Єдиний унікальний номер: 343/2244/16-к
Номер провадження: 1-кс/0343/221/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 року м.Долина

Слідчий суддя Долинського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора Долинського відділу Калуської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Долина Івано-Франківської області скаргу ОСОБА_5 на постанову про закриття кримінального провадження № 0000631 від 20.10.2016 року,-
В С Т А Н О В И В:
Потерпілий ОСОБА_5 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати незаконними дії старшого слідчого СВ Долинського ВП Калуського ВП України в Івано-Франківській області ОСОБА_6 з приводу закриття кримінального провадження № 0000631 від 20.11.2014 року на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України у зв"язку з відсутністю в діях ОСОБА_7 складу кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 190 ч.1, 185 ч.1 КК України; скасувати постанову від 20.10.2016 року про закриття вказаного вище кримінального провадження та направити матеріали для продовження досудового розслідування. Окрім цього, просить зобов"язати слідчого витребувати з УСБУ в Івано-Франківській області матеріали по розгляду заяви ФОП ОСОБА_8 від 12.06.2015 року, перевірити факт відправки ОСОБА_7 як ФОП, ТзОВ "ЮВР-ЕКСІМ", яким на час вчинення злочину управляв ОСОБА_7 , чи його дружиною ФОП ОСОБА_8 в 2013-2014 роках за кордон дров через митний пост України та призначити податкову перевірку для встановлення місця сушки відправлених дров та суму отриману за реалізацію дров у вказаний період; перевірити залучення до будівництва сушки засуджених з ВЦ №118 та ОСОБА_7 , його дружиною ФОП ОСОБА_9 в 2013-2014 роках.
Обгрунтовуючи вимоги, покликається на те, що 14.05.2016 року на своє звернення по факту бездіяльності та неналежного провадження слідства він отримав повідомлення за підписом заступника прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_10 про те, що 28.04.2016 року дане кримінальне провадження слідчим Долинського відділення поліції закрито в зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Не погодившись із позицією слідства, оскаржив постанову про закриття кримінального провадження. Ухвалою суду від 26.05.2016 року скаргу було задоволено, постанову начальника слідчого відділення Долинського ВП Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_11 від 28.04.2016 року про закриття кримінального провадження скасовано, та направлено для продовження досудового розслідування. Не зважаючи на це, досудове розслідування знову велось неефективно, про що неодноразово вказував процесуальному прокурору ОСОБА_12 , усно звертаючисть зі скаргами. 01.12.2016 року отримав конверт з постановою про закриття кримінального провадження від 20.10.2016 року, з якої йому стало відомо, що слідчий СВ Долинського ВП ОСОБА_6 закрив вказане кримінальне провадження у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_7 складу кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.190, ч.1 ст.185 КК України. Таким чином, строк на оскарження даної постанови ним не пропущено.
Вважає, що працівники поліції та місцевої прокуратури умисно прикривають злочинця та не оголошують йому підозру, переконуючи, що у діях ОСОБА_7 є цивільно-правові відносини, а не склад кримінального правопорушення.
Мотивуючи скаргу також зазначив, що 2013 році ОСОБА_7 запропонував йому співпрацю по будівництву сушки в м.Болехів, переконуючи, що це дуже прибуткова справа і він уже домовився про оренду земельної ділянки, тільки не вистачає грошей на будівництво, яке буде коштувати 200 000,00 грн. Вони домовилися, що в рівних частках дають гроші на будівництво, після завершення якого одна камера буде належати йому, а інша ОСОБА_7 , який сам буде займатися бізнесом, а йому віддаватиме половину прибутку. Вони уклали договір про співпрацю та організацію взаємовідносин, після чого він передав ОСОБА_7 100000,00 гривень. 14.12.2013 року ОСОБА_7 повідомив його, що сушка готова і він починає працювати. Однак, після цього ОСОБА_7 жодних коштів йому не надав та пояснив, що прибуток відсутній, хоч це не відповідає дійсності. Після цього він неодноразово зустрічався з ОСОБА_7 та просив повернути кошти, однак останній відмовляється це зробити. Проаналізувавши поведінку ОСОБА_7 , він зрозумів, що той від самого початку мав намір заволодіти його коштами та не повертати їх, тобто вчинив шахрайські дії. Даний факт підтверджується тим, що він умисно вказав завищену ціну на будівництво сушки, оскільки згідно експертизи вона коштує 39000,00 гривень. Також він вказував різні адреси будівництва даної сушки: в договорі про співпрацю АДРЕСА_1 , а у розписці про отримання грошей АДРЕСА_2 . Крім того, договір про оренду земельної ділянки, на якій збудована сушка, ОСОБА_7 уклав на ім`я своєї дружини. Звертаючись до міліції із заявою про вчинення злочину, він вказав, що ОСОБА_7 може порізати сушку на металобрухт та з метою збереження доказів попросив здійснити огляд даної сушки та призначити товарознавчу експертизу для встановлення вартості її виготовлення та монтажу. 02.04.2015 року, після проведення експертизи, постановою слідчого вказана сушка була визнана речовим доказом та передана йому на відповідальне зберігання. Однак, через декілька днів ОСОБА_7 викрав дану сушку та порізав на металобрухт, про що він повідомив працівників міліції, але до відповідальності ОСОБА_7 не притягнуто. Згідно з експертним висновком будівельно-технічної експертизи, ринкова вартість сушки станом на 14.12.2013 року становила 39584,00 грн.
Слідчий, виносячи оскаржувану постанову, не дав належної оцінки тому, що ОСОБА_7 не було здійснено жодних дій для виконання укладеного між ними договору про співпрацю та організацію взаємовідносин, також в цьому договорі вказана недостовірна адреса будівництва сушки - АДРЕСА_1 . Не дано оцінки й тому факту, що ОСОБА_7 уклав договір про оренду земельної ділянки для будівництва даної сушки на свою дружину, не надано належної оцінки показанням свідків: ОСОБА_13 , який підтвердив, що ОСОБА_7 визнав, що заборгував йому гроші та не збирається їх повертати; ОСОБА_14 , який ствердив, що в лютому 2015 року в його присутності ОСОБА_7 запропонував йому 120 000,00 грн., однак нічого не повернув. Крім цього, слідчий не дав оцінки показанням ОСОБА_7 про те, що він розрахувався з ним іншою сушкою в с.Студніка Калуського району, хоч ці показання спростовуються показаннями допитаних свідків та розпискою, написаною ОСОБА_7 від 02.11.2013 року. Слідчим не витребувано матеріали з УСБУ в Івано-Франківській області з метою аналізу заяви про злочин, поданою ФОП ОСОБА_8 , дружиною ОСОБА_7 , в якій вона стверджує, що сушки належать їй; не досліджено додані до заяви копії договору оренди, актів введення в експлуатацію, записів телефонних та відео розмов. Окрім цього, не перевірено факту відправлення ФОП ОСОБА_7 , його дружиною ФОП ОСОБА_8 чи ТзОВ "ЮВР-ЕКСІМ" у 2013-2014 роках за кордон дров через митний пост України, що є можливим шляхом надання відповідних запитів на митницю.
Враховуючи викладене, оскаржувану постанову вважає такою, що прийнята передчасно та підлягає скасуванню, оскільки слідчим не вчинено вищевказаних та інших слідчих дій, які були б спрямовані на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 заявлені вимоги підтримав, зіславшись на вищевказані обставини, просив дану скаргу задоволити, скасувати постанову старшого слідчого СВ Долинського ВП ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження від 20.10.2016 року, внесеного до ЄРДР за номером № 0000631 від 20.11.2014 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 190, ч.1 ст.185 КК України та направити матеріали для продовження досудового розслідування.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні щодо задоволення скарги заперечила та пояснила, що винесена постанова старшого слідчого СВ Долинського ВП Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження від 20.10.2016 року, внесеного до ЄРДР за номером №0000631 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 190, ч.1 ст.185 КК України є законною та обґрунтованою, а тому відсутні підстави для скасування вищевказаної постанови.
Заслухавши пояснення представника скаржника, прокурора та дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Згідно з ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.
У відповідності до п.3 ч.1 ст.303 КПК України рішення слідчого про закриття кримінального провадження на досудовому розслідуванні може бути оскаржене, зокрема, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Судом встановлено, що 20.11.2014 року до ЄРДР за № 0000631 внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ст. 190 ч.1 КК України за заявою ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_7 , ввівши його в оману, шляхом шахрайства і усним переконанням, домігся щоб він надав йому 100 000,00 грн. для монтажу та встановлення сушильних камер для деревини, які розміщені по АДРЕСА_1 .
30.06.2016 року до ЄРДР за № 0000452 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.1 КК України, внесено відомості по факту крадіжки камери примусового виведення вологи з деревини, що знаходились по АДРЕСА_1 , яка згідно постанови заступника начальника СВ Долинського РВУМВС України в Івано-Франківській області ОСОБА_15 визнана речовим доказом та передана на зберігання ОСОБА_5 . Того ж дня вищевказані кримінальні провадження об"єднані в одне за №0000631.
З постанови Долинського районного суду Івано-Франківської області від 26.05.2016 року, якою задоволено скаргу ОСОБА_5 щодо скасування постанови слідчого від 28.04.2016 року про закриття вказаного вище кримінального провадження, вбачається про те, що з метою всебічного та повного дослідження обставин кримінального провадження на досудовому розслідуванні слід виконати вказівки т.в.о. першого заступника начальника Управління начальника СУ УМВС України в Івано-Франківській області ОСОБА_16 від 20.08.2015 року № 8/79088 щодо допиту свідків, навести докази на підтвердження висновку слідчого про відсутність в діях ОСОБА_7 складу кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 190 ч.1, 185 ч.1 КК України, провести аналіз показів ОСОБА_7 , які він часто змінював, встановити куди подівся предмет злочину-камера примусового виведення вологи з деревини, співставити її ціну згідно висновку будівельно-технічної експертизи та внесеної згідно договору про співпрацю суми в розмірі 100 00,00 грн., а також виконати ряд інших слідчих дій.

Для виконання викладених в постанові вимог, старшим слідчим СВ Долинського ВП Калуського ВП ОСОБА_6 05.07.2016 року та 05.10.2016 року начальнику Долинського ВП були надані доручення. В якості свідків були допитані ОСОБА_17 , ОСОБА_13 , ОСОБА_18 , отримані довідки про вартість деталей камери для примусового виведення вологи з деревини, перевірено залучення до будівництва сушки засуджених з ВЦ № 118 та ТзОВ "ЮВР-ЕКСІМ", про що вказують світлокопії договорів на використання праці засуджених для виконання робіт і послуг від 26.12.2013 року та 23.10.2013 року, що містяться в матеріалах кримінального провадження.

20.10.2016 року старшим слідчим СВ Долинського відділення поліції Калуського відділу поліції головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області ОСОБА_6 винесено постанову про закритття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КК України у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_7 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч.1 ст.185 КК України.
Зі змісту оскаржуваноїпостанови вбачається, що під час досудового розслідування не здобуто фактів, які б свідчили, що в момент отримання від ОСОБА_5 коштів в сумі 100 000,00 гривень ОСОБА_7 мав на меті їх привласнити, не виконуючи свої зобов`язання, що підтверджується укладенням договору про співпрацю та організацію взаємовідносин від 28.08.2013 року, написанням розписки про отримання коштів, а також тим, що він спочатку виконував умови договору, оскільки змонтував та встановив сушку. Вищенаведене свідчить про те, що між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 існує цивільно-правовий спір і в його діях відсутні ознаки шахрайства. Окрім цього, враховуючи відсутність документів права власності на сушку, а також те, що вона збудована на виконання договору про співпрацю та організацію взаємовідносин та є спільною власністю, відсутнє рішення суду про розподіл спільного майна, встановити власника комплектуючих частин камери примусового виведення вологи з деревини немає можливості. А тому досудовим розслідуванням не отримано достатніх доказів наявності складу злочину, передбаченого і ч.1 ст. 185 КК України.
Проте, суд не погоджується з такими висновками слідчого при прийнятті оскаржуваної постанови, виходячи з наступних міркувань.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

У відповідності до вимог ст.110 КПК України постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи (установи), яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Виходячи з викладеного, на слідчого суддю, відповідно до норм КПК України, покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, який зобов`язаний перевіряти законність прийнятої слідчим постанови. А тому прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливо лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Відповідно до положень п.1 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність події кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Однак, вказані вимоги закону слідчим належним чином не виконані.

Відповідно до вимог ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

У відповідності до ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Положеннями ст. 92 КПК України передбачено, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Однак, не зважаючи на вказані вимоги закону, ні слідчим в постанові, ні прокурором у судовому засіданні доказів, які б спростовували в повній мірі доводи скарги та підтверджували обставини, які стали підставою для закриття кримінального провадження, не надали.

Проаналізувавши постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що вона була прийнята передчасно, оскільки не були належним чином перевірені всі доводи, викладені в скарзі ОСОБА_5 та не надана їм правова оцінка.

У постанові слідчого жодним чином не досліджувались та не перевірялись факти відправки ОСОБА_7 як ФОП чи ТзОВ "ЮВР-ЕКСІМ", яким на час вчинення злочину управляв ОСОБА_7 , або ж його дружиною ФОП ОСОБА_8 в 2013-2014 роках за кордон дров через митний пост України, отримання доходу за реалізацію дров у вказаний період; не витребовувалися з УСБУ в Івано-Франківській області матеріали по розгляду заяви ФОП ОСОБА_8 від 12.06.2015 року з приводу того, що сушка належить їй на праві власності як фізичній особі-підприємцю.
При прийнятті цього висновку старшим слідчим СВ не враховано, що до найбільш поширених випадків застосування обману як способу шахрайства належить вчинення різних угод щодо рухомого та нерухомого майна. Зокрема, не дано оцінки тому факту, що ОСОБА_7 вказував різні адреси будівництва сушки: в договорі про співпрацю АДРЕСА_1 , а у розписці про отримання грошей АДРЕСА_2 . Крім того, договір про оренду земельної ділянки, на якій збудована сушка, ОСОБА_7 уклав на ім`я своєї дружини.
В постанові про закриття кримінального провадження не дано оцінки тому факту, що згідно з висновком будівельно-технічної експертизи № 1/04/15 від 20.04.2015 року, ринкова вартість камери примусового виведення вологи з деревини тепловою потужністю 70 кВт, що знаходиться по АДРЕСА_1 , станом на 14.12.2013 року становила 39584,16 грн. Вказаний висновок експерта підлягає аналізу та оцінці з урахуванням того, що в договорі про співпрацю та організацію взаємовідносин від 28.08.2013 року сторони зобов`язувалися внести по 100 000,00 гривень у вказане будівництво сушки. Вказавши в оскаржуваній постанові про те, що зі слів ОСОБА_7 на встановлення камери ним витрачено близько 290 000,00 грн., ці факти не знайшли жодного документального підтвердження, як і відсутні в матеріалах кримінального провадження будь-які дані, які б вказували про те, що платіжні документи на вказану вище суму згоріли при пожежі в його автомобілі.
Розслідуванням не встановлено куди поділися решта внесених ОСОБА_5 грошей, не встановлено реальних затрат, які поніс ОСОБА_7 , документації на сушку, яку він виготовляв. Також не встановлено, коли і з яких причин перестав виконувати умови договору ОСОБА_7 , що саме перешкодило його виконанню.
Окрім цього, враховуючи, що відповідно до постанови слідчого від 30.03.2015 року камера примусового виведення вологи з деревини визнана речовим доказом та передана на зберігання ОСОБА_5 , досудовим розслідуванням взагалі не встановлено куди подівся предмет злочину, хто може бути причетний до викрадення, яке відбулося 14.04.2015 року близько 18.00 год. Не дано оцінки показанням ОСОБА_7 , які не є послідовними, та часто ним змінювались, зокрема щодо продажу сушильної камери в с.Студінка Калуського району Івано-Франківської області. Також не проаналізовано показання свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 щодо визнання ОСОБА_7 боргу перед ОСОБА_5 та небажання його погасити.
Відповідно до ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

В силу ст.93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження у порядку, передбаченому цим кодексом.

Відповідно до ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозвязку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Слідчим в постанові та прокурором в судовому засіданні не надано суду доказів, які б свідчили про повноту ведення досудового розслідування, натомість встановлено, що не досліджені та не перевірені всі доводи потерпілого, показання свідків, не виконанні всі вказівки, передбачені постановою Долинського районного суду від 26.05.2016 року, а оскаржувана постанова від 20.10.2016 року не містить обгрунтовного аналізу всіх даних, отриманих в ході проведення слідчих дій.

З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що постанова про закриття кримінального провадження від 20.10.2016 року винесена передчасно, без достатніх для цього підстав, без проведення усіх необхідні слідчих дій, спрямованих на отримання доказів або перевірку вже отриманих доказів у кримінальному провадженні та підлягає скасуванню.

Виходячи з наведеного та керуючись ст. ст.2, 22, 84, 91, 93, 94, 220, 224, 283, 284, 303, 304 КПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
Скаргу ОСОБА_5 на постанову про закриття кримінального провадження задовольнити. задоволити.
Скасувати постанову старшого слідчого Долинського відділення поліції Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції від 20.10.2016 року про закриття кримінального провадженняза №0000631від 20.11.2014 року за ознаками кримінального правопорпушення, передбаченого ч.1 ст. 190, ч.1 ст. 185 КК України.

Скерувати кримінальне провадження №0000631керівнику Калуської місцевої прокуратури раднику юстиції ОСОБА_19 для відновлення досудового розслідування.

При проведенні досудового розслідування виконати зазначені в мотивувальній частині ухвали слідчі дії.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1