№ 243/3630/16-к
Справа № 1-в/243/211/2017
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и
01 червня 2017 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Слов`янська подання начальника Слов`янського міськрайонного відділу з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України про вирішення питання, що виникло під час виконання вироку відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Слов`янська, Донецької області, громадянки України, з середньо освітою, не працюючої, не одруженої, що проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судиму:
- 26.05.2015 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ст. 190 ч. 1 КК України, до 160 годин громадських робіт;
- 29.06.2016 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ст. 389 ч. 2 КК України, без призначення покарання;
В С Т А Н О В И В :
Вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29 червня 2016 року, ОСОБА_3 визнана винною у скоєнні злочину, відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 389, 71 ч. 1 КК України та призначено покарання у вигляді 1 року 20 днів обмеження волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_3 , звільнено від відбування з іспитовим строком на 1 рік. Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 30.03.2017 року вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29 червня 2016 року змінено в частині призначення покарання. ОСОБА_3 визнано винною за ч. 2 ст. 389 КК України без призначення покарання. В іншій частині вирок залишено без змін.

Під час виконання вироку до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернувся начальник Слов`янського міськрайонного відділу з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України з поданням про вирішення питання, що виникло під час виконання вироку. У поданні зазначив, що Вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29 червня 2016 року, ОСОБА_3 визнана винною у скоєнні злочину, відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 389, 71 ч. 1 КК України та призначено покарання у вигляді 1 року 20 днів обмеження волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_3 , звільнено від відбування з іспитовим строком на 1 рік. Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 30.03.2017 року вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29 червня 2016 року змінено в частині призначення покарання. ОСОБА_3 визнано винною за ч. 2 ст. 389 КК України без призначення покарання. В іншій частині вирок залишено без змін. Фактично другий та третій абзаци резолютивної частини вироку залишені без змін в редакції: « Відповідно до ст. 71 ч.1 КК України про призначення покарання за сукупністю вироків шляхом повного приєднання не відбутої частини покарання за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26 травня 2015 року, за яким ОСОБА_3 засуджена за ч.1 ст. 190 КК України до 160 годин громадських робіт, та остаточно ОСОБА_3 призначити покарання у вигляді 1 (одного) року 20 (двадцяти) днів обмеження волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України засуджену ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, зобов`язавши засуджену не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти орган кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, періодично з`являтися на реєстрацію в даний орган». На сьогоднішній день Слов`янському міськрайонному відділу з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України не зрозуміло чи залишилося покарання призначене відповідно ст. 71 ч. 1 КК України та на підставі ст.ст. 75,76 КК України.

Суд, дослідивши подання та додані до нього матеріали, приходить до переконання щодо необхідності залишення подання без задоволення.

Частиною 1 статті 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. Потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач та інші особи мають право звертатися до суду з клопотаннями про вирішення питань, які безпосередньо стосуються їх прав, обов`язків чи законних інтересів.

Як вбачається з вироку Слов`янського міськрайонного суду від 29 червня 2016 року, ОСОБА_3 була засуджена за ст. 389 ч.2 КК України з урахуванням вимог ст.71 КК України шляхом повного приєднання покарання за вироком Слов`янського міськрайонного суду області від 26.05.2015 за ч. 1 ст. 190 КК України, та призначено покарання у вигляді1 року 20 днів обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 30.03.2017 року вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29 червня 2016 року змінено в частині призначення покарання. ОСОБА_3 визнано винною за ч. 2 ст. 389 КК України без призначення покарання. В іншій частині вирок залишено без змін.

ОСОБА_3 визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389 ч.2 КК України, санкція якої передбачає призначення покарання у виді арешту строком до шести місяців або обмеження волі строком до трьох років.

Покарання у виді арешту або обмеження волі, відповідно до вимог ст. ст. 60, 61 КК України до вагітних жінок не застосовується.

Таким чином враховуючи те, що на теперішній час ОСОБА_3 є вагітною та до неї неможливо застосувати жодне з покарань, передбачених ст. 389 ч.2 КК України, тому ОСОБА_3 слід вважати засудженою за ст. 389 ч.2 КК України без призначення її покарання.

Відповідно до ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати лише такі питання:

1) про відстрочку виконання вироку;

2) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання;

3) про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким;

4) про звільнення від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років;

5) про направлення для відбування покарання жінок, звільнених від відбування покарання внаслідок їх вагітності або наявності дітей віком до трьох років;

6) про звільнення від покарання за хворобою;

7) про застосування до засуджених примусового лікування та його припинення;

8) про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком;

9) про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку;

10) про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53, частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України;

11) про застосування покарання за наявності кількох вироків;

12) про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді;

13) про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України;

14) інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Разом з тим, вирішуючи питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку суду, суд не вправі змінювати зміст судового рішення та уточнювати призначене покарання щодо його виду та строку.

Таким чином, подання начальника Слов`янського МРВ КВІ УДПтС України в Донецькій області про вирішення питання, що виникло під час виконання вироку відносно ОСОБА_3 - є безпідставним, а тому у його задоволенні необхідно відмовити.

Одночасно, суд зазначає, що згідно ч. 3 ст. 37 КВК України стосовно особи, яка після ухвалення судового рішення визнана інвалідом першої або другої групи або досягла пенсійного віку, а також жінки, яка стала вагітною, уповноважений орган з питань пробації направляє до суду подання про звільнення її від подальшого відбування покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 392, 537, 539 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :
У задоволенні подання Слов`янського міськрайонного відділу з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України про вирішення питання, що виникло під час виконання вироку відносно ОСОБА_3 відмовити за відсутністю підстав.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Слов`янський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя Слов`янського
міськрайонного суду
Донецької області ОСОБА_1