Справа № 303/5241/16-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

19.04.2017 року м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 , його представника - адвоката ОСОБА_9 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , прокурора Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_10 на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від15 грудня 2016 року, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Степове Широківського району Дніпропетровської області, мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, з середньою освітою, не працюючий, одружений, що має на утриманні малолітню дитину, відповідно до ст..89 КК України не судимий,
засуджений за ч.1 ст.115 КК України до 11 (одинадцяти) років позбавлення волі, за ч.3 ст.185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно до відбуття ОСОБА_6 призначено покарання у виді 11 (одинадцяти) років позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили, залишено попередній - тримання під вартою і строк відбуття покарання постановлено рахувати з 13 квітня 2016 року.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_6 у строк відбуття покарання період перебування під вартою з 13 квітня 2016 року до вступу вироку в законну силу, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Питання про речові докази вирішено у відповідності до вимог ст..100 КПК України.
Згідно вироку суду першої інстанції, ОСОБА_6 визнаний винуватим і засуджений за те, що 27.02.2016 року близько 10-ої години, умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїй дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, із корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, через незачинені вхідні двері, проник всередину будинку АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_11 , де з дерев`яного ящика для зберігання будівельних інструментів, таємно викрав електропилу марки «Макіта», бувшу в користуванні, вартістю 3948 грн., чим завдав потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на вказану суму . В подальшому викрадену електропилу ОСОБА_6 сховав у кущах біля приміщення спортивного залу в АДРЕСА_3 .
Крім того, ОСОБА_6 28 березня 2016 року близько 20 год. 30 хв., знаходячись в приміщенні магазину за адресою АДРЕСА_4 , в ході сварки із продавцем магазину ОСОБА_12 , яка виникла на грунті особистої образи внаслідок того, що ОСОБА_12 звинуватила ОСОБА_6 у вчиненні крадіжок , штовхнув її рукою, від чого ОСОБА_12 впала.
Не припиняючи насильницьких дій, ОСОБА_6 , умисно, з метою вбивства, на грунті виниклих неприязних відносин, вибіг з магазину, схопив дерев`яну палку, з якою повернувся до магазину та з великою силою наніс декілька ударів у життєво важливий орган ділянку волосистої частини голови та обличчя ОСОБА_12 , після чого, не припиняючи свої протиправні дії та бажаючи досягти злочинного результату, а саме смерті ОСОБА_12 , взяв зі столу кухонний ніж, яким наніс декілька ударів в область шиї ОСОБА_12 .
В результаті нанесених ОСОБА_6 тілесних ушкоджень у вигляді: комбінованої травми голови та шиї у вигляді відкритої черепно-мозкової травми; множинних забійно-рваних ран голови; перелому кісток склепіння та основи черепа; субараханоїдального крововиливу; забою головного мозку; колото різаних ран шиї з пошкодженням гортані, яка супроводжувалася масивною зовнішньою кровотечею та ускладнилася травматичним та гіповолемічним шоком, ОСОБА_12 померла .
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 , не оспорюючи доведеність винуватості ОСОБА_6 у пред`явленому йому обвинуваченні та кваліфікацію його дій, просить вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання змінити. В обґрунтування апеляційних вимог вказує на те, що судом при визначення покарання не враховано, що обвинувачений раніше не судимий, на його утриманні знаходиться малолітня дитина, по місцю проживання характеризується посередньо, у вчиненому розкаявся, сприяв розкриттю злочинів. Також просить врахувати, що знаходження обвинуваченого не в місцях позбавлення волі сприятиме відшкодуванню ним завданої потерпілому матеріальної та моральної шкоди.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи та доведеність винуватості ОСОБА_6 у пред`явленому йому обвинуваченні, посилаючись на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, внаслідок його м`якості, просить вирок суду в частині призначення остаточного покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст.115 КК України скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі, за ч.1 ст.115 КК України - у виді 10 років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань, остаточно до відбуття ОСОБА_6 призначити покарання у виді 12 років позбавлення волі. Вказує, що суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання не в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, їх наслідки, особу винного та його холоднокровну поведінку, внаслідок чого при призначенні ОСОБА_6 остаточного покарання безпідставно застосував поглинення менш суворого покарання більш суворим. На думку прокурора, такий спосіб призначенні покарання ОСОБА_6 нівелює його відповідальність за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та являється несправедливим через його м`якість.
В запереченнях на апеляційну скаргу захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 , представник потерпілого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 просив апеляційну скаргу захисника, подану в інтересах обвинуваченого, залишити без задоволення, а вирок Мукачівського міськрайонного суду від 15.12.2016 року щодо ОСОБА_6 без змін. В обґрунтування своїх вимог посилається на необґрунтованість апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 та належне врахування судом першої інстанції даних про особу ОСОБА_6 , в тому числі, і його притягнення до кримінальної відповідальності раніше.
Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, доводи захисника адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 про задоволення апеляційної скарги, поданої інтересах обвинуваченого та прохання відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, висловивши заперечення щодо задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7 , думку потерпілого ОСОБА_8 , його представника адвоката ОСОБА_9 про необґрунтованість та безпідставність апеляційних скарг прокурора та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового розгляду в судових дебатах, а обвинуваченого і в останньому слові, обговоривши доводи викладені в апеляціях, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 та прокурора Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_10 задоволенню не підлягають, виходячи з наступних мотивів. З
Згідно ч. 1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.
Як видно, викладені у вироку висновки суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.115, ч.3 ст.185 КК України за обставин, зазначених у вироку ґрунтуються на зібраних доказах, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються сукупністю доказів, досліджених у судовому засіданні як судом першої інстанції, та наведеними у вироку, які учасниками судового провадження не оскаржуються, тому в цій частині вирок не перевіряється.
Відповідно до вимог ст.65 КК України суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що помякшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначенопокарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Перевіркою матеріалів кримінального провадження, в тому числі і матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що суд першої інстанції при призначенні йому покарання зазначених вимог закону дотримався у повному обсязі, і підстав для скасування чи зміні вироку в цій частині як за доводами апеляційної скарги прокурора, так і за доводами апеляції захисника колегія суддів не вбачає.
Як видно, судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_6 вчинив злочини проти власності та злочин проти життя людини, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, а також в повній мірі враховано пом`якшуючі покарання обвинуваченого обставини, зокрема, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Судом також враховано особу винного, який характеризується посередньо, має на утриманні малолітню дитину.
Як вбачається з матеріалів провадження та вироку суду, покарання засудженому ОСОБА_6 судом першої інстанції призначено в межах санкцій ч.1 ст.115, ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням ч.1 ст.70 КК України. При його визначенні, судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості вчинених злочинів, наслідки, які від них настали, тому суд обґрунтовано прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства і призначив покарання в межах санкцій інкримінованих злочинів, яке за своїм видом та розміром, слід вважати справедливим.
Колегія суддів вважає, що призначивши обвинуваченому ОСОБА_6 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, суд першої інстанції належно виконав вимоги ч.1 ст. 70 КК України, та не порушив їх.
Відтак, доводи прокурора про те, що при призначенні обвинуваченому покарання, суд першої інстанції не в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, їх наслідки, особу винного та його холоднокровну поведінку, внаслідок чого при призначенні ОСОБА_6 остаточного покарання, застосовуючи поглинення менш суворого покарання більш суворим, знівелював відповідальність обвинуваченого за злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України, з огляду на вищенаведене, є безпідставними, оскільки судом при складанні покарання вимог кримінального процесуального Закону не порушено.
Як видно, викладені в апеляційній скарзі прокурора доводи про необхідність застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 більш суворого покарання, з огляду на тяжкість вчинених ним злочинів, їх наслідки, особу винного та його холоднокровну поведінку, повно і достатньо були враховані судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_6 покарання.
Тому колегія суддів не вбачає достатніх підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора щодо необхідності призначення обвинуваченому за окремим епізодом більш суворого покарання. До того ж, колегія суддів враховує і позицію потерпілого ОСОБА_8 та його представника адвоката ОСОБА_9 , які категорично заперечили проти цього.
Крім того, не грунтуються на матеріалах провадження і доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_7 про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та необхідності призначення більш м`якого покарання з огляду на наступне.
Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 не зовсім критично відноситься до своєї протиправної поведінки, жодних намагань відшкодувати завдану шкоду потерпілим не здійснював. Відтак апеляційний суд, з огляду на вчинення обвинуваченим, в тому числі, особливо тяжкого злочину, не вбачає підстав для пом`якшення покарання .
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що досудове розслідування та судове слідство проведено з достатньою повнотою. Всі об`єктивні дані, які впливають на вид та розмір покарання, були враховані судом при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за вчинені ним злочині і наведені вище.
З урахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для призначеного ОСОБА_6 більш м`якого покарання, як просить захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 , а також для призначення обвинуваченому більш суворого покарання, у вигляді 12 років позбавлення волі, як просить в своїй апеляції прокурор.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції, не встановлено, а тому колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційних скарг захисника обвинуваченого та прокурора без задоволення.
Керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , прокурора Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_10 - залишити без задоволення, а вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 грудня 2016 року щодо ОСОБА_6 - без зміни.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення її апеляційним судом, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: