Справа № 761/4006/17
Провадження № 1-кс/761/2578/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:
слідчого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого Слідчого відділу поліції № 4 Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві, капітан поліції ОСОБА_3 про арешт майна,-

В С Т А Н О В И В:
Слідчий Слідчого відділу поліції № 4 Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві, капітан поліції ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням погодженим з прокурором Київської міської прокуратури № 10 ОСОБА_4 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000369 від 13.01.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України, про арешт майна.
Кримінальне провадження №0000369 зареєстроване за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України, а тому виникла необхідність у накладенні арешту на майно, оскільки, арешт накладається виключно на підставі рішення суду.
Клопотання мотивовано тим, що Слідчим відділом поліції № 4 Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000369, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в грудні 2016 року, невстановлена особа вчиняючи шахрайські дії намагається заволодіти квартирою АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З огляду на вищевикладене у слідства є достатні підстави вважати, що діями невстановлених осіб створюється реальна загроза незаконного заволодіння майном, а саме квартири АДРЕСА_1 , не накладення арешту може перешкоджати встановленню істини внаслідок того, що таке майно може бути відчужене іншим особам, що призведе до створення реального заподіяння матеріальної шкоди потерпілому.

На підставі викладеного, з метою збереження майна на яке спрямовано кримінальне правопорушення, а також заборони для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати майно, слідчий просив накласти арешт на зазначене в клопотанні майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 та заборонити для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати майно, в тому числі заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, передачі в управління, будь-якого іншого обтяження та інше) щодо нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00.

У судовому засіданні слідчий Слідчого відділу поліції № 4 Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві, капітан поліції ОСОБА_3 підтримав подане клопотання, просив його задовольнити та накласти арешт на вказане у клопотанні майно.
ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_6 , представник ОСОБА_7 і ОСОБА_8 ОСОБА_9 в судовому засіданні не заперечували проти задоволення клопотання слідчого.
Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання є таким, що підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів клопотання, 17.05.2007 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з однієї сторони та ПАТ «Дочірній банк Сбербанк Росії» з іншої сторони було укладено договір іпотеки на суму 1500 000 доларів США, у відповідності до якого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 передали в заставу банку п`ятикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка належала їм на праві спільної сумісної власності. В подальшому, у зв`язку з прострочення боржником виплат за вказаним договором, банком було ініційовано звернення стягнення на квартиру в примусовому порядку. 08.07.2010 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на предмет іпотеки. 25.11.2011 року Відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України було відкрито виконавче провадження №24038982. 24.07.2013 року право власності на квартиру було зареєстроване за ОСОБА_11 , на підставі Акту про реалізацію предмету іпотеки, Свідоцтво про право власності на квартиру було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_12 та зареєстровано в реєстрі № 401. 15.06.2015 року між ОСОБА_11 та ОСОБА_13 було укладено договір купівлі-продажу квартири, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_14 який зареєстровано в реєстрі № 694. 20.09.2016 року між ОСОБА_13 та ОСОБА_15 було укладено договір дарування квартири, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_14 , який зареєстровано в реєстрі № 1359. 21.09.2016 року між ОСОБА_15 та ОСОБА_16 було укладено договір дарування квартири, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_14 , який зареєстровано в реєстрі № 1377. Згідно Наказу Міністерства юстиції України від 29.12.2016 року №3920/5 було видалено записи в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, внесені на підставі рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: від 24 липня 2013 року №4303154, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_17 ; від 05 червня 2015 року №21844510, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_18 ; від 20 вересня 2016 року №31473195, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_18 ; від 21 вересня 2016 року №31496537, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_18 . Відповідно до інформаційної довідки від 03.01.2017 року квартира АДРЕСА_1 , зареєстрована на ім`я ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (в рівних частках) на підставі свідоцтва про право власності, виданого Головним управлінням житлового забезпечення 27.06.2006 року (Наказ №1222-С/КІ від 26.06.2006 року), зареєстрованого в Бюро 05.07.2006 року в книзі 187-21 за реєстровим № 8458.

Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із таких заходів є арешт майна.
Згідно з ч. 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України).
Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна (ч. 10 ст. 170 КПК України).
Відтак, враховуючи правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до висновку, що слідчим доведено необхідність арешту вказаного у клопотанні майна.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна (ч. 7 ст. 170 КПК України).
Крім того, як вбачається з матеріалів клопотання, слідчий просить заборонити для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати майно, в тому числі заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно зчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, передачі в управління, будь-якого іншого обтяження та інше) щодо нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, однак слідчим не надано підтвердження того, що незастосування заборони розпорядження майном призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна, а тому слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання в цій частині.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 131, 170-173, 175, 309, 392, 393, 395, 532 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В :
Клопотання слідчого Слідчого відділу поліції № 4 Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві, капітан поліції ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити частково.
Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Копію ухвали надати слідчому, а також надіслати прокурору та власнику майна.
На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Апеляційного суду міста Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Слідчий суддя