Справа № 386/383/17
Провадження № 1-кс/386/24/17
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 квітня 2017 року смт. Голованівськ

Слідчий суддя

Голованівського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представника скаржника ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши скаргу ОСОБА_5 на постанову начальника слідчого відділу Голованівського відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області підполковника поліції ОСОБА_6 від 10 березня 2017 року про закриття кримінального провадження №0000207, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 квітня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

в с т а н о в и в:
23 березня 2017 року до Голованівського районного суду Кіровоградської області зі скаргою на постанову начальника слідчого відділу Голованівського відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області підполковника поліції ОСОБА_6 від 10 березня 2017 року про закриття кримінального провадження №0000207, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, звернулась ОСОБА_5 , зазначаючи про незаконність оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження за відсутністю у діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, оскільки останній, маючи заборгованість зі сплати на користь скаржника аліментів, такі аліменти не сплачує, ніде не працює, не стає на облік до Голованівського районного центру зайнятості, не вчиняє дії щодо пошуку роботи, тоді як спроможний знайти роботу, не є інвалідом, не має хворих дітей від іншого шлюбу. Вважає, що такою бездіяльністю ОСОБА_7 вчинив злісне ухилення від сплати аліментів, а тому досудове розслідування має бути відновлено. У зв`язку з наведеним, ОСОБА_5 просить скасувати оскаржувану постанову, матеріали кримінального провадження направити до Голованівського відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області для проведення досудового розслідування.

Скаржник в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду скарги повідомлена належним чином. Інтереси скаржника представляв ОСОБА_3 .

Представник скаржника, який брав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, в судовому засіданні скаргу підтримав повністю, просив її задовольнити та скасувати оскаржувану постанову з підстав, зазначених в скарзі, оскільки вважає, що в діях ОСОБА_7 є склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 164 КК України, виражений в злісному ухиленні від сплати аліментів.

Прокурор в судовому засіданні, вважала, що підстави для задоволення скарги та скасування оскаржуваної постанови відсутні, просила відмовити в задоволенні скарги, оскільки дії ОСОБА_7 не утворюють склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 164 КК України, останній не вчиняв злісне ухилення від сплати аліментів.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність скаржника, при наявності його представника, та слідчого не є перешкодою для розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування.

Строк звернення зі скаргою ОСОБА_5 не порушено, оскільки копію оскаржуваної постанови нею отримано 16.03.2017 року.

Розглянувши скаргу та матеріали досудового розслідування, вислухавши доводи представника скаржника, з`ясувавши думку прокурора, вважаю що скарга не підлягає задоволенню виходячи зі слідуючого.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження.

Частиною першою ст. 9 КПК України визначено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно з пунктом 3 частини першої ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскарженні рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Вирішуючи питання відповідності оскаржуваної постанови вимогам кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя виходить зі слідуючого.

Підстави та порядок закриття кримінального провадження встановлені у ст. 284 КПК України. Так, відповідно до ч. 4 ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову. Слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру. Такі підстави виникають в разі якщо: встановлена відсутність події кримінального правопорушення; встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення; набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою; стосовно податкових зобов`язань особи, яка вчинила дії, передбачені статтею 212 Кримінального кодексу України, досягнутий податковий компроміс відповідно до підрозділу 9-2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України.

Слідчим суддею встановлено, що 19 квітня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000207 було внесено відомості за заявою ОСОБА_5 з правовою кваліфікацією по ч. 1 ст. 164 КК України, про те, що колишній чоловік скаржниці ОСОБА_7 злісно ухиляється від сплати встановлених рішенням Голованівського районного суду від 04.07.2014 року коштів на утримання їх спільної доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сума заборгованості по аліментах за 11 місяців складає 11204 грн. 78 коп. (а.п. 1, 3 матеріалів досудового розслідування).

10 березня 2017 року начальник слідчого відділу Голованівського відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області підполковник поліції ОСОБА_6 виніс оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження №0000207, внесеного 19.04.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України (а.п. 66-67 матеріалів досудового розслідування).

Зазначена постанова мотивована тим, що в ході досудового розслідування встановлено, що рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 04.07.2014 року з ОСОБА_7 стягнуто аліменти на користь скаржника на утримання доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . До 31.03.2015 року ОСОБА_7 працював кочегаром в Голованівській РВК та з його заробітної плати щомісячно відраховувались аліменти в сумі близько 700 грн. 31.03.2015 року ОСОБА_7 був звільнений з роботи, після чого ніде не працював і на даний час не працює, на обліку у Голованівському районному центрі зайнятості не перебуває, фізичною особою-підприємцем не зареєстрований, а тому, не має можливості сплачувати аліменти. З допиту свідка ОСОБА_9 встановлено, що остання перебуває в офіційному шлюбі з ОСОБА_7 , та вони виховують двох малолітніх дітей, за час їхнього спільного проживання ОСОБА_7 ніде не працює, їх сім`я проживає за її кошти.

Керівник органу досудового розслідування в оскаржуваній постанові зазначив, що в діях ОСОБА_7 відсутнє злісне ухилення від сплати аліментів, а тому відсутній склад кримінального правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 164 КК України.

Під час розгляду скарги слідчий суддя враховує положення ч. 2 ст. 9 КПК, яка встановлює, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Враховуючи те, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, з`ясовується питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Частиною першою ст. 164 КК України передбачено кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), а також злісне ухилення батьків від утримання неповнолітніх або непрацездатних дітей, що перебувають на їх утриманні.

З об`єктивної сторони цей злочин може бути вчинений у формі злісного ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Під ухиленням від сплати аліментів розуміються дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь дитини (дітей) визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає облікові при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Не може визнаватися злісним ухилення від сплати аліментів чи злісним ухилення від утримання дітей, яке хоча і тривало значний проміжок часу чи мало систематичний характер, але було вимушеним з боку особи, на яку такий обов`язок покладено законом чи рішенням суду. До таких випадків слід відносити несплату аліментів особою через неможливість знайти роботу, через хворобу, невиділення із сімейного бюджету коштів, необхідних для придбання одягу неповнолітній дитині чи для лікування непрацездатної дитини у зв`язку з їх відсутністю тощо.

Стаття 43 Конституції України гарантує, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Використання примусової праці забороняється.

Норми ст. 2 Кодексу законів про працю, кореспондуються з нормами основного Закону, щодо права на працю.

Отже, законодавством України визначено право кожного на працю.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 3 Закону України «Про зайнятість населення», кожен має право на вільно обрану зайнятість. Примушування до праці у будь-якій формі забороняється. Добровільна незайнятість особи не може бути підставою для притягнення її до відповідальності.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що керівник органу досудового розслідування правомірно закрив кримінальне провадження №0000207 за відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, оскільки матеріалами досудового розслідування не встановлено злісного ухилення ОСОБА_7 від сплати аліментів за рішенням суду.

Твердження скаржника та представника скаржника про наявність в діях ОСОБА_7 злісного ухилення від сплати аліментів, яке виразилось у нездійсненні пошуку роботи та наявності заборгованості, не створює склад зазначеного вище злочину.

А тому, в задоволені скарги слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 110, 303, 304, 306-307, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя -

п о с т а н о в и в:
Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_5 на постанову начальника слідчого відділу Голованівського відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області підполковника поліції ОСОБА_6 від 10 березня 2017 року про закриття кримінального провадження №0000207, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 квітня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.

Матеріали досудового розслідування після набрання ухвалою законної сили направити до слідчого відділу Голованівського відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Кіровоградської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Слідчий суддя ОСОБА_1