08 лютого 2017 року сел. Підволочиськ
Підволочиський районний суд Тернопільської області суд в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ПП ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, який тимчасово не працює, із середньою освітою, не одруженого, на утриманні двоє непрацездатних батьків, раніше не судимого,
який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України, -
Обвинувачений ОСОБА_5 , 11 грудня 2016 року, близько 10:05 год, спільно зі своїми батьками ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , яким про наміри обвинуваченого нічого відомо не було, зупинився на дорозі біля поля під назвою «Пилипова Гора», розташованого поблизу с. Токи Підволочиського району Тернопільської області, яке орендує ПП ОСОБА_4 , та залишивши на дорозі батьків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також свій мінітрактор марки «Dongfeng 244», р.н. НОМЕР_1 , з допомогою якого мав намір перевезти кукурудзу, направився на територію зазначеного поля. Далі, ОСОБА_5 , перебуваючи на території цього поля, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його злочинні дії не будуть помічені сторонніми особами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, почав умисно зривати стебла кукурудзи разом із качанами та переносити їх до свого трактора, однак до кінця свого злочинного наміру не завершив, з причин, що не залежали від його волі, оскільки його виявили ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які є синами потерпілого.
Тобто, ОСОБА_5 намагався таємно, умисно викрасти качани кукурудзи в кількості 910 штук, загальною вартістю 1001 гривня.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» крадіжку і грабіж потрібно вважати закінченими з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним. Якщо особа, котра протиправно заволоділа майном, такої реальної можливості не мала, її дії слід розглядати залежно від обставин справи як закінчений чи незакінчений замах на вчинення відповідного злочину. Закінченим замахом на крадіжку є дії особи, яка викрала майно, але одразу була викрита.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, тобто незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України визнав, зазначив, що він в одну з неділь грудня 2016 року поїхав на власному мінітракторі на поле, що в с. Токи, на якому була обмолочена кукурудза. Обвинувачений зазначив, що про те, що кукурудзу збирати не можна він не знав, але усвідомлював, що поле чуже. Після того як він зібрав кілька відер кукурудзи та заніс їх до трактора, його зупинили сини потерпілого, та він усю зібрану кукурудзу завіз в місце, на яке йому вказали сини потерпілого та залишив її там. На запитання прокурора пояснив, що кукурудзу можна було перемістити і без трактора, використовуючи, наприклад, велосипед. У вчиненому щиро розкаявся.
Потерпілий ПП ОСОБА_4 в судовому засіданні поянив, що 11 грудня 2016 року йому зателефонували люди зі села та повідомили, що на полі, яке він орендує збирають кукурудзу. Оскільки потерпілий не мав змоги прибути на поле сам, то скерував туди своїх синів - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Згодом він зустрівся з обвинуваченим, коли той привіз кукурудзу щоб повернути її власнику. Претензій до обвинуваченого не має. При визначенні покарання покладається на думку суду.
Оскільки ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, та не оспорював фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, судом безсумнівно встановлено правильність розуміння обвинуваченим змісту цих обставин і добровільність його позиції, суд за згодою учасників судового провадження, роз`яснивши ОСОБА_5 положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, за виключенням показань потерпілого та документів, які характеризують обвинуваченого, тобто розглянув провадження за правилами, передбаченими ч. 3 ст. 349 КПК України.
При встановлених обставинах суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні вищезазначеного злочину в судовому засіданні доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України.
Призначаючи покарання ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, те, що він позитивно характеризується за місцем проживання, конкретні обставини справи, позицію потерпілого ПП ОСОБА_4 , обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та добровільне усунення заподіяної шкоди, а також вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч. 1 ст. 185 КК України, робить висновки про призначення обвинуваченому покарання в межах санкції, за якою кваліфіковано кримінальне правопорушення, у виді штрафу.
Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України. Згідно із ч. 1 ст. 98 КПК України, речовим доказом, серед іншого є і знаряддя вчинення кримінального правопорушення. При цьому, суд враховує п. 28 постанови № 10 Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності», згідно з яким знаряддями злочину у справах про злочини проти власності слід вважати предмети чи технічні засоби, які умисно використовувались особою для вчинення протиправного діяння. Транспортні засоби слід визнати знаряддям злочину не лише тоді, коли вони використовувалися для безпосереднього заволодіння чужим майном, а й тоді, коли без їх використання вчинення злочину було неможливим чи надто складним.
Щодо спеціальної конфіскації мінітрактора марки «Dongfeng 244», р.н. НОМЕР_1 (п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК), то суд вважає за можливе не застосовувати таку, оскільки трактор не був спеціально пристосований для вчинення злочину, а з врахуванням п. 28 постанови пленуму ВСУ, без використання мінітрактора обвинувачений також міг вчинити цей злочин, що не спростовано в судовому засіданні стороною обвинувачення.
Крім того, на думку суду, мету спеціальної конфіскації досягнуто шляхом добровільного усунення заподіяної потерпілому шкоди та відновлення соціальної справедливості, так як винуватого притягуто до відповідальності. Суд також бере до уваги, що обвинувачений працює посезонно, та має на утриманні двох непрацездатних батьків, а конфіскація майна може значно погіршити матеріальне становище сім`ї обвинуваченого, оскільки він проживає в селі та займається сільським господарством, що потребує використання зазначеного вище транспортного засобу.
Процесуальні витрати відсутні.
Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 100, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд, -
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України і призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
-910 качанів кукурудзи, що передані на зберігання ОСОБА_4 залишити йому, як власнику, відповідно до розписки;
-мінітрактор марки «Dongfeng 244», р.н. НОМЕР_1 , що переданий на зберігання ОСОБА_5 залишити йому, як власнику, відповідно до розписки.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Тернопільської області через Підволочиський районний суд шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1