Провадження № 1-в/317/105/2017
Справа № 317/871/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2017 р. Запорізький районний суд Запорізької області

у складі: головуючого - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

за участю представника адміністрації ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)» - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Запоріжжя в режимі відеоконференцзв`язку клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Біляївка Вільнянського району Запорізької області, гр.України, українця, не одруженого, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі,
ВСТАНОВИВ:
До Запорізького районного суду Запорізької області надійшло клопотання ОСОБА_5 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким, в якому зазначено, що засуджений вважає, що заслуговує на таку заохочувальну норму, оскільки працює на виробництві, веде соціально активний спосіб життя, працює днювальним у відділенні, має заохочення, вину свою визнав та розкаюється у скоєному та став на шлях виправлення.

В судовому засідання засуджений ОСОБА_5 підтримав своє клопотання просив суд його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 проти клопотання засудженого ОСОБА_5 заперечував, вважає, що засуджений не довів своє виправлення.

Представник адміністрації БВК №99 ОСОБА_4 заперечував проти клопотання засудженого ОСОБА_5 вважає, що останній не довів свого виправлення в повній мірі.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши клопотання засудженого та вивчивши матеріали особової справи ОСОБА_5 , прийшов до висновку, що клопотання засудженого є таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_5 , був засуджений вироком Комунарським районним судом м.Запоріжжя від 27.03.2013 року за ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 289, ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Початок строку : 27.03.2013 року Кінець строку : 27.04.2018 року

Станом на 07.04.2017 року відбув більш як 1/2 строку покарання.

Засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 28.03.2013 року. Під час тримання у Запорізькому слідчому ізоляторі порушень вимог режиму тримання не допускав.

В Біленьківській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області (№99) відбуває покарання з 26.04.2013 року. За період відбування покарання в установі характеризується задовільно, за сумлінну поведінку та ставлення до праці має 4 заохочення правами начальника відділення СПС, при цьому суд зауважує, що в останнє заохочення засуджений ОСОБА_5 отримував у 2015 році. Допустив два порушення режиму відбування покарання, яке виразилося у створенні конфліктної ситуації, порушенні форми одягу та нетактовній поведінці, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи. На даний час одне стягнення не зняте та не погашено.

Крім того, адміністрацією БВК УДПтС України в Запорізькій області №99 надано суду довідку про працевлаштування засудженого ОСОБА_5 , з якої вбачається, що засуджений працював на виробництві лише в листопаді та грудні 2016 року і у січні 2017 року, на даний час не працює

У відповідності до ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, не відбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати не відбутого строку покарання, призначеного вироком. Заміна не відбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення та його стан здоров`я дозволяє засудженому виконувати всі умови відбування покарання.
Водночас, суд звертає увагу на те, що під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду подання. Суд не може не врахувати, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намагання своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

Згідно наданих суду матеріалів та особової справи засудженого адміністрацією БВК УДПтС України в Запорізькій області № 99, суд робить висновок про те, що ОСОБА_5 не став на шлях виправлення, оскільки не довів своє виправлення а ні працею, а ні поведінкою.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 82 КК України, ст. 539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
В задоволені клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

У разі подання апеляції прокурором, виконання зупиняється.

Суддя: ОСОБА_1