АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/609/17 Справа № 191/2949/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3 ,

- ОСОБА_4

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 0000661 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2016 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця м. Лозова, Харківської області, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

04 грудня 2015 року Сахновщинським районним судом Харківської області за ч. 2, 3 ст. 185, ч. 3 ст. 297, 70 КК України до 4 років позбавлення волі, ст.75 КК України - 2 роки іспитового строку;

за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

Учасники судового провадження :

прокурор - ОСОБА_7 ,

захисник - ОСОБА_8 ,

обвинувачений - ОСОБА_6 ,

представник потерпілого - ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА :

Вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2016 року, ОСОБА_6 визнано винним за скоєння кримінального злочину за ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі з поміщенням його до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового складання покарань за попереднім вироком Сахновщинського районного суду Харківської області від 04.12.2015 року остаточно призначено покарання ОСОБА_6 у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з поміщенням його до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_10 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 12 листопада 2016 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день позбавлення волі за два дні попереднього ув`язнення.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 залишено без змін до набрання вироком законної сили.
Вирішено питання про речові докази в порядку ст. 100 КПК України.
Прийнято рішення про відшкодування процесуальних витрат.
Обвинувачений ОСОБА_6 не погодившись з вироком Синельникіського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2016 року подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення, встановлені судом і викладені у вироку, доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні злочину і правильність кваліфікації його діяння, просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити. Вказує на неправильне застосування судом закону про кримінальну відповідальність у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої через суворість. Просить пом`якшити йому покарання та призначити покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України.

ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за вчинення злочину за таких обставин: 17 квітня 2016 року, приблизно о 06 годині 00 хвилин, перебуваючи біля будинку за адресою: АДРЕСА_3 , реалізуючи свій раніше виниклий злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, умисно, повторно, з корисливих мотивів, висмикнув декоративні рослини дерево туї «Смарагд 0.2» (вік 3 роки) у кількості 9 штук, котрі належить НВФГ «КОМПАНІЯ МАЇС», вартістю 135 гривень кожна. Після чого, з місця події зник, розпорядившись майном на власний розсуд, чим заподіяв товариству матеріальних збитків на загальну суму 1215 гривень..
В ході апеляційного обвинувачений та захисник, підтримали вимоги апеляційної скарги обвинуваченого, просили її задовольнити у повному обсязі.
Прокурор, заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, просив залишити її без задоволення оскільки вважає вирок суду законним та обгрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників які приймали участь в ході апеляційного розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисника та обвинуваченого не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за вказаних у вироку обставин, а також щодо кримінально-правової кваліфікації його дій, не учасниками кримінального провадження не оспорюються сторонами, а тому не є предметом апеляційного розгляду.
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, не виявлено.
Що стосується тверджень обвинуваченого про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого то вони не ґрунтуються на матеріалах справи і не заслуговують уваги.
Однією з підстав для зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції, згідно з ч. 2 ст. 409 КПК України, може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинами кримінального провадження.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Згідно з вимогами статей 65 і 69 КК України, суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. При цьому, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, мотивуючи своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією кримінального закону, або перейти до іншого, більш м`якого покарання, не зазначеного у санкції статті.

У відповідності до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для його вибору суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення такої особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого злочину.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, при призначенні ОСОБА_6 покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, характер кримінального правопорушення, та вірно призначив покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України.

Належно прийняв до уваги дані про особу ОСОБА_6 , який раніше судимий за вчинення аналогічного злочину, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
Врахував і конкретні обставини справи, обставини, які пом`якшують покарання винного -його щире каяття, відшкодуваня матеріальної шкоди шляхом повернення майна потерпілому та відсутність обставий, що обтяжують покарання.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням та затосуванням ст. 69 КК України обвинуваченого ОСОБА_6 .

У цьому кримінальному провадженні, як видно з його матеріалів, не встановлено обставин, які б давали підстави вважати, що покарання ОСОБА_6 призначено із порушенням визначених у законі загальних засад.

Колегія суддів погоджується з таким рішенням суду першої інстанції і вважає його обґрунтованим та вмотивованим.

Отже, при вказаних обставинах, колегія суддів не вбачає підстав для скасування або зміни вироку щодо обвинуваченого в частині призначеного покарання, а тому доводи захисника про суворість призначеного покарання не знайшли свого підтвердження.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим - в той самий строк з дня вручення копії судового рішення.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області

_____________ ____________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4