Справа № 163/1444/16-к
Провадження № 1-кп/163/10/17
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2017 року Любомльський районний суд Волинської області в складі головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області кримінальне провадження №0000140 про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Гуща Любомльського району Волинської області, що проживає по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, середньої освіти, неодруженого, непрацюючого, судимого Любомльським районним судом Волинської області 25.02.2009 року за ч.1 ст.185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі; 20.05.2009 року за ч.2 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі(звільнений з місць позбавлення волі 15.02.2013 року за відбуттям покарання),

у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч.2, 3 ст.185 КК України
в с т а н о в и в :
ОСОБА_6 31 березня 2016 року біля 10 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, зірвавши скобу навісного замка вхідних дверей, з корисливих мотивів і для реалізації умислу на заволодіння чужим майном проник в будинок ОСОБА_4 , що по АДРЕСА_1 , звідки повторно таємно викрав 250 гривень готівки, один літр розливної соняшникової олії, одну банку топленого свинячого смальцю, пару чоловічих утеплених калош на загальну суму 412 гривень 75 копійок.
Він же 09.04.2016 року біля 14 години, перебуваючи у будинку ОСОБА_8 , що по АДРЕСА_1 , повторно таємно викрав належний ОСОБА_5 мобільний телефон «LG L60 Dual X135», телефонну картку мережі «Київстар» загальною вартістю 1380 гривень.
Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину за інкримінованим обвинуваченням фактично не визнав і показав, що до потерпілого ОСОБА_4 заходив вранці і разом з ним розпивали спиртні напої, після чого ліг спати. Прокинувшись, взяв за раніше отриманою згодою потерпілого калоші, а також горілку і закуску, що залишились, і відвіз усе в село Гуща Любомльського району до матері. Грошей у потерпілого не брав. До будинку ОСОБА_9 дійсно заходив і спілкувався з ОСОБА_8 . Телефона не крав, однак до нього додому прийшли ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 з претензіями щодо телефону і погрозами. Через якийсь час вийшов з дому і рухався по вулиці, коли на автомобілі його наздогнав ОСОБА_13 , а потім підійшла і потерпіла ОСОБА_5 . ОСОБА_14 став його бити металевою трубою і вимагати повернення телефону. Їздив з ним додому, потім повернулись назад і туди ж прибули працівники поліції. На дії ОСОБА_9 в поліцію скаржилась його матір, однак жодних заходів до них вжито не було.

Незважаючи на такі заперечення, винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих злочинів повністю доведена наданими сторонами і дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що вранці пішов з дому допомагати сусіду в господарських справах. Коли повернувся біля 12 години, побачив відкритими троє дверей, в тому числі, зірваний навісний замок на вхідних дверях. В будинку виявив зникнення калош, продуктів харчування і грошей, які знаходились в кишені штанів, що лежали в кімнаті. Обвинуваченого знає давно, однак в той день він до потерпілого не приходив.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні показала, що вранці почула незвичний звук зі сторони господарства ОСОБА_4 , а пізніше побачила ОСОБА_6 , який прикрив вхідні двері і вийшов з подвір`я потерпілого.

З протоколу огляду місця події від 31.03.2016 року встановлено, що на вхідних дверях будинку потерпілого ОСОБА_4 виявлено сліди зривання скоби навісного замка.

Згідно з протоколом огляду від 02.04.2016 року в будинку матері обвинуваченого ОСОБА_6 виявлено гумові калоші з утепленням, літрову пляшку з олією, скляну банку з жиром.

Висновком товарознавчої експертизи №183 та довідкою ТОВ «Любомль-ринок» №45 стверджено, що загальна вартість викрадених у ОСОБА_4 предметів становить 162,75 гривень.
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що про крадіжку телефона, подарованого нею дочці, дізналась з телефонного дзвінка останньої. В будинку чоловіка дізналась про підозри щодо ОСОБА_6 . Зустріла його на дорозі і просила повернути викрадене. На це обвинувачений пообіцяв віддати телефон пізніше. Коли приїхав хресний батько доньки ОСОБА_13 , ОСОБА_6 викинув телефон в кущі, де його і виявили, після чого повідомила про випадок в поліцію.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що обвинувачений заходив до нього додому, однак причини відвідування не пояснив. Після перебування ОСОБА_6 в будинку пропав телефон його доньки. Разом із сином їздив до обвинуваченого додому, просили повернути телефон, однак це результату не дало. Повідомив про подію свою дружину.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показав, що разом з потерпілою біля сільського кладовища просили обвинуваченого повернути телефон, однак він відмовився це зробити. З`їздили до нього додому, повернулись на попереднє місце, де знайшли телефон в кущах. Коли саме ОСОБА_6 його викинув, не помітив.

Згідно з протоколом огляду місця події від 09.04.2016 року на ділянці дороги сполученням «село Гуща село Вишнівка» біля сільського кладовища села Гуща Любомльського району виявлено телефон «LG L60», а на ньому сліди - пальців рук.

Згідно з висновком дактилоскопічної експертизи №1325 три сліди рук на виявленому під час огляду місця події телефоні «LG» залишені пальцями ОСОБА_6 .
Висновком товарознавчої експертизи №182 стверджено, що залишкова вартість вживаного телефона «LG L60 Dual X135» станом на 09.04.2016 року становила 1350 гривень; довідкою ТОВ «Любомль-ринок» доведено вартість сім-картки «Київстар» у 30 гривень.
Аналіз наведених доказів приводить суд до висновку, що вони повністю спростовують заперечення обвинуваченим своєї винуватості.

Показаннями свідка ОСОБА_15 і самого обвинуваченого стверджений факт його перебування в будинку потерпілого ОСОБА_4 . Протокол огляду будинку останнього свідчить, що спосіб проникнення в житло шляхом зриву скоби навісного замка відбувся без згоди потерпілого. Протоколом огляду будинку за місцем проживання обвинуваченого стверджено факт виявлення частини викраденого майна. Заява потерпілого в сукупності із його показаннями в судовому засіданні свідчать про послідовність тверджень ОСОБА_4 щодо асортименту викраденого, в тому числі, грошей готівкою.

Зазначені докази взаємно узгоджені, що дає підстави вважати їх сукупність достатньою для спростування показань обвинуваченого і визнання його винуватим за цим епізодом обвинувачення.

Факт відвідування ОСОБА_6 будинку ОСОБА_9 доведений його власними показаннями і показаннями свідка ОСОБА_8 . З показань останнього і потерпілої ОСОБА_5 встановлено, що саме після перебування обвинуваченого в будинку телефон доньки потерпілої зник. Виявлення телефона в місці, де потерпіла і свідок ОСОБА_13 пропонували обвинуваченому повернути викрадене, а на самому телефоні сліди пальців рук ОСОБА_6 без сумніву свідчить про його залишення саме обвинуваченим, оскільки іншого розумного пояснення цьому факту суд не вбачає.

Заява ОСОБА_6 про застосування до нього насильства з боку свідка ОСОБА_16 нічим об`єктивно не підтверджена, тому судом до уваги не береться. Перевірка Любомльським ВП ГУНП у Волинській області по заяві матері обвинуваченого щодо неправомірних дій ОСОБА_17 обґрунтовано припинена, оскільки ознаки кримінального правопорушення в діях останнього не встановлені, а сама ОСОБА_18 з цього приводу подала повторну заяву.

Таким чином, дослідження доказів по справі приводить суд до висновку, що винуватість ОСОБА_6 у крадіжці майна ОСОБА_19 , вчиненій повторно і з проникненням в житло, та крадіжці майна ОСОБА_5 , вчиненій повторно, повністю доведена, а надана органом досудового розслідування кваліфікація його дій за ч.ч.2, 3 ст.185 КК України є правильною.

Обираючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер і тяжкість вчинених ним злочинів; особу обвинуваченого, який позитивно характеризується по місцю проживання і тримання під вартою, хворіє хронічною хворобою; обставини, що обтяжують покарання, до яких суд відносить вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння і щодо особи похилого віку.

Зазначені в обвинувальному акті в якості пом`якшуючих обставин «активне сприяння в розкритті злочину, добровільне відшкодування завданого збитку» в судовому засіданні свого об`єктивного підтвердження не знайшли і судом до уваги не беруться.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому слід призначити в межах законів, за якими він притягується до кримінальної відповідальності, у вигляді позбавлення волі із застосуванням за ст.70 КК України принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Згідно із вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31.08.2016 року, який набрав законної сили за результатами апеляційного перегляду 09.11.2016 року, ОСОБА_6 засуджений за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі.

З огляду на такі обставини підлягає застосуванню ч.4 ст.70 КК України для призначення покарання за принципом часткового складання покарань, а в остаточне покарання слід зарахувати частково відбуте покарання за вироком Луцького міськрайонного суду і відповідно визначити строк відбуття такого покарання.

Предмети злочинного посягання як речові докази згідно зі ст.100 КПК України слід повернути потерпілим в повне розпорядження.

На підставі ст.124 КПК України судові витрати на проведення експертиз слід покласти на обвинуваченого.

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, і за цими законами призначити йому покарання:
-за ч.2 ст.185 КК України у вигляді 2(двох) років позбавлення волі;
-за ч.3 ст.185 КК України у вигляді 3(трьох) років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч.ч.1, 2 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_6 за сукупністю цих злочинів призначити у вигляді 3(трьох) років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань за даним вироком і вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31.08.2016 року про засудження за ч.3 ст.185 КК України остаточне покарання ОСОБА_6 призначити у вигляді 4(чотирьох) років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з 29 квітня 2016 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_6 в строк відбуття покарання строк його тримання під вартою з 30.01.2016 по 10.02.2016 року, з 29.04.2016 по 09.11.2016 року, з 25.12.2016 по 09.02.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази : гумові калоші, літрову пляшку розливної соняшникової олії, банку топленого свинячого смальцю, які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_4 , надати останньому в повне розпорядження.

мобільний телефон марки «LG L60»(IMEI A: НОМЕР_1 , IMEI B: НОМЕР_2 ), який переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_5 , надати останній в повне розпорядження.

Стягнути з ОСОБА_6 в користь держави 967(дев`ятсот шістдесят сім) гривень 56 копійок судових витрат за проведення судових товарознавчих експертиз.
Стягнути з ОСОБА_6 в користь держави 1407(одну тисячу чотириста сім) гривень 36 копійок судових витрат за проведення дактилоскопічних експертиз.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів із дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_6 протягом 30 днів з дня вручення копії даного вироку через Любомльський районний суд.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий : суддя ОСОБА_1