Справа № 483/3/17
Провадження 1-кп/483/43/2017
ВИРОК
Іменем України
17 січня 2017 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Очаків Миколаївської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000344 від 21 липня 2016 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Новий Шлях Козелецького району Чернігівської області, є громадянином України, має повну загальну професійну освіту, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, судимості не має, проходив військову службу на посаді командир автомобільного відділення комендантського взводу комендантської роти військової частин польова пошта НОМЕР_1 , у військовому званні старший солдат, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 402 КК України,

УСТАНОВИВ:

Досудовим слідством встановлено: 07 серпня 2015 року ОСОБА_4 призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 за мобілізацією до лав Збройних Сил України відповідно до ст. 4 ч. 8, ст. 5 ч. 1, ст.ст. 10, 11, ст. 22 ч. З Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України від 14.01.2015 року «Про часткову мобілізацію», затвердженого Верховною Радою України № 113-VIII від 15.01.2015, ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
На підставі наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 по стройовій частині від 10.08.2015 №129 ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу вказаної військової частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду стрільця-регулювальника комендантського взводу комендантської роти військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .
29 березня 2016 року старшого солдата ОСОБА_4 призначено на посаду командира автомобільного відділення комендантського взводу комендантської роти військової частини - польова пошта НОМЕР_1 .
У відповідності ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Також, у ст. 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу «Про часткову мобілізацію» №303/2014 від 17.03.2014 на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.
Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби старшому солдату ОСОБА_4 достеменно було відомо.
Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, старший солдат ОСОБА_4 , згідно з вимогами ст.ст. 9, 11, 16, 28, ЗО, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. З, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та виявляти повагу до командирів (начальників), беззастережно, неухильно точно та у встановлений строк виконувати їх накази, знати та виконувати свої обов`язки, додержуватися вимог військових статутів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Відповідно до вимог ст.ст. 28, ЗО Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих, наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення та віддавати накази, забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України. Командир (начальник) має право віддавати підлеглому накази, а підлеглий зобов`язаний їх виконати сумлінно, точно та у встановлений строк.
Разом з тим, старший солдат ОСОБА_4 у порушення наведених вимог законодавства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, посягаючи на встановлений порядок підлеглості, порушуючи військову дисципліну, з мотивів хибно зрозумілих інтересів служби, відмовився виконувати наказ командира (начальника), за наступних обставин.
Відповідно до наказу Першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 24.06.2016 №188-РС одинадцять військовослужбовців військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , серед яких і старший солдат ОСОБА_4 , увільнені від займаних посад та призначені на посади до 72 окремої механізованої бригади Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » Сухопутних військ ЗС України.
02 липня 2016 року ТВО командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 на виконання наказу Першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 24.06.2016 № 188-РС видано наказ № 195, згідно якого старший солдат ОСОБА_4 мав вибути на нове місце служби у військову частину - польова пошта НОМЕР_2 , що дислокується в АДРЕСА_3 .
02 липня 2016 року близько 15 год. 00 хв. TBО командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 капітан 2 рангу ОСОБА_6 , будучи згідно ст. 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України начальником за військовим званням та за посадою по відношенню до старшого солдата ОСОБА_4 , на виконання вимог ст.ст. 28, 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України біля приміщення штабу військової частини - польова пошта НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , в усній формі довів до особового складу, в тому числі і до старшого солдата ОСОБА_4 , зміст та вимоги наказу ТВО командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 02 липня 2016 року № 195 про необхідність прибуття 03 липня 2016 на нове місце служби до військової частини - польова пошта НОМЕР_2 , провів інструктаж по мірам безпеки та обумовив маршрут руху.
При цьому наказ виданий у встановленому Законом порядку, відповідною особою в межах наданих йому повноважень, зміст наказу не суперечив чинному законодавству, та не був пов`язаний з порушенням конституційних прав та свобод старшого солдата ОСОБА_4 , не носив в собі явно злочинного змісту, у зв`язку з чим підлягав беззастережному та неухильному виконанню з боку останнього.
Однак, 03 липня 2016 о 18 год. 00 хв. старший солдат ОСОБА_4 усупереч вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 28, ЗО, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. З, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, порушуючи військову дисципліну, діючи умисно, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не вдаючись до обману, завідомо знаючи про те, що на виконання вимог наказу ТВО командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 02 липня 2016 №195 він зобов`язаний вибути за межі Миколаївської області до нового місця служби, відмовився виконати даний наказ щодо прибуття на нове місце служби до військової частини - польова пошта НОМЕР_2 , не прибувши в дану частину.
Відмова старшого солдата ОСОБА_4 виконати наказ начальника потягли за собою передислокування підрозділів військової частини - польова пошта НОМЕР_2 у неповному бойовому складі, як наслідок - збільшення навантаження з обов`язків військової служби на інших військовослужбовців частини.
Таким чином, своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. З ст. 402 КК України (в редакції закону від 12 лютого 2015) - непокору - інше умисне невиконання наказу, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Під час досудового розслідування 15 грудня 2016 року, між прокурором військової прокуратури Миколаївського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_4 , в присутності захисника адвоката ОСОБА_7 , укладено угоду про визнання винуватості. Згідно з угодою обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 402 КК України, беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а саме у вчиненні ним непокори іншому умисному невиконанні наказу, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначене покарання за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.402 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу в розмірі п`ятсот двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 8840 (вісім тисяч вісімсот сорок) гривень. Узгоджене покарання у вигляді штрафу в розмірі 520 неопоадтковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 8840 грн. виконати шляхом сплати вказаного штрафу на розрахунковий рахунок для зарахування штрафів по кримінальним провадженням до державного бюджету у місячний строк після набрання вироком законної сили.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, віднесений до категорії тяжких, внаслідок якого шкода завдана лише суспільним інтересам, а отже угода про визнання винуватості може бути укладена.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч.ч. 4, 5 ст. 474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, а матеріали кримінального провадження свідчать про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_4 погодився на призначення узгодженого покарання.

Виходячи з викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_4 .

Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду від 15 грудня 2016 року у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000344 від 21 липня 2016 року, про визнання винуватості укладену між прокурором військової прокуратури Миколаївського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.402 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання із застосуванням статті 69 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятсот двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 8840 (вісім тисяч вісімсот сорок) гривень.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до апеляційного суду Миколаївської області через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя