Справа № 755/8524/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді із даною скаргою на бездіяльність слідчого у рамках вказаного кримінального провадження, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 Кримінального процесуального Кодексу України, а саме пункту 3 частини першої цієї статті, тобто за наявністю випадків, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу.
Скарга умотивована тим, що 03.06.2017 було проведено огляд місця події в ході якого було вилучено автомобіль марки «Шкода», модель Октавія VRS, д.н.з. НОМЕР_1 , в середині якого перебували посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію ТЗ.
Даний ТЗ належить ОСОБА_5 , але йому по цей дань останній не повернутий.
Тобто, як вказує заявник, фактично у цей період ТЗ без будь-яких законних підстав зберігається УП, що завдає збитків ОСОБА_5 , як власнику майна.
А тому, особа, що подала цю скаргу просив її задовольнити та ТЗ повернути ОСОБА_5 , як власнику, разом із документами, які знаходяться у його салоні у момент вилучення.
ОСОБА_5 у судовому засіданні від 13.06.17 вказану скаргу підтримав, просив задовольнити з огляду на порушення його прав.
У судовому засіданні особа, що подала скаргу її підтримала, просила задовольнити з вказаних в ній підстав, зауваживши, що арешт на тимчасово вилучене майно накладено не було у визначені КПК України строки, а тому таке майно слід повернути власнику, речовим доказом він не визнаний.
У судовому засіданні слідчий повідомив, що дійсно було вилучено вказаний ТЗ, однак арешт на нього по цей час, не накладався, речовим доказом він не визнавався.
Слідчий суддя дослідивши матеріали судового провадження, заслухавши думку сторін, приходить до наступного.
Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).
Зокрема, згідно ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відповідно до ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.
У цій ситуації, в ході судового розгляду, факту того, що на ТЗ накладався арешт встановлено не було, але сторона обвинувачення не дивлячись на дані обставини автомобіль власнику протягом строків регламентованих КПК України не повернула, що є неприйнятним та вказує на обґрунтованість доводів викладених у скарзі.
У той час, як згідно положень статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Щодо доводів скарги про повернення документів, які начеб-то були у ТЗ, як-то: посвідчення воді, свідоцтво, то вони є безпідставними з огляду на те, що згідно протоколу огляду такі відомості не випливають з нього.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1-29, 131-132, 167-169, 171, 236, 303-307, 309, 310, 369-372, 376, 395 КПК України слідчий суддя
п о с т а н о в и в :
Скаргу - задовольнити частково.
В іншій частині у задоволенні скарги - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає та є обов`язковою до виконання на всій території України.
Визначити час проголошення повного тексту ухвали 17:15 год. 20.06.2017.

Слідчий суддя: ОСОБА_1