АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/3715/2016 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 грудня 2016 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

з участю:

прокурора ОСОБА_6

представника власника майна адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 22 вересня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_10 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 1 м. Києва ОСОБА_11 , та накладено арешт на транспортний засіб «MitsubishiL-200», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова ММВ НОМЕР_2 , який вилучено та поміщено на арешт-майданчик Виноградівського ВП ГУ НП в Закарпатській області за адресою: Закарпатська область, м. Виноградів, вул. Миру, 57 та постановлено в подальшому помістити вищевказаний транспортний засіб на територію Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Голосіївська, 15.

Своє рішення суд мотивував тим, що слідчим та прокурором в судовому засіданні доведено наявність достатніх підстав для накладення арешту на вказане в клопотанні майно, та враховуючи, що постановою від 09.09.2016 року вказаний в клопотанні транспортний засіб визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні, та з метою збереження речових доказів, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого про арешт майна.

Не погоджуючись з таким рішенням, адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 та ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Мотивуючи вимоги апеляційної скарги, захисник зазначає, що арешт на майно ОСОБА_8 накладено слідчим суддею необґрунтовано.

Так, апелянт зазначає, що придбавши у громадянина ОСОБА_9 автомобіль, позивач фактично уклала договір купівлі-продажу, передбачений ст. 655 ЦК України, будь-яких порушень щодо придбання автомобіля не встановлено, у порядку цивільного судочинства автомобіль ніким не витребуваний.

Далі в апеляційній скарзі апелянт стверджує, що автомобіль перебуває на території штраф-майданчику безпідставно і всупереч строків, передбачених чинним КПК України,та, на думку апелянта, підлягає негайному поверненню особі, у якої даний автомобіль вилучено.

Крім того, захисник вказує, що ухвалою слідчого суді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 05.09.2016 року за його скаргою на бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна, зобов`язано слідчого видати гр. ОСОБА_8 на відповідальне зберігання вказаний автомобіль, до вирішення справи по суті. Разом з тим, апелянт зазначає, що жодних дій з боку органу досудового слідства не вчинялося, документальна підстава тримання вказаного авто на штраф майданчику відсутня.

Також, автор апеляційної скарги зазначає, що щодо осіб, які не є підозрюваними не може бути прийнято рішення про арешт майна та вказує, що клопотання про арешт подано через місяць після фактичного затримання автомобіля працівниками поліції, а визнання транспортного засобу речовим доказом за відсутності рішення про його арешт, не може бути правовою підставою для утримання вказаного майна органом досудового розслідування.

Як підсумок, зазначає, що затримання даного транспортного засобу та накладення на нього арешту є незаконним.

Одночасно, захисник просить поновити строк апеляційного оскарження. В обґрунтування пропуску строку на апеляційне оскарження, захисник послався на те, що копію ухвали скаржником отримано 28.09.2016 року, а тому строк на подачу даної апеляційної скарги збігає 03.10.2016 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Враховуючи вимоги захисника щодо пропуску строку на апеляційне оскарження, то колегія суддів наведені причини визнає поважними та поновлює захиснику строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.

При апеляційному розгляді встановлено, що у даному кримінальному провадженні слідчим суддею обґрунтовано застосовано такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна та правильно визначені правові підстави для цього.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні СВ Голосіївського УП ГУ Національної поліції у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000861 від 29.01.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Слідчий Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури № 1 м. Києва ОСОБА_11 , звернулась до Голосіївського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на транспортний засіб «MitsubishiL-200», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова ММВ НОМЕР_2 , який вилучено та поміщено на арешт-майданчик Виноградівського ВП ГУ НП в Закарпатській області за адресою: Закарпатська область, м. Виноградів, вул. Миру, 57 з подальшим поміщенням на територію Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Голосіївська, 15.
22 вересня 2016 року ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва вказане клопотання слідчого задоволенота накладено арешт на транспортний засіб «Mitsubishi L-200», д.н.з. НОМЕР_1 , який вилучено та поміщено на арешт-майданчик Виноградівського ВП ГУ НП в Закарпатській області та постановлено в подальшому помістити вищевказаний транспортний засіб на територію Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві.
Жодних об`єктивних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів законність прийнятого слідчим суддею рішення колегія суддів в матеріалах судової справи по розгляду клопотання по накладенню арешту не вбачає, оскільки покладені в основу ухвали слідчого судді мотиви, що стали підставою для задоволення клопотання слідчого, слід визнати обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги такими, що не заслуговують на увагу колегії суддів і не ґрунтуються на законі, виходячи з наступного.

КПК України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер.

Отже, якщо закон визначив, що клопотання слідчого про накладення арешту повинно відповідати вимогам ст. 171 КПК України, то слідчий повинен неухильного їх дотримуватися.

Так, згідно ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.

Вказана норма також узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Задовольняючи клопотання слідчого, внесене в межах кримінального провадження № 0000861 про накладення арешту на транспортний засіб «Mitsubishi L-200», д.н.з. НОМЕР_1 , слідчий суддя правильно встановив, що постановою від 09.09.2016 року вказаний транспортний засіб визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні та прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання та накладення арешту.

З огляду на вищенаведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно зазначене в ухвалі слідчого судді.
Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Твердження апелянта про відповідність договору купівлі-продажу транспортного засобу вимогам ст. 655 ЦК України, колегія суддів не бере до уваги, оскільки це не є предметом розгляду при вирішенні слідчим суддею питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, передбачених ст. 131 КПК України.

Посилання апелянта на те, що автомобіль перебуває на території штраф-майданчику Виноградівського ВП ГУ НП в Закарпатській областібезпідставно і всупереч строків, передбачених чинним КПК України, не заслуговують на увагу, оскільки даний автомобіль працівниками Виноградівського ВП ГУ НП в Закарпатській областізупинено, вилучено та поміщено на арешт-майданчик на підставі спрацювання по Коду-0 (Угон), який надійшов на відеоконтроль «Рубіж» про те, що Голосіївським УП ГУ НП в м. Києві розшукується автомобіль марки «Mitsubishi L-200», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова ММВ НОМЕР_2 .
Що стосується доводів апеляційної скарги з приводу незаконності оскаржуваної ухвали, оскільки щодо осіб, які не є підозрюваними не може бути прийнято рішення про арешт майна, а визнання транспортного засобу речовим доказом за відсутності рішення про його арешт, не може бути правовою підставою для утримання вказаного майна органом досудового розслідування, колегія суддів визнає непереконливими, оскільки у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170 173 КПК України, наклав арешт на транспортний засіб «MitsubishiL-200», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова ММВ НОМЕР_2 , який вилучено та поміщено на арешт-майданчик Виноградівського ВП ГУ НП в Закарпатській області з подальшим поміщенням на територію Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві,з метою забезпечення збереження речових доказів, врахувавши при цьому і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб, та забезпечивши своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому вимоги апелянта щодо незаконності прийнятого слідчим суддею рішення, слід визнати непереконливими.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Враховуючи встановлені обставини та відповідні їм правовідносини, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 та ОСОБА_9 без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:
Поновити захиснику ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 та ОСОБА_9 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 22 вересня 2016 року.

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 22 вересня 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого Голосіївського УГІ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_10 , та накладено арешт на транспортний засіб «Mitsubishi L-200», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова ММВ НОМЕР_2 , який вилучено та поміщено на арешт-майданчик Виноградівського ВП ГУ НП в Закарпатській області за адресою: Закарпатська область, м. Виноградів, вул. Миру, 57 та постановлено в подальшому помістити вищевказаний транспортний засіб на територію Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Голосіївська, 15, залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4