Справа № 446/358/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.06.2017 року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ; прокурора ОСОБА_3 обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000126 від 21 лютого 2017 року за обвинуваченням
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кам`янка-Бузька Львівської області, українки, громадянки України, з професійно-технічною освітою, непрацюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка проживає по АДРЕСА_2 , раніше судимої 22.09.2010 р. Кам`янка-Бузьким районним судом Львівської області за ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 308, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, постановою суду від 21.12.2011 р. на підставі ст. 78 КК України скасовано її звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлена в місця відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, ухвалою Уманського міськрайоного суду Черкаської області від 22.04.2014 р. звільнена умовно-достроково, судимість не погашена,

у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 383, ч. 1 ст. 384 КК України,

ВСТАНОВИВ:
10 лютого 2017 року ОСОБА_4 , будучи попередженою про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України, звернулась з заявою до Кам`янка-Бузького ВП ГУНПУ у Львівській області про притягнення до кримінальної відповідальності її колишнього співжителя ОСОБА_5 , який в середині грудня 2016 року, точної дати не встановлено, у приміщенні квартири, що знаходиться по АДРЕСА_2 , де проживає її бабця ОСОБА_6 , таємно викрав її мобільний телефон марки «Prestigio MultiPhone», чим спричинив матеріальних збитків на суму 1899 грн. За вказаним фактом 10.02.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за № 0000090 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. Однак, у ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 достовірно знаючи, що злочин ОСОБА_5 не вчиняв, та будучи попередженою про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України, зробила завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину.

Крім цього, в ході досудового розслідування кримінального провадження за № 0000090 від 10.02.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, ОСОБА_4 , будучи належним чином, під розписку попередженою про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України за завідомо неправдиві показання, бажаючи здійснити наклеп на ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи навмисно, достовірно знаючи, що даного злочину він не вчиняв, 13 лютого 2017 року під час допиту її як потерпілої повідомила завідомо неправдиві факти про вчинення злочину, пояснивши, що в середині грудня 2016 року її колишній спів житель ОСОБА_5 , знаходячись в квартирі, що по АДРЕСА_2 , де вона проживає разом із бабцею ОСОБА_6 , таємно викрав її мобільний телефон марки «Prestigio MultiPhone», чим спричинив матеріальних збитків на суму 1899 грн. Однак, у ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 свідомо здійснила наклеп на колишнього спів жителя ОСОБА_5 , щоб в подальшому розірвати з ним відносини, так як її мобільний телефон він не викрадав, а лише його пошкодив під час словесної перепалки, яка виникла між ними. Після цього ОСОБА_4 взяла свій пошкоджений мобільний телефон та заховала його на вулиці неподалік з місцем проживання.Таким чином, ОСОБА_4 повідомила завідомо неправдиві обставини вчинення злочину, звівши наклеп на ОСОБА_5 .

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у скоєнні інкримінованих їй злочинів, передбачених ч. 1 ст. 383, ч. 1 ст. 384 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнала у повному обсязі, щиро розкаялась, та пояснила, що вона проживала з ОСОБА_5 і 10 лютого 2017 р. між ними виникла сварка, яка переросла в бійку. ОСОБА_5 в ході їх конфлікту зламав її мобільний телефон, так як його їй подарував чоловік. Тоді вона звернулась в поліцію, повідомивши, що ОСОБА_5 викрав її мобільний телефон, так як хотіла, щоб він його їй повернув. Насправді ж мобільний телефон вона заховала під дошками поблизу магазину. Потім мобільний телефон віддала працівникам поліції. В подальшому під час допиту її як потерпілої вона знову ж таки ствердила, що крадіжку мобільного телефону вчинив ОСОБА_5 . В даний час жалкує про вчинене, просила суд суворо її не карати

Оскільки обвинувачена ОСОБА_4 у повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованих їй злочинів, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та приймаючи до уваги, що прокурор також не оспорював встановлені фактичні обставини, при яких скоєно злочин, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачена, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин скоєння злочину, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, допитавши у судовому засіданні обвинувачену, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої та матеріали щодо речових доказів, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих їй злочинів при встановлених судом обставинах, доведена повністю, а її дії слід кваліфікувати так:

- за ч. 1 ст. 383 КК України, як завідомо неправдиве повідомлення органу досудового розслідування про вчинення злочину;

- за ч. 1 ст. 384 КК України як завідомо неправдиве показання потерпілого під час провадження досудового розслідування.

При призначенні покарання суд враховує положення ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якого покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого.

Досліджуючи дані, які характеризують особу обвинуваченої суд бере до уваги, що вона раніше судима, судимість не погашена, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліках в наркологічному, психіатричному та протитуберкульозному диспансерах м. Кам`янка-Бузька Львівської області не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої, у відповідності до ст. 66 КК України суд визнає її щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченої у відповідності до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Суд також враховує досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченої, встановлений органом пробації середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та можливість виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства.
При таких обставинах, суд вважає, що покарання обвинуваченій необхідно призначити в межах санкцій ч. 1 ст. 383, ч. 1 ст. 384 КК України у виді обмеження волі, оскільки вважає, що саме таке покарання є необхідним та достатнім для її виправлення, попередження скоєння нею нових злочинів та відповідає загальним засадам призначення покарання і не знаходить підстав для призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.
Враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу винної, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства та вважає за доцільне застосувати ст. ст. 75, 76 КК України, звільнивши ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням.

Цивільний позов не заявлявся.
Запобіжний захід не обирався.
Питання про речові докази вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Процесуальних витрат не має.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винною у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 383, ч. 1 ст. 384 КК України та призначити їй покарання

-за ч. 1 ст. 383 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки;

-за ч. 1 ст. 384 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

У відповідності до ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки та з покладенням відповідно до ст. 76 КК України обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації.

Речові докази пошкоджений мобільний телефон марки «Prestigio MultiPhone», чорного кольору, який знаходиться на зберіганні у Кам`янка-Бузькому ВП ГУНПУ у Львівській області повернути ОСОБА_4 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Львівської області через Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1