Номер провадження: 11-сс/785/407/17
Номер справи місцевого суду: 522/3426/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Приморського райсуду м. Одеси від 02.03.2017 р. про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000393 від 11.02.2017 р. за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України,

встановив:
Зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 та накладений арешт на майно, а саме грошові кошти у сумі 10195 евро, доларів США, 200 англійських фунтів, 5 мобільних телефонів з сім-картками, планшет «Леново», травматичний пристрій марки «IT Rex» к 9 мм № НОМЕР_1 , дві обойми з патронами у кількості 24 шт., ключ з банківського контейнеру для збереження цінностей з договором між банком та ОСОБА_10 , правовстановлюючі документи, які знаходились в приміщенні кв. АДРЕСА_1 .

На дану ухвалу слідчого судді адвокатом ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_9 та ОСОБА_10 подана апеляційна скарга, а також доповнення до неї, в якій він вважає її незаконною та необгрунтованою, у зв`язку з допущеними суттєвими порушеннями вимог КПК України, мотивуючи свої вимоги наступним:

- поза увагою суду залишилось те, що всупереч ч. 3 ст. 132 КПК України, органом досудового розслідування не було доведено, що по даній справі існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості. Крім того, санкція ст. 146 ч. 2 КК України не передбачає конфіскацію майна, тому вилучення майна є безпідставним;

- слідчим суддею не враховано те, що, в порушення ст. 236 КПК України органом досудового розслідування під час проведення обшуку не було вжито належних заходів для забезпечення присутності адвоката, про що відповідно немає відомостей в матеріалах кримінального провадження, були вилучені особисті речі, які не мають жодного відношення до вказаного кримінального провадження;

- слідчим суддею не враховано, що вказані правові відносини між ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 носять виключно цивільно-правовий характер та повинні розглядатися в судовому порядку згідно діючого ЦПК України, а не в рамках діючого КПК України, оскільки взагалі відсутня подія кримінального правопорушення, так як ОСОБА_12 має хронічне психічне захворювання та невірно сприймає події, що відбуваються.
На підставі викладеного, адвокат ОСОБА_8 , просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого ОСОБА_11 про арешт майна, а також негайно повернути ОСОБА_9 майно, яке було вилучене 28.02.2017 року.
Заслухавши доповідача, адвоката ОСОБА_8 , який підтримав доводи апеляційної скарги, прокурораОСОБА_7 , який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов до висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень ст. 170 Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Натомість, клопотання слідчого клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 про арешт майнавилученого в ході проведення обшуку в кв. АДРЕСА_1 в якій зареєстровані та проживають ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в рамках кримінального провадження №0000393 від 11.02.2017 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, не відповідає вказаним вимогам закону.

Так, слідчий у клопотанні зазначає, що зазначений автомобіль згідно ч. 2 ст. 167 КПК України є предметом кримінальних правопорушень, а також одержаний внаслідок їх вчинення, а тому згідно із ст. 170 КПК України підлягає арешту.

Натомість, Законом України №1019 від 18.02.2016 року ст. 170 КПК України викладена зовсім в іншій редакції, без будь-яких посилань на ст. 167 КПК України.

Отже, апеляційний суд вважає, що клопотання слідчого не місить підстав і мету згідно положень ст. 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту зазначеного майна, тому ухвала слідчого судді про накладання арешту на вказаний будинок є передчасною та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Натомість ч. 3 ст. 407 КПК України передбачає, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи, що клопотання слідчого не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, апеляційний суд позбавлений можливості ухвалити по ньому нове рішення з дотриманням вимог ст. 370 КПК України.

Отже, апеляційний суд вважає за необхідним апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , задовольнити частково, ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 02.03.2017 року скасувати, та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого ОСОБА_11 , про арешт майна повернути прокурору, який здійснює процесуальне керівництво у зазначеному кримінальному провадженні, та встановити строк 72 години, для усунення його недоліків.

Керуючись ст.ст. 170-173, 370, 376, 395, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд
ухвалив:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_9 та ОСОБА_10 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від від 02.03.2017 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 про арешт майнав рамках кримінального провадження №0000393 від 11.02.2017 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України повернути прокурору, який здійснює процесуальне керівництво у зазначеному кримінальному провадженні, для усунення недоліків, встановивши строк 72 години з моменту отримання копії зазначеної ухвали прокурором.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді Апеляційного суду Одеської області
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4