Справа № 492/123/15-к
Провадження № 1-кп/492/178/16

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про повернення обвинувального акту

02 лютого 2017 року

Арцизький районний суд Одеської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , представника потерплого адвоката ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Арциз Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001057 від 30.12.2013 року за обвинуваченням:
ОСОБА_7 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Арциз Одеської області, цигана, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніш не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
На розгляд Арцизького районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
В підготовчому судовому засіданні прокурор вважала за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Захисник-адвокат обвинуваченого ОСОБА_4 та представник потерпілого адвокат ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні заявили клопотання, підтримане обвинуваченим та потерпілим про повернення обвинувального акта прокурору, посилаючись на те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, адже обвинувачення ОСОБА_7 за передбаченою законом процедурою висунуте не було та обвинувальним актом порушено принцип презумпції невинуватості і забезпечення доведеності вини.

Суд, заслухавши сторін кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, вважає, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 разом з додатками слід повернути прокурору.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд вправі у підготовчому судовому засіданні прийняти рішення, яким повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Відповідно до ст. 291 КПК України обвинувальний акт, крім іншого, має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення (ч.5 ст. 291 КПК України).

В разі, якщо в ході розслідування встановлена подія злочину та винуватість особи - складається обвинувальний акт (слідчим чи прокурором ч. 1 ст. 291 КПК України).

В силу п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Таким чином, судом встановлено, що при викладені фактичних обставин кримінального правопорушення в обвинувальному акті, в них мають міститися всі дані, які вказують на те, що особою вчинено кримінальне правопорушення має бути викладені встановлені дані про об`єктивну і суб`єктивну сторону кримінального правопорушення. На підставі викладених даних про кримінальне правопорушення прокурор в обвинувальному акті дає правову оцінку вчиненому діянню - вказує правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та викладає формулювання обвинувачення,в якому стисло мають бути зазначені обставини, які містять в собі дані про склад кримінального правопорушення та його наслідки.

Як видно із обвинувального акту стосовно ОСОБА_7 , фактичні обставини кримінального правопорушення викладені так, що з них можливо тільки здогадатись, що ДТП відбулось на перехресті вул. Карла Маркса, яка є другорядною, з вулицею Орджонікідзе в м. Арциз, проте місце зіткнення не вказане, а формулювання обвинувачення у обвинувальному акті взагалі відсутнє.

Особа має право знати від якого обвинувачення вона захищається. Відсутність в обвинувальному акті належного формулювання обвинувачення порушує право особи на захист та є перешкодою суду за даним обвинувальним актом ухвалити законне рішення.

Згідно з ч. 3 ст. 415 КПК України, висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 03 листопада 2016 року, вирок Арцизького районного суду Одеської області від 03.06.2016 року стосовно ОСОБА_7 скасовано з вказівкою на вище перелічені істотні порушення вимог КПК України, які унеможливлюють винесення законного та обґрунтованого рішення по наявній справі.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини (далі Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті п/п. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція), вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії», № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» (ВП), № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 року у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34).

З огляду на викладене, суд зазначає, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 не містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в ньому відсутнє формулювання обвинувачення, що свідчить про недотримання слідчим та прокурором вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Суд звертає увагу, що формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті КК України, можна встановити в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення, з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак.

З урахуванням того, що в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення в розумінні п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, а за правилами ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд приходить до висновку про наявність обставини, яка перешкоджає судовому розгляду обвинувального акту відносно ОСОБА_7 та ухвалення законного і обґрунтованого рішення.

У всякому разі, не вдаючись до аналізу доказовості фактичних обставин події, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_7 висунуте неконкретне обвинувачення, та неконкретність такого обвинувачення, як зазначалося вище, порушує право особи на захист, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Суд зазначає, що відповідно до вимог ст. 374 КПК України та згідно роз`яснень, що містяться у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.06.1990 року № 5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 8 «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві» складаючи вирок, суд зобов`язаний додержувати вимог ст. 374 КПК України. Засуджений має право знати, у вчиненні якого злочину його визнано винним. У мотивувальній частині обвинувального вироку, зокрема має бути чітко сформульовано обвинувачення, яке визнається судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення злочину та його наслідків, форми вини і мотивів злочину, тощо, а також доказів, якими суд обґрунтовує свої висновки, обставини, що визначають ступінь тяжкості вчиненого злочину, пом`якшують або обтяжують покарання. Вказані вимоги не можуть бути виконані судом, виходячи з наданого до суду обвинувального акту.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, що відповідно до вимог ст. 314 КПК України є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Керуючись ст. ст. 314, 369-372, 376 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Клопотання захисника-адвоката обвинуваченого ОСОБА_4 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту прокурору - задовольнити.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - повернути прокурору для усунення виявлених недоліків протягом розумного строку з дня набрання законної сили ухвалою суду про повернення обвинувального акту та отримання обвинувального акту для усунення його недоліків.
Копію наявної ухвали суду негайно направити прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області через Арцизький районний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом Одеської області.

Суддя
Арцизького районного суду Одеської області ОСОБА_1