У Х В А Л А

19 серпня 2014 року Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 в м. Біла Церква скаргу ОСОБА_5 на постанову прокурора Білоцерківського району ОСОБА_6 від 09.07.2014 року про закриття кримінального переслідування по окремому епізоду по кримінальному провадженню за № 0000699 від 11.12.2012 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

14.08.2014 до Білоцерківського міськрайонного суду надійшла скарга ОСОБА_5 на постанову прокурора Білоцерківського району ОСОБА_6 від 09.07.2014 року про закриття кримінального переслідування по окремому епізоду по кримінальному провадженню за № 0000699 від 11.12.2012 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України. В своїй скарзі ОСОБА_5 посилається на наступне. Дану постанову про закриття кримінального провадження ОСОБА_5 отримав поштовим зв`язком 06.08.2014 року. Вважає, що дана постанова є незаконною з наступних підстав. Інкримінування йому ч. 2 ст. 366 КК України в даному кримінальному провадженні є незаконним та неправильним та таким, що призвело до подвійного ставлення за провину скоєння одним і тих самих дій чи наслідків.Вказував, що він як директор ПрАТ «Білоцерківське птахопідприємство» не являється суб`єктом злочину, пердбаченого ч. 2 ст. 364 КК України в даному провадженні. Просив скасувати постанову прокурора Білоцерківського району ОСОБА_6 від 09.07.2014 року про закриття кримінального переслідування по окремому епізоду по кримінальному провадженню за № 0000699 від 11.12.2012 року.

В судовому засіданні ОСОБА_5 скаргу підтримав та просив її задовольнити, скасувати постанову прокурора Білоцерківського району ОСОБА_6 від 09.07.2014 року про закриття кримінального переслідування по окремому епізоду по кримінальному провадженню за № 0000699 від 11.12.2012 року.

Заслухавши думку скаржника, захисника ОСОБА_4 , прокурора, оглянувши матеріали скарги та кримінального провадження за № 0000699, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, 26.12.2011 року винесено постанову про притягнення ОСОБА_5 як обвинуваченого за ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України (а.с. 99-120 т. 4).

26.11.2011 року оголошено розшук ОСОБА_5 (постанова про оголошення розшуку від 26.12.2011 року а.с. 122-125 т. 4).

11.12.2012 року відомості щодо даного кримінального правопорушення внесено до ЄРДР за № 0000699 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України (а.с.199 т.4).

13.12.2012 року досудове слідство зупинено за розшуком ОСОБА_5 (а.с. 197 т. 4).

08.02.2014 року ОСОБА_5 було екстраговано та доставлено до СІЗО № 13 (повідомлення, а.с. 252 т. 4).

11.02.2014 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України (а.с. 298 т. 4).

Відповідно до законодавства Республіки Білорусь ОСОБА_5 було видано правоохоронним органам України за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК україни. При цьому зазначено, що ОСОБА_5 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 366 КК України вчинив у 2008 році, у зв`язку з чим притягнення останнього до кримінальної відповідальності неможливе, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 83 Кримінального судочинства Республіки Білорусь строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за даною статтею становить два роки з моменту вчинення правопорушення (а.с. 251 т. 4).

Відповідно до постанови прокурора Білоцерківського району ОСОБА_6 від 09.07.2014 року кримінальне переслідування по кримінальному провадженню за № 0000699 від 11.12.2012 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України було закрито на підставі ч. 1 п. 8 ст. 284 КПК України, за відсутністю згоди Республіки Білорусь на видачу ОСОБА_7 за діяння, передбачене цією статтею. Відомості про прийняте рішення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с. 332-339 т. 4).

Тому суд вважає, що за даних обставин оскаржувана постанова може вважатися законною, оскільки прокурор, на думку суду, вжив всіх передбачених законом заходів по зібранню та оцінці доказів відповідно до вимог ст. 94 КПК України, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а в сукупності з іншими доказами - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, виходячи із положення ст. 2 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 305 КПК України подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування не зупиняє виконання рішення чи дію слідчого, прокурора.

Відповідно до положень ч.1, ч.2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

З огляду на матеріали скарги та матеріали кримінального провадження за №0000699 від 11.12.2012 року, суд приходить до висновку, що скаржнику ОСОБА_5 слід відмовити в задоволенні скарги про скасування постанови прокурора Білоцерківського району ОСОБА_6 від 09.07.2014 року про закриття кримінального переслідування по окремому епізоду по кримінальному провадженню за № 0000699 від 11.12.2012 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303-307 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_5 про скасування постанови прокурора Білоцерківського району ОСОБА_6 від 09.07.2014 року про закриття кримінального переслідування по окремому епізоду по кримінальному провадженню за № 0000699 від 11.12.2012 року відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1