 32 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України під час проходження військової служби у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 являлися начальниками за військовими званнями по відношенню солдата ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 59 Статуту лейтенант ОСОБА_5 та молодший сержант ОСОБА_6 зобов`язані проводити роботу щодо зміцнення військової дисципліни, запобігання надзвичайним подіям і злочинам серед особового складу, своєчасно виявляти й усувати їх причини.

Відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 12, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі Статуту) солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку.
Однак, 29 травня 2015 року солдат ОСОБА_4 у порушення наведених вимог Статуту, знаходячись у польовому таборі військової частини польова пошта НОМЕР_1 на території НОМЕР_3 загальновійськового полігону у АДРЕСА_2 , вжив алкогольні напої, у зв`язку із чим обов`язки військової служби не виконував. Того ж дня о 20 годині головний сержант групи матеріального забезпечення військової частини польова пошта НОМЕР_1 ОСОБА_6 вишикував особовий склад групи матеріального забезпечення на території дислокації підрозділу. При цьому молодший сержант ОСОБА_6 помітив, що солдат ОСОБА_4 знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку із чим зробив останньому зауваження з приводу порушення військової дисципліни. Однак, солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи з метою залякати начальника молодшого сержанта ОСОБА_6 та уникнути покарання за допущені порушення військової дисципліни, у присутності особового складу групи матеріального забезпечення, висловив погрозу вбивством останньому, а саме розстрілом.
У зв`язку із викладеним, а також з метою документального встановлення факту сп`яніння солдата ОСОБА_4 , відповідно до наказу командира групи матеріального забезпечення старшого лейтенанта ОСОБА_7 та на підставі направлення начальника медичної служби військової частини майора ОСОБА_8 солдат ОСОБА_4 був направлений до КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна психіатрична лікарня» у супроводі командира автомобільного взводу підвозу продовольства, речового та технічного майна групи матеріального забезпечення лейтенанта ОСОБА_5 та військовослужбовців медичної роти.
30 травня 2015 року приблизно о 00 годин солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи повторно та будучи невдоволеним діями лейтенанта ОСОБА_5 в частині виконання ним службових обов`язків щодо забезпечення проходження ОСОБА_4 медичного освідування на предмет сп`яніння, знаходячись в салоні службового автомобілю, який рухався по автодорозі в межах населеного пункту Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області, наніс лейтенанту ОСОБА_5 один удар кулаком в область обличчя, тобто вчинив насильницькі дії щодо начальника.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 показав, що обставини викладені в обвинувальному акті не оспорює та повністю їх підтверджує. У скоєному щиро кається.
Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд провадження за його відсутності, в якій зазначив, що претензій до обвинуваченого не має.
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд провадження за його відсутності, в якій зазначив, що претензій до обвинуваченого не має.
В судовому засіданні учасники судового розгляду не оспорювали обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення, тому суд вважає не доцільним досліджувати докази.
У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.
Суд вважає встановленою вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним злочину передбаченого ч. 3 ст. 405 КК України погроза вбивством начальникові, а також вчинення інших насильницьких дій щодо начальника, у зв`язку із виконанням ним обов`язків з військової служби, вчинені в умовах особливого періоду.
Обставинами, які пом`якшують покарання суд визнає - щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання суд визнає скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння.
При цьому, суд вважає, що щире каяття обвинуваченого, в даній ситуації, ґрунтується на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки і характеризується щирим осудом цієї поведінки, визнанням своєї провини, бажанням виправити ситуацію, а також готовністю нести кримінальну відповідальність.
Тому, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, враховуючи те, що ОСОБА_4 вину визнав повністю, має на утриманні неповнолітню дитину, є таким, що не має судимості, приймав участь в проведенні антитерористичної операції на сході країни, враховуючи думку потерпілих, які не мають претензій до обвинуваченого, разом з обставиною, яка пом`якшує покарання, дає суду підстави для призначення ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374 КПК України, суд,-
у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 405 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 5 років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного йому покарання з випробуванням строком 2 роки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області - протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1