11-кп/775/310/2017(м)
264/39/17

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2017 року м. Маріуполь

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі у складі:

суддів: ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

за участю обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0003105 від 23 грудня 2016 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25 квітня 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполя Донецької області, громадянина України, українця, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, раніше судимого:

1) 22 листопада 2012 року Іллічівським районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки,

зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі;

за ч.2 ст.289 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна;

на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу без конфіскації майна.

в с т а н о в и л а:

вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він 22 грудня 2016 року приблизно о 03 годині, діючи умисно, повторно, керуючись корисливими мотивами, переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, знаходячись на території СТО, розташованого по АДРЕСА_2 , підійшов до приміщення боксу та проник до нього, шляхом відгинання нижньої частини воріт за допомогою лопати. Знаходячись в приміщенні боксу, таємно викрав майно гр. ОСОБА_8 , а саме: акумулятор «Fiat», вартістю 100 грн., акумулятор «Truckman» вартістю 100 грн., акумулятор «Dynamic» вартістю 150 грн., пускозарядний пристрій «BNS», вартістю 3600 грн., ноутбук «Emashines», вартістю 1600 грн., зварювальний апарат «Темп», вартістю 1800 грн., діагностичний комп`ютер «Ланч», вартістю 12000 грн., телевізор «Samsung», вартістю 600 грн. Після чого з викраденим з місця скоєння злочину втік, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 19950 грн., розпорядившись викраденим майном на свій розсуд.

Він же, в 22 грудня 2016 року приблизно о 03 годині, діючи умисно, повторно, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, переслідуючи мету незаконного заволодіння транспортним засобом, знаходячись на території СТО, розташованого по вул. Новотрубній, 23 в Кальміуському районі м. Маріуполя, підійшовши до приміщення боксу, відігнув за допомогою лопати нижню частину воріт, та проник до приміщення боксу, де сів в автомобіль ВАЗ 2112, держномер НОМЕР_1 , вартістю 103340 грн., який належить потерпілому ОСОБА_8 та, за допомогою з`єднання дротів замку запалювання, запустив двигун зазначеного автомобіля та поїхав, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вказану суму, розпорядившись викраденим майном на свій розсуд.

Не погодившись із судовим рішенням, обвинувачений ОСОБА_7 оскаржив його в апеляційному порядку.

За змістом апеляційної скарги, обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи доведеності вини, правильності кваліфікації його дій за ч.3 ст.185 КК України, просить вирок суду змінити, перекваліфікувати його дії з ч.2 ст.289 КК України на ч.1 ст.289 КК України, оскільки він не проникав до приміщення боксу та, з урахуванням пом`якшуючих покарання обставин, призначити більш м`яке покарання, передбачене санкціями статей КК.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу, просили вирок суду щодо обвинуваченого змінити в частині призначеного покарання, та призначити покарання із застосуванням вимог ст. 75 КК України, прокурора ОСОБА_5 , яка відстоювала законність і обґрунтованість судового рішення, просила апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок суду без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі обвинуваченого, в її межах, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Події кримінального правопорушення, доведеність винуватості ОСОБА_7 у його вчиненні, кримінально-правова оцінка діянь останнього за ч.3 ст.185 КК України в апеляційному порядку не оскаржені.

Доводи обвинуваченого про те, що висновки суду, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і неправильно застосований кримінальний закон, в його діях відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, а наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, оскільки він не проникав до приміщення боксу, є безпідставними.

Так, матеріалами кримінального провадження, безспірно встановлено , що ОСОБА_7 22 грудня 2016 року приблизно о 03 годині, знаходячись на території СТО, розташованого по вул. Новотрубній, 23 в Кальміуському районі м. Маріуполя, підійшовши до приміщення боксу, відігнув за допомогою лопати нижню частину воріт, та проник до приміщення боксу, де за допомогою з`єднання дротів замку запалювання, запустив двигун автомобіля ВАЗ 2112, держномер НОМЕР_1 , який належить потерпілому ОСОБА_8 , та заволодів зазначеним автомобілем.

Факт проникнення до приміщення боксу був підтверджений протоколом огляду події від 22 грудня 2016р., відповідно до якого в результаті огляду було виявлено, що двері боксу СТО по вулиці Новотрубній № 23 в Кальміуському районі м. Маріуполя відчиненні, біля дверей лежали дві частин лопати;

протоколом проведення слідчого експерименту від 27 грудня 2016 року, проведеного за участю обвинуваченого ОСОБА_7 , понятих та захисника, з якого вбачається, що ОСОБА_7 добровільно відтворив на місці злочину обставини вчинених ним кримінальних правопорушень 22 грудня 2016 року приблизно о 03 годині на території СТО, розташованій по вулиці Новотрубній № 23 в Кальміуському районі м. Маріуполя, та зазначив, що ворота боксу були закриті, за допомогою лопати відігнув нижній край воріт та витягнув штир, на який вони закривались, таким чином проникнув до приміщення боксу.

Не прийняти до уваги зазначені докази у суду першої інстанції не було підстав, оскільки вони повністю узгоджуються та не суперечать показам потерпілого ОСОБА_8 .

Таким чином, у судовому засіданні було доведено, що обвинувачений ОСОБА_7 проник до приміщення боксу шляхом зламу металевих дверей, у зв`язку з чим його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане з проникненням у приміщення, скоєним повторно.

При таких обставинах колегія суддів не вбачає підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 з ч.2 на ч.1 ст. 289 КК України.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 про зміну вироку в частині призначеного покарання та можливість застосування вимог ст.75 КК України також не заслуговують на увагу.

Згідно зі статтями 50, 60 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Колегія суддів вважає, що покарання призначене ОСОБА_7 за наслідками розгляду кримінального провадження судом першої інстанції цим вимогам закону відповідає.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд повною мірою врахував тяжкість вчинених злочинів, а також дані про особу винного.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд належним чином врахував обставини вчинення кримінального правопорушення, ступінь його тяжкості, дані щодо особи обвинуваченого, а саме ті обставини, що хоча обвинувачений частково визнав себе винуватим та щиро покаявся, за місцем проживання характеризується посередньо, вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином у стані алкогольного сп`яніння, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів проти власності із застосуванням насильства та прийшов до обґрунтованого висновку, що ОСОБА_7 необхідно призначити покарання, яке буде достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення ним нових злочинів, у вигляді позбавлення волі.

Суд прийняв до уваги що, обвинувачений ОСОБА_7 офіційно не працює, працює по найму, має на утриманні мати похилого віку, яка хворіє, одружений, виховує двох неповнолітніх дітей дружини, на обліках у диспансерах м. Маріуполя не перебуває, що дало суду можливість призначити покарання у мінімальних розмірах санкцій ст.185 ч.3, ст.289 ч.2 КК України.

Висновок суду про те, що виправлення особи немає необхідності у реальному виконання покарання, повинен базуватися на сукупності об`єктивних і суб`єктивних передумов, з урахуванням зазначеного колегія суддів не вбачає підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням

Таким чином, підстав для зміни вироку та пом`якшення покарання, як на це вказує обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає, а тому доводи останнього є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Порушень судом вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування або зміни вироку у даному провадженні не встановлено.

Законом України від 18.05.2017 № 2046-VIII були внесені зміни до Кримінального Кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення, відповідно до якого попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій статті 72 КК України, який набрав чинності 21 червня 2017р.

У зв`язку з чим, на підставі ч.5 ст.72 КК України обвинуваченому ОСОБА_7 необхідно зарахувати у строк відбуття покарання період його попереднього ув`язнення з 28 грудня 2016р. по 20 червня 2017 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тобто до часу набрання чинності зазначеного закону.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404,407,418,419 КПК України, колегія судді

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25 квітня 2017 року відносно ОСОБА_7 залишити без зміни.

На підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_7 зарахувати у строк відбуття покарання період його попереднього ув`язнення з 28 грудня 2016 року по 20 червня 2017 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________ ________________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3