Дата документу 31.03.2017 Справа № 554/8549/16-к
№ 1-кс/554/2447/2017
№ 554/8549/16-к

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.03.2017 м. Полтава
Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділу СУ Головного управління Національної поліції в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000516 з правовою кваліфікацією за ч.1 ст.239, ч.2 ст.367 КК України про арешту майно, -
у с т а н о в и в:
28.03.2017 року до суду надійшло зазначене вище клопотання, яке погоджене з прокурором ОСОБА_3 .
Ініціатор клопотання просить слідчого суддю накласти арешт на нерухоме майно з позбавленням права на його відчуження та розпорядження, яке належить підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Почапинці Лисянського району Черкаської області. А саме на квартиру АДРЕСА_1 з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення у кримінальному провадженні.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав з підстав, викладених у ньому.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку:
в даний час СУ ГУНП в Полтавській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000516 з правовою кваліфікацією за ч.1 ст.239, ч.2 ст.367 КК України про арешт майна.
Із клопотання слідує, що ОСОБА_5 , обіймаючи посаду директора ТОВ «Сільські Традиції» (), будучи службовою особою, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Згідно наказу від 04.02.2015 року та у відповідності до протоколу позачергових загальних зборів учасників ТОВ «Сільські традиції» від 03.02.2015 року ОСОБА_5 приступив до виконання обов`язків Генерального директора ТОВ «Сільські традиції» з усіма наданими статутом правами.

ОСОБА_5 постійно обіймає посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, тобто, згідно примітки до ст. 364 КК України, є службовою особою.

Так, ОСОБА_5 , неналежно виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, в проміжок часу з липня 2016 року по 28 серпня 2016 року допустив порушення: вимог ст. 55 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» в частині не вжиття ефективних заходів для зменшення обсягів утворення відходів, а також для їх утилізації, знешкодження або розміщення суб`єктом права власності на відходи; здійснення операцій у сфері поводження з відходами без додержання санітарних та екологічних норм у спосіб, що не забезпечує безпеку для навколишнього природного середовища та здоров`я людей; ст. 46 Закону України «Про охорону земель» в частині не забезпечення вивезення відходів на спеціальні об`єкти, що використовуються для їх збирання, зберігання, оброблення, утилізацію, видалення, знешкодження і захоронення, невиконання заходів щодо запобігання або зменшення обсягів утворення відходів та екологічно безпечного поводження з ними, порушення заборони на несанкціоноване скидання і розміщення відходів на території міст та інших населених пунктів, що створило небезпеку для навколишнього природного середовища та здоров`я людини; ст. 17, 42 Закону України «Про відходи» в частині порушення обов`язку по недопусканню зберігання та видалення відходів у несанкціонованих місцях; надання місцевим органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування, уповноваженим органам виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища інформації про випадки несанкціонованого попадання відходів у навколишнє природне середовище та вжиті щодо цього заходи; не призначення відповідальних осіб у сфері поводження з відходами, що виразилося у здійсненні ТОВ «Сільські традиції» скидів рідини фракцій гною до карт очисних відстійників, які знаходяться на земельній ділянці розташованій в межах населеного пункту смт Білики Кобеляцького району Полтавської області на землях комунальної власності (землі запасу).

Внаслідок неналежного виконання директором ТОВ «Сільські традиції» своїх обов`язків, охоронюваним законом державним інтересам заподіяно тяжкі наслідки у вигляді знищення ґрунтової мікрофлори, живих організмів, насіння та коренів рослин, що робить ґрунт непридатним для росту та розвитку рослин та живих організмів у майбутньому та завдання матеріальної шкоди, яка згідно розрахунку розміру матеріальної шкоди від забруднення земель виконаного відповідно до Методики визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства, затвердженої Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України 27.10.1997 р. № 171 (у редакції наказу Мінприроди 04.04.2007 №149) становлять 2 355 210 грн., що підтверджується висновком судової інженерно-екологічної експертизи № 9937 від 14.03.2017 року.

Крім того, перебуваючи на посаді директора ТОВ «Сільські традиції», в проміжок часу з липня 2016 року по 28 серпня 2016 року допустив порушення: вимог ст. 55 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» в частині не вжиття ефективних заходів для зменшення обсягів утворення відходів, а також для їх утилізації, знешкодження або розміщення суб`єктом права власності на відходи; здійснення операцій у сфері поводження з відходами без додержання санітарних та екологічних норм у спосіб, що не забезпечує безпеку для навколишнього природного середовища та здоров`я людей; ст. 46 Закону України «Про охорону земель» в частині не забезпечення вивезення відходів на спеціальні об`єкти, що використовуються для їх збирання, зберігання, оброблення, утилізацію, видалення, знешкодження і захоронення, невиконання заходів щодо запобігання або зменшення обсягів утворення відходів та екологічно безпечного поводження з ними, порушення заборони на несанкціоноване скидання і розміщення відходів на території міст та інших населених пунктів, що створило небезпеку для навколишнього природного середовища та здоров`я людини; ст. 17, 42 Закону України «Про відходи» в частині порушення обов`язку по недопусканню зберігання та видалення відходів у несанкціонованих місцях; надання місцевим органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування, уповноваженим органам виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища інформації про випадки несанкціонованого попадання відходів у навколишнє природне середовище та вжиті щодо цього заходи; не призначення відповідальних осіб у сфері поводження з відходами, що виразилося у здійсненні ТОВ «Сільські традиції» скидів рідини фракцій гною до карт очисних відстійників, які знаходяться на земельній ділянці розташованій в межах населеного пункту смт. Білики Кобеляцького району Полтавської області на землях комунальної власності (землі запасу).

Внаслідок незадовільної господарської діяльності ТОВ «Сільські традиції» та порушення спеціальних правил використання земель, що виразилися у скиді рідини на земельні ділянки земель запасу Білицької селищної ради Кобеляцького району, на відстані близько 2 км від свинокомплексу ТОВ «Сільські традиції», у напрямку с. Свердловське Кобеляцького району було спричинено забруднення земель речовинами, шкідливими для життя, здоров`я людей та довкілля (рідкими нечистотами ґрунту загальною площею 27000 м2), та створило небезпеку для довкілля, внаслідок чого показники властивостей ґрунту (амонію (обмінного) у перерахунку на азот амонійний), визначені в проміжку від 402,6 до 539,1 мг/кг відносяться до групи потенційно небезпечних хімічних речовин для навколишнього середовища (ґрунтового покриву, водних об`єктів та ґрунтових вод) при концентраціях, що перевищують в 24 рази нормативний вміст (22,2 мг/кг) в ґрунті.

Водночас Державною екологічною інспекцією у листопаді 2016 року проведено додатковий розрахунок заподіяної шкоди державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства зумовленого забрудненням земльних ресурсів, що становить 3630217, 50 грн.

18.10.2016 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367, ч. 1 ст. 239 КК України.

Прокурором у кримінальному провадженні № 0000516 подано цивільний позов до ТОВ «Сільські традиції» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Ціна позову становить 3630217, 50 грн.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з положеннями Конституції України та Закону України «Про міжнародні договори і угоди» чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950р.) (далі Конвенція) учасником яких є Україна. Стаття 17 Загальної декларації прав людини проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини найчастіше втручання у право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Втручання має бути законним, тобто здійснене на підставі закону. При цьому під «законом» Конвенція розуміє нормативний акт, що має бути «доступним» (accessible) та «передбачуваним» (foreseeable). Також закон має відповідати всім вимогам нормативного акта. «Доступність закону» означає наявність доступу та знань щодо цього закону в суспільстві та в окремих осіб. «Передбачуваність» означає можливість передбачити певні дії або наслідки, що можуть виникнути в зв`язку із застосуванням закону.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський проти Польщі» від 22.06.2004).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ст. 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла, кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Зазначені міжнародні гарантії прав людини на недоторканість житла, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя, недоторканість прав власності нормативно визначені в Конституції України та є, відповідно до положень ст.2 КПК України.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що прокурором у кримінальному провадженні заявлено цивільний позов до ТОВ «Сільські традиції»; розмір шкоди, яку позивач просить відшкодувати складає 3630217, 50 грн.; відповідач являється власником квартири АДРЕСА_1 .

Таким чином, позов прокурора про відшкодування шкоди заявлено до ТОВ «Сільські традиції», а не до підозрюваного, а тому підстав для накладення арешту на майно останнього не вбачається.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст.170,171 КПК України,-
у х в а л и в:
клопотання старшого слідчого відділу СУ Головного управління Національної поліції в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000516 з правовою кваліфікацією за ч.1 ст.239, ч.2 ст.367 КК України про арешт майна відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а особою, яка не була присутня у судовому засіданні в цей же строк з моменту отримання її копії.
Слідчий суддя: ОСОБА_1