Справа № 523/2201/17
Провадження №1-кс/523/328/17
УХВАЛА

14.02.2017 року м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі: слідчого судді ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в м.Одесі клопотання ст.слідчого Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про накладення арешту на два ключі, які були виявлені в квартирі АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:
Ст.слідчий Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000672 від 13.02.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.3 КК України, звернувся до Суворовського районного суду м.Одеси з клопотанням, погодженим з прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 , про накладення арешту на два ключі, які були виявлені в квартирі АДРЕСА_1 , де була скоєна крадіжка майна ОСОБА_5 .

Відповідно до даного клопотання, 12.02.2017 року, в період часу з 10:00 години по 23:50 години, невстановлена особа шляхом віджиму металопластикового вікна, проникла до квартири АДРЕСА_1 , звідки таємно викрала майно ОСОБА_5 , чим завдала останньому матеріальну шкоду на суму 16 000 гривень. За даним фактом було порушено кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000672 від 13.02.2017 року. 13.02.2017 року від ОСОБА_5 надійшла заява, в якій він просить долучити до матеріалів кримінального провадження два ключа, які були ним виявлені в належній йому квартирі АДРЕСА_1 , при цьому пояснив, що зазначені ключі ні йому ні його родині не належить, яким чином вони могли з`явитись в квартирі йому не відомо. Крім того, було встановлено, що один із зазначених ключів підходить до вхідних дверей, розташованих на першому поверсі будинку, де мешкає потерпілий.

Згідно поданого клопотання предмети, а саме два ключі, які були виявлені потерпілим в квартирі АДРЕСА_1 , де була скоєна крадіжка майна, яке належить ОСОБА_5 , можуть зберігати на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, бути засобами чи знаряддями вчинення кримінального правопорушення або зберегли на собі його сліди, бути предметом кримінального правопорушення, а також отримані в результаті скоєння кримінального правопорушення, доходи від них. Та беручи до уваги, що у разі повернення вказаного тимчасово вилученого майна, будуть створені можливості для його знищення, або переховування, тому в клопотанні слідчий в клопотанні просив накласти арешт на вищевказані предмети.

Прокурор в судовому засіданні підтримала клопотання в повному обсязі, мотивуючи тими ж підставами, що вказані в самому клопотанні.
Слідчий суддя, ознайомившись із клопотанням та долученими до нього документами, керуючись ст.170-173 КПК України, приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню на підставі слідуючого.

Відповідно до ст.170 ч.1 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Статтею 170 ч.11 КПК України передбачено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно ст.170 ч.2 п.1, ч.3 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Таким чином, дослідивши матеріали поданого клопотання, приймаючи до уваги необхідність всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин кримінального провадження, враховуючи, що вказані в клопотанні речі могли зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, за таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що вказані речі (предмети) становлять важливу цінність для встановлення істини у кримінальному провадженні, адже існує об`єктивна потреба фіксації та збереженні даних слідів, а тому встановлено наявність підстав для задоволення клопотання слідчого про накладення зазначеного арешту.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 170-173 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого ст.слідчого Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про накладення арешту, - задовольнити.

Накласти арешт на два ключі, які були виявлені в квартирі АДРЕСА_1 , де була скоєна крадіжка майна ОСОБА_5 .

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів.

Слідчий суддя : ОСОБА_1