Справа № 296/2937/17
У Х В А Л А

14 квітня 2017 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі клопотання прокурора військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_3 поданого в межах кримінального провадження № 0000087 про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Володимир-Волинський Волинської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

Військовою прокуратурою Житомирського гарнізону розслідується кримінальне провадження № 0000087 від 23 лютого 2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368 та ч. 1 ст. 263 КК України.

У клопотанні зазначено, що капітан ОСОБА_4 , являючись службовою особою, яка займає відповідальне становище, начальником ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 , вирішив вчинити ряд тяжких злочинів у сфері службової діяльності та громадської безпеки.

Так, в середині грудня 2016 року, у порушення вимог ст.ст. 3, 22 Закону України «Про запобігання корупції» та ст. ст. 2, 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» капітан ОСОБА_4 , будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, перебуваючи у ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_3 , в ході телефонної розмови з ОСОБА_5 , маючи намір на одержання неправомірної вигоди для себе, діючи з прямим умислом та переслідуючи корисливі мотиви, з метою особистого незаконного збагачення, зловживаючи своїм службовим становищем, прийняв від останнього пропозицію про надання йому неправомірної вигоди в розмірі 100 доларів США кожного разу за сприяння та створення умов для безперешкодного переміщення товаро-матеріальних цінностей, а саме фірмового брендового одягу відомих світових марок поза митним контролем через ділянку державного кордону України та сприяння як службовою особою Державної прикордонної служби України у не виявленні та не припиненні такого адміністративного правопорушення з боку ОСОБА_5 , та як наслідок не притягнення до адміністративної відповідальності за зазначенні правопорушення, передбачені ст. 202, 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також у клопотанні зазначено, що у період з грудня 2016 року по лютий 2017 року капітан ОСОБА_4 , являючись службовою особою правоохоронного органу, яка займає відповідальне становище, маючи намір на одержання неправомірної вигоди для себе, використовуючи своє службове становище, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів та з метою особистого незаконного збагачення за вищевказаних обставинах, прийняв пропозицію та одержав від громадянина ОСОБА_5 неправомірну вигоду в загальному розмірі 300 доларів США (що по курсу НБУ на момент вчинення злочину становить 8190 гривень) за сприяння та створення умов для безперешкодного переміщення товаро-матеріальних цінностей останнім, а саме фірмового брендового одягу відомих світових марок, поза митним контролем через ділянку державного кордону України та сприяння ОСОБА_4 , як службовою особою Державної прикордонної служби України у не виявленні та не припиненні такого адміністративного правопорушення з боку ОСОБА_5 , та як наслідок не притягнення до адміністративної відповідальності за зазначенні правопорушення, передбачені ст. 202, 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, капітан ОСОБА_4 в порушення п.п. 3, 11, 15 «Положення про дозвільну систему» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 року, п. 2.1 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу, спорядженими гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 року та п. 1 додатку № 1 до Постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 N 2471-XII, діючи з прямим умислом, незаконно зберігав з 19 жовтня 2016 року по 09 березня 2017 за місцем тимчасового проживання ( АДРЕСА_3 ) та з 26 лютого 2017 року, за місцем свого тимчасового проживання ( АДРЕСА_4 ), без передбаченого законом дозволу: 2 патрони калібру 5, 45 мм., 4 пістолетні патрони калібру 9 мм., 23 патрони калібру 7, 62 мм., та 09 березня 2017 року, приблизно о 07 год. 35 хв., під час обшуку кімнати квартири, що за адресою: АДРЕСА_4 в якій проживає ОСОБА_4 було виявлено та вилучено перелічені вище предмети, які відповідно до висновку експерта № 1/472 від 12.04.2017 являються бойовими припасами до вогнепальної стрілецької зброї.

13.04.2017 прокурором військової прокуратури Житомирського гарнізону старшим лейтенантом юстиції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000087, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368 та ч. 1 ст. 263 КК України повідомив ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Володимир-Волинський Волинської області, українця, громадянина України, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , до 21.02.2017 проходив військову службу на посаді начальника ВПС «Копище» ДПС України, раніше не судимого, про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 10 років та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 3 до 7 років.

Метою та підставами застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, перешкоджати проведенню досудового розслідування іншим чином та знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, тобто ризикам, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, на даний час у слідства є всі достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 будучи службовою особою правоохоронного органу Державної прикордонної служби України, розуміє тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення та передбачену законом тяжкість покарання, тобто існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України

Крім того, ОСОБА_4 , перебуваючи на займаній раніше посаді, мав міцні соціальні зв`язки та повноваження, у разі не обрання щодо нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту, може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, які вказують на вчинення нею злочину, а тому має можливість та може їх залякувати до дачі неправдивих показів, а також перешкоджати проведенню досудового розслідування, шляхом знищення слідів свого злочину та предметів, що мають значення для вказаного кримінального провадження тобто існують ризики, передбачені п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити з підстав викладених в ньому.

Підозрюваний та захисник в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання, вказали на його необґрунтованість та передчасність. Просили суд застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 та ч.1 ст. 263 КК України.

Слідчий суддя вважає, що прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваного переховувався від органів досудового розслідування та суду, враховуючи тяжкість інкримінованого злочину.

Згідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Тобто у розумінні Конституції України та Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини домашній арешт є способом обмеження конституційного права особи на свободу, а тому на думку слідчого судді є одним з запобіжних заходів, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Разом з тим, прокурором не доведено та слідчим суддею у судовому засіданні не встановлено об`єктивних даних, які б свідчили про те, що забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного можливе виключно в умовах цілодобового домашнього арешту.

Таким чином, враховуючи в сукупності тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 за інкримінованим йому кримінальним правопорушенням, а також дані про особу підозрюваного, зокрема те, що він одружений. Має постійне місце проживання, яке й знаходиться у смт. Ратне, Волинської області, однак саме ця обставина не може розцінюватися як перешкода для явки до органу досудового розслідування чи суду, а також беручи до увагу належну процесуальну поведінку підозрюваного до цього часу, слідчий суддя приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання в подальшому зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 .

Крім того, застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного додаткові обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання прокурора військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Володимир-Волинський Волинської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки:

- прибувати на виклик слідчого та прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або роботи;

Термін дії ухвали до 14.06.2017 р.

У разі невиконання покладених на підозрюваного обов`язків, до нього може бути заснований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює прокурор військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подано протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1