13.03.2017
Справа ЄУН-720/2269/16-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 березня 2017 року Новоселицький районний суд Чернівецької області
в складі:головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9
представника потерпілого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Новоселиця кримінальне провадження №0000534 від 17.06.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новий Балан Ришканського району Республіки Молдова, мешканця АДРЕСА_1 , одруженого, який має на утриманні вісім дітей, в тому числі шестеро неповнолітніх дітей, зі середньою освітою, не працюючого, інваліда другої групи, раніше в силу ст.89 КК України не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.286 КК України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 16.06.2015 року приблизно о 13 годині 00 хвилин, керуючи автомобілем марки «Мерседес-Бенз-Віто» державний номерний знак НОМЕР_1 , в салоні якого в якості пасажирів перебували ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , рухався в умовах сильних опадів дощу автомобільною дорогою сполученням «Житомир-Чернівці-Тереблече» зі сторони м.Чернівці в напрямку м.Хотин, та проїжджаючи 342 кілометр і 250 метрів вказаної дороги, проявив неуважність до дорожньої обстановки та самовпевненість у своїх діях, не обрав безпечну швидкість руху, не переконавшись у безпечності виконаного ним маневру, в порушення пункту 12.1 Правил дорожнього руху України, перетнув дорожню розмітку 1.1. та виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення керованого ним автомобіля його передньою правою частиною із передньою лівою частиною зустрічного автомобіля марки «Мітсубіші Аутлендер» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_13 .
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди водію автомобіля марки «Мітсубіші Аутлендер» державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_13 та пасажиру мікроавтобуса марки «Мерседес-Бенз-Віто» державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_11 було спричинено смерть.
Пасажирам мікроавтобуса марки «Мерседес-Бенз-Віто» державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_9 та ОСОБА_12 спричинено тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, як такі що призвели до тривалого розладу здоров`я.
Обвинувачений в суді вину визнав та дав покази, що він дійсно 16 червня 2015 року керував автомобілем марки «Мерседес-Бенз-Віто» державний номерний знак НОМЕР_1 , в салоні якого в якості пасажирів перебували ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , які сиділи на передніх сидіннях та ОСОБА_12 , яка сиділа ззаду. Вони разом їхали по дорозі із м. Чернівці в сторону м. Хотин та зупинилися на Рингацькому перехресті поїсти та перечекати дощ. Оскільки почав падати ще сильніший дощ, то вони трохи почекали та далі вирішили їхати додому. Він біля 13 години керуючи автомобілем поїхав по вищевказаній дорозі і спочатку спустився вниз, а потім почав набирати швидкість на підйом та зі швидкістю біля 80 км/год пройшов поворот дороги. Тоді він вирішив випередити автомобіль марки ВАЗ-2106, який їхав в попутному напрямку та виїхав на ліву смугу в напрямку його руху та побачив як через асфальт перетікає вода. Йому було в цей час як на спуск рухався автомобіль марки «Мітсубіші Аутлендер», оскільки видимість була до 200 метрів. Коли він в`їхав в потік води, то його лобове скло залило нею та щітки склоочисника не справлялися. Коли він знову побачив дорогу, то зрозумів що автомобіль занесло на зустрічну смугу руху, однак він не гальмував оскільки не знав як його може розвернути, і там відбулося зіткнення керованого ним автомобіля із автомобілем марки «Мітсубіші Оутлендер» номерний знак НОМЕР_2 . В результаті ДТП загинув ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , про що він щиро жаліє, та розкаюється в скоєному. Він відшкодував завдану шкоду всім потерпілим, які до нього претензій не мають. Просить його суворо не карати та не позбавляти волі.
Потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що він їхав разом із обвинуваченим додому з м.Чернівці в той час ішов сильний дощ та на повороті автомобіль обвинуваченого в`їхав в потік води та його занесло на зустрічну смугу руху, однак ОСОБА_5 не гальмував, після чого і сталося зіткнення. Претензій до обвинуваченого він немає, просить не позбавляти його волі.
Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні дав покази, що він є рідним братом ОСОБА_13 та йому відомо, що 16.06.2015 року його брат їхав в м.Чернівці в лікарню. Приблизно о 12 годині останній йому зателефонував та сказав, що потрапив в ДТП та він одразу ж приїхав на місце пригоди, але там вже нікого не було. Після чого він поїхав до брата в лікарню, який йому щодо обставин аварії повідомити нічого не встиг. Претензій до обвинуваченого щодо відшкодування моральної шкоди він немає, просить не позбавляти його волі.
Потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні відмовилась від дачі показів та просила обвинуваченого суворо не карати та не позбавляти волі, претензій до нього немає.
Відповідно до висновку № 384 від 10.07.2015 року встановлено, що при судово-медичній експертизі ОСОБА_14 , 1932 року народження смерть останнього настала ІНФОРМАЦІЯ_2 від геморагічного шоку, який розвинувся внаслідок гострої масивної внутрішньої кровотечі як ускладнення наявної при житті політравми, закритої тупої травми грудної клітки та черева з ушкодженням внутрішніх органів.
Відповідно до висновку № 68-н від 20.07.2015 року встановлено, що смерть ОСОБА_11 1972 року народження, настала від геморагічного шоку, який розвинувся як наслідок масивної внутрішньої кровотечі внаслідок закритої травми черева з розривом печінки та селезінки.
Відповідно до висновку № 183 від 22.11.2016 року встановлено, що у ОСОБА_9 1974 року народження виявлені тілесні ушкодження у вигляді: забійної рани перших фаланг 2-3-4 пальців лівої руки; струс головного мозку; множинні синці черевної стінки; садна голови та лівої половини чола; синець правої нижньої кінцівки; скалковий продольний перелом основної та нігтьової фаланги 1-го пальця лівої ступні, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню важкості, як такі, що потягли за собою тривалий розлад здоров`я.
Відповідно до висновку № 890 мд від 30.07.2015 року встановлено, що у ОСОБА_12 виявлено тілесні ушкодження у виді: рани забійні в ділянці лівого гомілко-ступевого суглоба, в ділянці надбрівної дуги; перелом зовнішньої лодижки лівого гомілково-ступневого суглобу, що відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі що призвели до тривалого розладу здоров`я.
Відповідно до заяви ОСОБА_12 від 29.08.2016 року остання від статусу потерпілої відмовилася.
Відповідно до заяви потерпілої ОСОБА_12 від 02.09.2016 року остання претензій матеріального чи морального характеру до учасників подій немає.
Відповідно до висновку № 117 екс-Н від 13.07.2015 року під час судово-медичного обстеження ОСОБА_5 виявлено ушкодження у вигляді рани у верхній третині лівої гомілки, струс головного мозку, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень; у вигляді перелому правого стегна у середній та нижній третині, двохкісточкового перелому правої гомілки у нижній третині, перелому 1-2 ребер зліва мають ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеню важкості; у вигляді відкритого двохкісточкового перелому правої гомілки у середній третині має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою Небезпека для життя.
З письмових заяв потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від 03.03.2017 року встановлено, що вони претензій до обвинуваченого не мають та просять суд не позбавляти його волі.
Суд, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні злочину доведена повністю, а його дії вірно кваліфіковані за ч.3 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло загибель кількох осіб, оскільки він 16.06.2015 року на 342 кілометрі і 250 метрів автомобільної дороги «Житомир-Чернівці-Тереблече», порушив правила безпеки дорожнього руху, де допустив зіткнення із автомобілем марки «Мітсубіші Аутлендер», внаслідок чого наступила смерть ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , а ОСОБА_9 та ОСОБА_12 заподіяні тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.
Суд вважає, що з обвинувачення ОСОБА_5 слід виключити порушення ним п.1.5, 2.3 б та 2.3 д ПДР України, оскільки вказані норми є загальними та більш детально розшифровуються в конкретних пунктах правил.
При вирішенні питання про призначення покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, думки потерпілих.
Даний злочин є тяжким злочином вчиненим із необережності. Суд враховує індивідуальний ступінь суспільної небезпеки даного злочину, зокрема те, що обвинувачений вчинив його у зв`язку з порушенням ним п.12.1 ПДР України, яке полягало у неврахуванні складної дорожньої обстановки, яка полягала у наявності сильних опадів, під час вибору швидкості, та у зв`язку із цим суд вбачає таку форму вини як злочинна недбалість, що істотно знижує ступінь тяжкості скоєного ним злочину.
Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину, добровільне відшкодування завданих збитків та моральної шкоди.
Щодо даних про особу, то суд враховує його позитивну характеристику з місця проживання, те, що він раніше не судимий, має на утриманні шестеро неповнолітніх дітей, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, є інвалідом другої групи.
Потерпілі в судовому засіданні пояснили, що претензій до ОСОБА_5 не мають, збитки їм відшкодовані та у зв`язку з тим, що вони вважають наявність з боку обвинуваченого щиросердечного розкаяння вважають за можливе не позбавляти його волі, про що подали суду додатково письмові заяви.
Суд вважає, що обвинуваченому має бути призначено покарання у виді позбавлення волі, яке є необхідним і буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, підстав для застосування ст.69 КК України суд не вбачає.
Суд, приймаючи до уваги тяжкість злочину, те що обвинувачений вину визнав, активно сприяв в розкритті злочину, щиро розкаявся в скоєному, позитивно характеризується по місцю проживання, зокрема бере активну участь у громадському та спортивному житті села, є інвалідом другої групи, потребує подальшого стаціонарного лікування, має на утриманні шестеро неповнолітніх дітей, те що збитки та моральна шкода потерпілим відшкодовані та останні просять суд не позбавляти його волі, вважає можливим звільнити його від відбування покарання із випробуванням на підставі ст.75 КК України, оскільки виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання.
З обвинуваченого слід стягнути в дохід держави вартість проведених експертиз.
Питання про речові докази слід вирішити згідно ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.368, 370, 373, 374 КПК України, суд,
ЗАСУДИВ:
Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.286 ч.3 КК України і призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі із позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання, якщо він протягом трьох років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Після набранням вироком законної сили, речові докази по справі: автомобілі марки «Mersedes-Benz-Vito» державний номерний знак НОМЕР_1 та «Mitsubishi-Outlander» державний номерний знак НОМЕР_2 , які зберігаються на спеціальному майданчику Новоселицького ВП ГУНП в Чернівецькій області, повернути законним володільцям.
Стягнути із ОСОБА_5 витрати за проведення судових експертиз в сумі 8929,80 гривень в дохід державного бюджету.
Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Чернівецької області через Новоселицький районний суд Чернівецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1