Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
25 квітня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

Суддів: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

З участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника-адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу прокурора, який здійснює процесуальне керівництво в кримінальному провадженні № 0000025 щодо ОСОБА_7 , на ухвалу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 09 березня 2017 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000025 щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 354 КК України, повернуто прокурору з мотивів невідповідності вимогам ст. 291 КПК України, зокрема, відсутності в обвинувальному акті формулювання обвинувачення за ч. 3 ст. 354 КК України, натомість викладена суть підозри, що порушує права обвинуваченого на захист.

У поданій апеляційній скарзі прокурор ставить питання про скасування ухвали, як незаконної, з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог доводить, що положення ст. 291 КПК України виконано повністю, а підстави, на які покликався суд, повертаючи обвинувальний акт прокурору, є необгрунтованими, і такими, що не відповідають вимогам закону.

Зазначає, що в даному обвинувальному акті конкретність викладення фактичних обставин в своїй сукупності відображає повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою, а тому обвинувачення особи не викликає сумнівів.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисник-адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить ухвалу суду залишити без зміни, як законну, мотивовану та справедливу, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що зміст обвинувального акту містить лише висунуту ОСОБА_7 підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 354 КК України, а не конкретне сформульоване обвинувачення, що не відповідає положенням процесуального закону

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора на підтримання апеляційної скарги, думку захисника-адвоката ОСОБА_6 , який просить ухвалу суду залишити без змін, перевіривши дані обвинувального акту щодо ОСОБА_7 , й викладене в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займану посаду слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення і затвердження.

Зазначений перелік вимог до обвинувального акту та додатків до нього є вичерпним.

Згідно норм ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд вправі повернути обвинувальний акт прокурору лише з підстав його невідповідності вимогам ст. 291 цього Кодексу, зокрема, якщо він містить положення, що суперечать одне одному, у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину, він не підписаний слідчим чи не затверджений прокурором, або ж до нього не долучено передбачені законом додатки.
Покликання суду першої інстанції на відсутність в обвинувальному акті конкретного сформульованого обвинувачення за ч. 3 ст. 354 КК України, як на істотне порушення вимог КПК України, що унеможливлює прийняття обвинувального акту судом і призначення судового розгляду кримінального провадження, на думку колегії суддів, не заслуговують на увагу, оскільки сам зміст обвинувального акту прямо вказує, які саме протиправні діяння ОСОБА_7 та обставини, за яких їх вчинено, стали підставою для його підозри та обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 354 КК України.
Згідно постанови Верховного Суду України від 24 листопада 2016 року (справа № 5-328 кс 16), під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Верховний Суд України зазначає, що практика Європейського суду з прав людини орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується змісту, а не формального поняття обвинувачення, оскільки в контексті ст. 6 Конвенції Європейський суд покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглядуваної справи (Девеер проти Бельгії від 27 лютого 1980 року).

При цьому Верховний Суд України звертає увагу, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що попри відсутність в обвинувальному акті конкретної вказівки на те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 354 КК України, вимоги закону щодо викладу фактичних обставин та правової кваліфікації дотримано. Наведені в даному обвинувальному акті фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Також з матеріалів провадження слідує, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 , який надійшов до Дубенського міськрайонного суду ще 29 вересня 2015 року, був призначений до судового розгляду, під час якого будь-яких клопотань чи заперечень ні при підготовчому судовому засіданні, ані при судовому слідстві щодо неконкретності формулювання обвинувачення в обвинувальному акті, в тому числі, і його відсутності, ні стороною захисту, ні обвинуваченим не заявлялося, що знайшло своє підтвердження при апеляційному розгляді скарги.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає твердження суду першої інстанції про неможливість прийняття обвинувального акта щодо ОСОБА_7 , який відповідає вичерпному переліку вимог ст. 291 КПК України, і подальшого призначення судового розгляду даного провадження безпідставним, а прийняте процесуальне рішення незаконним, яке підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 09 березня 2017 року про повернення обвинувального акту щодо ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000025 скасувати із призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І :
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3