Справа № 171/1866/16-к

В И Р О К
іменем України
встановив:
10.10.2016 року близько 20 год. ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи біля будинку № 88 по вул. Б.Хмельницького в м. Апостолове Дніпропетровської області, побачивши велосипед «Україна» та переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу таємно викрав велосипед марки «Україна», вартістю 1000 гр., чим завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріального збитку на вказану суму.
Повторно 15.10.2016 року о 22 год. ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, знаходячись біля сараю, розташованого напроти будинку АДРЕСА_3 , переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, шляхом злому навісного замку проник до сараю, звідки незаконно заволодів мопедом марки «Хонда Діо», після чого з місця злочину зник, чим завдав потерпілому ОСОБА_4 майнову шкоду на суму 6 286 гр. 08 коп.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.185 та ч.2 ст.289 КК України, визнав повністю, від надання пояснень відмовився, з обставинами вчинення злочинів, зазначених у обвинувальному акті, погоджується.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України та за згодою сторін суд вважає недоцільним дослідження доказів по справі, оскільки фактичні обставини ніким не оспорюються та відсутні сумніви стосовно добровільності та істинності їх позиції.
З урахуванням досліджених в суді доказів, які є належними і допустимими, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 найшла своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, дії обвинуваченого правильно кваліфіковано за ч.1 ст.185 та ч.2 ст.289 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна та незаконного заволодіння транспортним засобом, вчиненого повторно, з проникненням у приміщення.
Обираючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує тяжкість скоєних злочинів, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до злочинів невеликої тяжкості та тяжкого злочину, обставини, які пом`якшують покарання щире каяття, відшкодування завданої шкоди, враховує думку потерпілого, який просить не призначати покарання, пов`язане з позбавленням волі, а також враховує дані про особу обвинуваченого, який характеризується за місцем проживання позитивно, не працює, раніше не судимий, тому суд приходить до переконання, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження інших правопорушень з його боку, є призначення покарання в межах санкцій ч.2 ст.289 та ч.1 ст.185 КК України, із застосуванням правил призначення покарання за сукупністю злочинів відповідно до ст.70 КК України у вигляді позбавлення волі, але не на максимальний строк, зі звільненням від відбуття покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України.
Суд вважає за можливе не призначати обвинуваченому додаткове покарання у вигляді конфіскації майна в зв`язку з відсутністю майна у останнього.
У відповідності до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Враховуючи, що в ході досудового слідства було проведено 2 експертизи, витрати на їх проведення в сумі 1055 гр. 52 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого.
Речові докази у справі, повернуті потерпілим, суд вважає за необхідне залишити власникам.
Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374 КПК України, суд
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.289 КК України, та призначити покарання за ч.1 ст.185 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі, за ч.2 ст.289 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.
Відповідно до ст.70 КК України остаточне покарання призначити за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у вигляді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки.
Покласти на обвинуваченого відповідно до положень ст.76 КК України наступні обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації
Контроль за поведінкою обвинуваченого покласти на Апостолівський РВ ПП Південно-Східного МУ ВКПП.
Іспитовий строк обчислюється відповідно до положень ст.165 КВК України з моменту проголошення вироку.
Речові докази, повернуті потерпілим, вважати повернутими за належністю.
На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд в строк 30 діб з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копію вироку вручити обвинуваченому, прокурору та направити потерпілим.
Суддя: