УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2016 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю заявника - адвоката ОСОБА_3

розглянувши в судовому засіданні у залі суду у місті Києві

клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту рухомого майна, у кримінальному провадженні №0007125 від 7 червня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИВ :

29 листопада 2016 року адвокат ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 липня 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0007125 від 07 червня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, а саме автомобіль марки «Seat Altera XL», номер шасі, (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 .

Клопотання мотивоване тим, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 липня 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0007125 від 07 червня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, а саме автомобіль марки «Seat Altera XL», номер шасі, (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_4 .

Разом з тим, сторона заявника зазначає, що арешт на рухоме майно ОСОБА_5 накладено необґрунтовано, оскільки в кримінальному провадженні №0007125 від 07 червня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, 29 червня 2016 року ОСОБА_5 визнано потерпілим в кримінальному провадженні відповідно до ч.3 ст.55 КПК України.

Представник заявника - адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання про скасування арешту майна підтримала, просили слідчого суддю задовольнити його у повному обсязі.

Слідчий у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином, причин неявки слідчому судді повідомлено не було, а тому враховуючи передбачені ч.2 ст. 174 КПК України строки розгляду зазначеної категорії клопотань, слідчий суддя приходить до висновку про можливість проведення судового розгляду за відсутності слідчого.

Вивчивши клопотання про скасування арешту майна та додані до нього матеріали, вислухавши пояснення представника заявника, слідчий суддя вважає, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положеннями ч.2 ст. 170 КПК України визначено, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положеннями ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 31) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч.1 ст. 174 КПК підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчим суддею встановлено, що Шевченківським управлінням поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0007125 від 7 червня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 липня 2016 року було задоволено клопотання слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП в м. Києві лейтенанта поліції ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0007125 від 7 червня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України, та накладено арешт на автомобіль марки «Seat» моделі «Altera XL», номер шасі, (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , першочерговий ( НОМЕР_3 ), вилучено зазначений автомобіль та поміщено на майданчик затриманого автотранспорту за адресою: м. Київ, вул. Набережно Лугова, 4.

Зі змісту вказаної ухвали слідчого судді вбачається, що підставою для накладення вказаного арешту було те, що зазначений автомобіль відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

При цьому, твердження сторони заявника з приводу того, що арешт накладено необґрунтовано не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки в матеріалах клопотання відсутні належні та допустимі докази в їх обґрунтування.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи, що представником заявника у клопотанні не доведено, а слідчим суддею не встановлено будь-яких нових обставин та доводів, яких не існувало на час накладення арешту на майно вказане в клопотанні, за яких би на даний час відпала потреба у застосуванні вказаного виду заходу забезпечення кримінального провадження або арешт накладено необґрунтовано, а тому слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170, 173, 174 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ :

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту рухомого майна, у кримінальному провадженні №0007125 від 7 червня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1