Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
24 квітня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:
головуючого :судді - ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4
прокурора: ОСОБА_5 , ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)
захисників засудженого ОСОБА_8 , ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 07 березня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 та замінено невідбуту частину покарання призначеного ОСОБА_7 за вироком Тернопільського міськрайонного суду від 05 квітня 2011 року більш м`яким - у виді обмеження волі на невідбутий термін 1 (один) рік 5 (п`ять) місяців 3 (три) дні.
На ухвалу суду прокурором подано апеляційну скаргу, в якій він просить її скасувати та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання захисника засудженого про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким. Свої вимоги мотивує тим, що за час відбування покарання засуджений своє виправлення не довів й на шлях виправлення не став. Вказує, що комісією виправної колонії уже розглядалось питання застосування щодо засудженого заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, і було прийнято рішення про відмову. Також, на думку прокурора судом залишено поза увагою те, що засуджений не відшкодував заподіяні злочином збитки та не визнав вини у вчиненому злочині.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурорів, який підтримали подану прокурором, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції апеляційну скаргу та просили її задовольнити, пояснення засудженого та його захисників, які заперечили проти вимог поданої апеляційної скарги та просили ухвалу суду залишити без змін, оскільки вважають її законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали особової справи засудженого та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Відповідно до ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд вирішує питання, в тому числі, про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким.

Згідно із положеннями ч.3 ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення, після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила новий умисний злочин протягом не відбутої частини покарання (п. 3 ч.4 ст.82 КК України).

Те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчила успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Вивченням матеріалів подання та особової справи колегія суддів встановила, що засуджений за час відбування покарання у колонії зарекомендував себе з позитивної сторони, допустив три порушення, котрі погашені у встановленому законом порядку, тричі був заохочений начальником відділення соціально психологічної служби та чотири рази начальником колонії, окрім того за сумлінну поведінку та ставлення до праці був нагороджений почесною грамотою. На даний час працевлаштувався на виробництві колонії й столярній ділянці столяром, відбув більше 3/4 призначеного строку покарання й став на шлях виправлення.

Доводи прокурора що засуджений не став на шлях виправлення, у контексті наведеного, на увагу не заслуговують.

Водночас, колегія суддів погоджується з твердженням місцевого суду щодо безпідставності доводів прокурора про неможливість застосування пом`якшення покарання засудженому за невизнання ним вини. На думку колегії суддів, невизнання вини не є доказом того, що особа не стала на шлях виправлення. Визнання вини засудженим, як критерій оцінки його поведінки та ступеня виправлення суперечить нормам ст.82 КК України, яка передбачає тільки дві умови для заміни невідбутої частини покарання засудженому більш м`яким: 1) доведення, що особа стала на шлях виправлення; б) відбуття передбаченої законом частини строку покарання.
Стосовно доводів апеляційної скарги прокурора щодо залишення судом поза увагою не відшкодування засудженим заподіяних злочином збитків, то як встановлено судом першої інстанції та підтверджено у ході апеляційного розгляду, виконавчих листів про відшкодування заподіяної злочином шкоди ОСОБА_7 у виправну колонію не надходило.
Також, колегія суддів враховує, що під час розгляду місцевим судом матеріалів клопотання прокурор погодився з тим, що засуджений характеризується установою колонії з позитивної сторони та має заохочення. Судом дано оцінку особі засудженого та обставинам можливості заміни засудженому невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.
Беручи до уваги викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що засуджений ОСОБА_7 довів виправлення своєю поведінкою, участю в благоустрої установи, роботі самодіяльних організацій, реалізації програм диференційованого виховного впливу «Професія» та «Освіта», проявленням сумлінного ставлення до праці, дотриманням вимог пожежної безпеки і безпеки праці, а тому доводи апеляційної скарги прокурора є безпідставними.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 07 березня 2017 року щодо заміни засудженому ОСОБА_7 невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.
Судді:

___________ ____________ _________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3