Справа № 206/6869/16-к
Провадження № 1-кп/206/314/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.12.2016року Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001269 від 09.11.2016 року відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 185 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
01.12.2016 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001269 від 09.11.2016 року відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 185 КК України.
У підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.
Обвинувачена проти призначення кримінального провадження до судового розгляду не заперечувала.
Суд, заслухавши учасників кримінального провадження, вивчивши подані матеріали, дійшов таких висновків.
Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.
Відповідно до частини четвертої статті 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим статтею 291 КПК України, яка, своєю чергою, передбачає вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт.
За змістом вимог пунктів а) та b) частини третьої 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року), кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: a) бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього; b) мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 р. зазначив, що у контексті підпункту «а» пункту 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» пункту 3 статті 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може надати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 52).

На підставі частини п`ятої статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, до суду одночасно з вищезазначеним актом, тобто 01.12.2016 року надійшов обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000827 від 10.07.2016 року за ч. 2 ст. 309 КК України, який призначено до судового розгляду. Суду, з даного обвинувального акту стало відомо, що обвинувачена ОСОБА_4 перебуває на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом: «Розлад психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності» та для захисту її інтересів у даному кримінальному провадженні слідчим було залучено захисника-адвоката.
Крім того, у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 зазначила, що дійсно перебуває на обліку в наркодиспансері, та при розслідуванні кримінального провадження за обвинуваченням у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України захисник-адвокат не залучався, оскільки, як пояснив їй слідчий, обидва кримінальні провадження об`єднає суд.
Про зазначену обставину слідчому та прокурору було відомо на стадії досудового розслідування, адже в обох кримінальних провадженнях слідчим була одна і та ж сама особа слідчий Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , тобто йому було відомо про цю обставину на стадії досудового розслідування.
Однак, по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001269 від 09.11.2016 року відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 185 КК України їй не було залучено захисника-адвоката.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 20 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд зобов`язані роз`яснити підозрюваному, обвинуваченому його права та забезпечити право на кваліфіковану правову допомогу з боку обраного ним або призначеного захисника. У випадках, передбачених цим Кодексом та/або законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги, підозрюваному, обвинуваченому правова допомога надається безоплатно за рахунок держави.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 48 КПК України захисник залучається слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для здійснення захисту за призначенням у випадках та в порядку, визначених статтями 49 та 53 цього Кодексу.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд зобов`язані забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадках, якщо відповідно до вимог статті 52 цього Кодексу участь захисника є обов`язковою, а підозрюваний, обвинувачений не залучив захисника.

За вимогами п. 3 ч. 2 ст. 52 КПК України, обов`язкова участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні щодо осіб, які внаслідок психічних чи фізичних вад не здатні повною мірою реалізувати свої права, з моменту встановлення цих вад.

Всупереч наведеним вимогам КПК України захисник обвинуваченій ОСОБА_4 , яка з урахуванням встановлених вище обставин, не може повною мірою реалізувати свої права, на стадії досудового розслідування не залучався, що свідчить про порушення права ОСОБА_4 на захист. При цьому, призначення судом захисника цій обвинуваченій на стадії судового розгляду не зможе усунути порушення її права на захист, оскільки із ОСОБА_4 на стадії досудового розслідування були проведені певні процесуальні дії та щодо неї приймалися певні процесуальні рішення за відсутності захисника.

З урахуванням викладеного, суд констатує, що обвинувальний акт з викладеними вище недоліками унеможливлює призначення судового розгляду, оскільки лише бездоганний підсумковий документ досудового розслідування може бути запорукою досягнення мети справедливого правосуддя у розумні строки.

Повернення перевіреного судом обвинувального акта разом з додатками прокурору буде відповідати вимогам статті 2 КПК України, за якою завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 291, 314, 315 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
Повернути прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001269 від 09.11.2016 року відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 185 КК України.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом семи діб з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1