Ухвала
іменем україни

8 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового
засідання ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,

за касаційною скаргою прокурора на вирок Апеляційного суду Київської області від 24 листопада 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001759 щодо ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и л а :
Вироком Києво Святошинського районного суду Київської області від 30 серпня 2016 року

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженку м. Києва, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судиму вироком Києво - Святошинського районного суду від 28 березня 2016 року за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 100 годин громадських робіт,
засуджено ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст. ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком, частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Києво - Святошинського районного суду Київської області від 28 березня 2016 року у виді 10 (десяти) днів позбавлення волі і остаточно призначено ОСОБА_6 покарання 2 роки 6 місяців і 10 днів позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 2 роки 6 місяців та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Вирішено питання про речові докази у провадженні.

Апеляційним судом Київської області цей вирок скасовано в частині призначеного покарання та постановлено свій вирок від 24 листопада 2016 року яким ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання за цим законом із застосуванням ст. 69 КК України 150 годин громадських робіт.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироком Києво - Святошинського районного суду Київської області від 28 березня 2016 року ОСОБА_6 остаточно призначено покарання 200 годин громадських робіт.

ОСОБА_6 визнана винуватою у тому, що вона 10 травня 2016 року, приблизно о 20 год. 20 хв., перебуваючи в приміщенні торгівельного залу гіпермаркету «Ашан-Кільцева», який розташований за адресою: вул. Велика Кільцева, 4, с. Петропавлівська Борщагівка, Києво - Святошинського району, Київської області, повторно, таємно взяла зі стелажів товарно-матеріальні цінності, належні TOB «Ашан Україна Гіпермаркет», а саме: навушники марки «Qili in-ears», вартістю 104,99 грн., стерео навушники марки «G.SOVND», вартістю 96 грн. 72 коп., всього на загальну суму 201,71 грн. та поклала їх собі в одяг.

Утримуючи при собі вказаний товар, ОСОБА_6 пройшла через турнікет торгового залу не розрахувавшись за нього, при цьому виконала всі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, однак не змогла його завершити із причин, які не залежали від її волі, оскільки була затримана працівником охорони.

У касаційній скарзі прокурор ставить питання про скасування вироку апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до м`якості призначеного покарання. Вважає належно невмотивованим застосування ст. 69 КК України. Зазначає про безпідставне визнання обставиною, що пом`якшує покарання вчинення замаху на крадіжку внаслідок збігу тяжких особистих та сімейних обставин, оскільки ОСОБА_6 викрала не продукти харчування, засоби гігієни,одяг чи інші предмети першої необхідності, а речі без яких могла обійтися. Стверджує, що підстави, на які послався апеляційний суд при застосуванні ст. 69 КК України, характеризують особу засудженої та не є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого правопорушення. Наголошує, що ОСОБА_6 попереднім вироком була засуджена до покарання у виді громадських робіт, призначене покарання не відбула, вчинила новий умисний корисливий злочин, що свідчить про її небажання стати на шлях виправлення. Вважає, що призначене попереднім вироком покарання не досягло своєї мети щодо виправлення ОСОБА_6 та запобігання вчиненню нею нових правопорушень.

Заслухавши доповідь судді; думку прокурора, який підтримав касаційну скаргу; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з касаційної скарги доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, кваліфікація її дій у касаційному порядку не оспорюються.

Що стосується покарання призначеного апеляційним судом ОСОБА_6 із застосуванням ст. 69 КК України, яке, на думку прокурора, є м`яким і не відповідає вимогам закону, то колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до вимог ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вказані вимоги закону при призначенні покарання ОСОБА_6 апеляційним судом дотримані.

Зокрема, апеляційний суд урахував ступінь тяжкості вчиненого засудженою кримінального правопорушення, усі обставини справи, особу винної, яка раніше судима, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

Також, призначаючи покарання апеляційний суд послався на те, що замах на викрадення майна здійснено на незначну суму, вчинення якого в певній мірі було обумовлено і сімейними обставинами, що склалися в родині, молодий вік обвинуваченої, виховання в неповній сім`ї, відсутність в останньої необхідного життєвого досвіду.

Врахувавши наведене та взявши до уваги щире каяття винної, вчинення крадіжки внаслідок збігу тяжких особистих та сімейних обставин (втрату роботи та проблеми з працевлаштуванням її та матері), суд визнав такими, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і відповідно до вимог ст. 69 КК України, перейшов до іншого, не передбаченого санкцією ч. 2 ст. 185 КК України більш м`якого покарання, а саме громадських робіт.

Зваживши на всі обставини справи, серед яких й ті, на які посилається прокурор у скарзі, суд призначив ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. 69 КК України, навів у вироку переконливі підстави такого рішення, зазначивши, що за таких обставин буде досягнута мета покарання.

На думку колегії суддів, призначене апеляційним судом покарання із застосуванням ст. 69 КК України, є законним, справедливим, воно сприятиме перевихованню ОСОБА_6 та попередженню вчинення нею нових правопорушень. Правильно, відповідно до вимог ст. 71 КК України, апеляційним судом визначено і остаточне покарання. Підстав вважати його невиправдано м`яким колегія суддів не вбачає.

Вирок апеляційного суду відповідає вимогам статей 420, 374 КПК України і підстав вважати його невмотивованим, колегія суддів не вбачає.

Доводи касаційної скарги матеріали провадження не містять даних про порушення вимог кримінального процесуального чи неправильне застосування кримінального законів, які були б підставами для зміни або скасування вироку апеляційного суду, а тому підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Апеляційного суду Київської області від 24 листопада 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3