АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №612/687/16-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11кп/790/446/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.185 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.02.2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

- головуючого судді ОСОБА_2

- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

- при секретарі ОСОБА_5 ,

- за участю прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Близнюківського районного суду Харківської області від 21 жовтня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:
Вказаним вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Серафимівка Близнюківського району Харківської області, громадянин України; не працює, не одружений, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ; раніше не судимий,

визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.3 ст.357 КК України та засуджений за ч.1 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік; за ч.3 ст.357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік. На підставі ч.1,2 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік. На підставі статті 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік. У відповідності до вимог ст. 76 КК України на період іспитового строку, покладено на ОСОБА_7 такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Як встановлено вироком, 07.07.2016 р., близько 03.00 години, ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, повертався додому. Коли останній проходив повз подвір`я потерпілого ОСОБА_8 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , він побачив на вулиці навпроти двору автомобіль Рено «Колеус» д/н НОМЕР_1 , який належав потерпілому. Після цього ОСОБА_7 підійшов до автомобілю та побачив через скло на задньому сидінні шкіряну барсетку. Маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, з корисливих мотивів, з метою наживи, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, взявши шматок каменю який знайшов на землі, він розбив заднє вікно з правої сторони автомобілю, просунув через нього руку, заволодів шкіряною барсеткою, в якій знаходилися документи, після чого з викраденим майном з місця злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд. Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи ХНДІСЕ ім. Зас. ОСОБА_9 № 4321 від 31.08.2016 року вартість викраденого майна та завдана матеріальна шкода потерпілому ОСОБА_8 складає - 1440 гри 00 коп.
Крім того, 07.07.2016 року, близько 03.00 години, ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, повертався додому. Коли останній проходив повз подвір`я потерпілого ОСОБА_8 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , він побачив на вулиці навпроти двору автомобіль Рено «Колеус» д/н НОМЕР_1 , який належав потерпілому. Після цього ОСОБА_7 підійшов до автомобілю та побачив через скло на задньому сидінні шкіряну барсетку. Маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, з корисливих мотивів, з метою наживи, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, взявши шматок каменю який знайшов на землі, він розбив заднє вікно з правої сторони автомобілю, просунув через нього руку, заволодів шкіряною барсеткою, в якій знаходилися документи потерпілого ОСОБА_8 в тому числі й важливі особисті документи, а саме: посвідчення водія, технічний паспорт на автомобіль «Рено Колеус», технічний паспорт на автомобіль «КАМАЗ», технічний паспорт на автомобіль «МАЗ», картка, студентський квиток, дозвіл на носіння зброї, кредитна картка «ПриватБанку», картка метро, талон до посвідчення водія. В подальшому маючи прямий умисел на заволодіння важливими особистими документами, продовжуючи свої злочинні наміри, викрав вище вказані документи та розпорядився ними на власний розсуд, сховавши їх у себе дома.
Не погоджуючись з вироком суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок Близнюківського районного суду Харківської області від 18.10.2016 р. в частині засудження ОСОБА_7 за ч.З ст.357 КК України скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність. Кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 за ч.3 ст.357 КК України закрити на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу даного кримінального правопорушення. Вважати ОСОБА_7 засудженим за скоєння злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік. З резолютивної частини вироку виключити вказівку суду про призначення покарання ОСОБА_7 за правилами ст.70 КК України
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.
Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Обґрунтовуючи свої вимоги, прокурор зазначає що суб`єктивна сторона злочину, визначеного ч.3 ст.357 КК України, передбачає наявність прямого умислу, спрямованого на викрадення будь-якого важливого особистого документа. Якщо особа не мала такого умислу, а важливий документ виявився у винного лише тому, що він викрав яке-небудь майно потерпілого, в якому ці документи знаходилися, то все вчинене слід кваліфікувати як викрадення чужого майна.
Таких висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 20.06.2011 р. (у провадженні № 5-8кс11), прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.445 КПК України, через неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідність, у подібних правовідносинах, що зумовили ухвалення різних за змістом судових рішень.
У постанові від 20.06.2011 р. Верховним Судом України надано оцінку судовій практиці щодо кваліфікації дій обвинувачених за ч.3 ст.357 КК України, виходячи з умислу, спрямованого саме на незаконне заволодіння важливими особистими документами з усвідомленням цих специфічних ознак предмету цього злочину.
Водночас, у постанові зазначено, що при відсутності прямого умислу на незаконне заволодіння документами у разі викрадення чужого майна, в якому знаходилися ці важливі особисті документи (під час викрадення сумки, гаманця та інш.), вчинене слід кваліфікувати лише як злочин проти власності.
Згідно зі ст.458 КПК України висновки Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладені у його постанові з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.445 КПК України, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності відповідну норму права, та для всіх судів загальної юрисдикції, які зобов`язані привести свою судову практику у відповідність із судовим рішенням Верховного Суду України.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів судового слідства, ОСОБА_7 викрав барсетку ОСОБА_8 , діючи з метою наживи, маючи умисел саме на незаконне заволодіння майном потерпілого та скоюючи крадіжку не мав прямого умислу на викрадання документів, у тому числі і важливих, які знаходилися у барсетці.
Тобто, вказані дії ОСОБА_7 слід кваліфікувати лише за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадання чужого майна.
Разом з цим, постановляючи вирок стосовно ОСОБА_7 , суд першої інстанції за епізодом викрадення барсетки в якій знаходилися важливі особисті документи потерпілого кваліфікував його дії за ч.3 ст.357 КК України, що суперечить вимогам висновку Постанови Верховного Суду України від 20.06.2011 р. (у провадженні №5- 8кс11).
Таким чином, вирок Близнюківського районного суду Харківської області від 18.10.2011 р. стосовно ОСОБА_7 є незаконним та в силу ст.408 КПК України підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме: у зв`язку з неправильним тлумаченням закону, яке суперечить його змісту.
Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши думку прокурора, яка підтримала апеляцію, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку про необхідність її часткового задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Як видно з кримінального провадження, районний суд визнав винним ОСОБА_10 за ч. 3 ст. 357 та ч. 1 ст. 185 КК України.

В апеляції прокурор просить вирок в частині засудження обвинуваченого за ч. 3 ст. 357 КК України скасувати та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діянні складу даного правопорушення. Ці доводи апеляції прокурора підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з вироку районного суду, обвинувачений викрав барсетку, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів. Коли він заволодів барсеткою, то побачив в ній документи потерпілого ОСОБА_11 , в тому числі й особливо важливі документи. Після цього обвинувачений, маючи прямий умисел на заволодіння важливими особистими документами, викрав вказані документи та розпорядився ними на власний розсуд, сховавши їх в себе вдома.

Наведене свідчить про те, що в процесі скоєння крадіжки, у обвинуваченого при виявленні документів виник умисел на заволодіння ними, який він реалізував, сховавши документи дома.

Наведене спростовує доводи апеляції прокурора, що обвинувачений не мав прямого умислу на викрадення документів.

В той же час, серед особливо важливих документів була викрадена пластикова картка «Приватбанку», яка не відноситься до наведених документів. Тому, з вироку слід виключити вказівку суду на крадіжку пластикової картки як особливо важливого документу.

З урахуванням наведеного апеляція підлягає частковому задоволенню.

Крім того, як видно з вироку, кримінальне провадження розглянуте в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, ст. 407, ст. 418, 419, ч. 2 ст. 376 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляцію прокурора задовольнити частково.

Вирок Близнюківського районного суду Харківської області від 21.10.2016 р. щодо ОСОБА_7 змінити, виключити з мотивувальної частини вироку вказівку суду на те, що пластикова картка «Приватбанку» є важливим особистим документом потерпілого.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: