Справа № 447/2029/15-к
У Х В А Л А
31 серпня 2017 року Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , -

встановив

На розгляді Шевченківського районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.121, ч.2 ст.307 КК України.

26 червня 2015 року обвинуваченому ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Строк триманні обвинуваченого під вартою неодноразово продовжувався судом і завершується 03 вересня 2017 року.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу продовженого строку тримання під вартою, якщо судове провадження не було завершено.

Прокурор вислови думку про доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на два місяці.

Захисник та обвинувачений проти продовження строку тримання під вартою заперечили, мотивуючи відсутністю підстав для цього та недоведеністю ризиків, визначених ст.177 КПК України, просять застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заслухавши думку учасників процесу, суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Обставини кримінального провадження з часу обрання запобіжного заходу не змінились, ризики, які були підставою обрання та продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, оскільки такі не можуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді тримання під вартою на строк до десяти років.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованих злочинів прокурор доводить зібраними на досудовому розслідування доказами, які даним складом суду ще не досліджені.

Потерпілий та свідки даним складом суду ще не допитані, що, з врахуванням принципу безпосередності дослідження показань, не виключає можливості впливу на них обвинуваченого в разі обрання йому запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Як особа ОСОБА_5 являє собою підвищену соціальну небезпеку, оскільки раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, обвинувачується у скоєнні інкримінованих йому злочинів під час іспитового строку, визначеного вироком суду від 09.07.2014р.

Наведені обставини дають достатні підстави для висновку про існування ризиків можливості обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні.

При вирішенні питання доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_5 застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Одним з фундаментальних принципів Конституції України є те, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (ст. 3).

ОСОБА_5 обвинувачується, зокрема, у нанесенні умисних тяжких тілесних ушкоджень потерпілому.

Суд, виходячи з існуючих на даний ризиків, вважає, що запобіжний захід у виді домашнього арешту не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого, запобігти можливості настання таких ризиків.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід продовжити строк тримання під вартою на 60 днів - до 02 листопада 2017 року включно.

Керуючись ст. ст. 177,183, 197, 199,331 КГІК України, суд -

ухвалив:

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів - до 02 листопада 2017 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити в СІЗО № 19 Державної пенітенціарної служби України.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора у даному кримінальному провадженні.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_7 -Шумська