1Справа № 335/590/17 1-кс/335/336/2017
У Х В А Л А І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 січня 2016 року місто Запоріжжя
Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділу Вознесенівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_4 по кримінальному провадженню №0005743 від 09.12.2016 року за підозрою
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, дітей на утримані не маючий, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженому: «11» квітня 2003 року, Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч.3 ст.185 КК України, за вчинення якого було обрано покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст.75 КК України було звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік; «04» жовтня 2007 року, Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ст.15 ч.3 ст.185 КК України, за вчинення якого було обрано покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст.75 КК України було звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки; «23» грудня 2008 року, Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.309, ч.2 ст.307 КК України, за вчинення яких було обрано покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки; «08» травня 2012 року, Орджонікідзевським районним судом. Запоріжжя за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, за вчинення яких було обрано покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України було звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки; «14» березня 2013 року, Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ст.15 ч.3 ст.185, ст.15 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, за вчинення яких було обрано покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців; «18» листопада 2013 року, Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.185 КК України, за вчинення якого було обрано покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки; «15» серпня 2016 року, Ленінським районним судом м. Запоріжжя, за ч. 2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України за вчинення якого було обрано покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст.75 КК України було звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік
у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15 ч.3 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

встановив:

До Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшло погоджене прокурором клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 у виді тримання під вартою.

Клопотання мотивоване тим, що 09.12.2016 року, приблизно о 17 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, поєднаного із проникненням у житло, знаходячись в коридорі гуртожитку Запорізького державного медичного університету, який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, будинок №31а помітив, що вхідні двері кімнати № НОМЕР_1 , в якій проживає гр. ОСОБА_7 , 1995 року народження, знаходяться у відкритому стані та нікого у кімнаті не має.

Після цього, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, переконавшись у тому, що його дій ніхто не бачить, незаконно проник до приміщення кімнати №144 та скориставшись відсутністю потерпілого намагався викрасти із сумки, яка знаходилася в приміщенні вказаної кімнати грошові кошти в сумі 1 565 гривень, але не зміг довести злочин до кінця з причин, що не залежали від його волі, а саме був затриманий потерпілим в той момент, коли останній зайшов до приміщення своєї кімнати.

Таким чином, ОСОБА_5 виконав усі злочинні дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, проте свій злочинний намір ОСОБА_5 не довів до кінця, оскільки був затриманий потерпілим та співробітниками поліції на місці злочину.

Крім того, 08.01.2017 року, приблизно о 14 годині 40 хвилин, ОСОБА_5 маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, поєднаного із проникненням у підсобне приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », знаходячись в приміщенні вказаного магазину, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 помітив, що вхідні підсобного приміщення, знаходяться у відкритому стані та нікого у в ньому не має.

Після цього, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, переконавшись у тому, що його дій ніхто не бачить, скориставшись тим, що двері до підсобного приміщенні були відкриті, незаконно проник до підсобного приміщення магазину «WINETIME» та скориставшись відсутністю працівників магазину таємно викрав один ноутбук марки «НР», який знаходився в приміщенні вказаного підсобного приміщення, тим самим спричинив матеріальний збиток на загальну суму 5 000 гривень.

Крім того, 13.01.2017 року, приблизно о 13 годині 05 хвилин, ОСОБА_5 маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, знаходячись приміщенні туристичної фірми «Запорізьке обласне бюро», яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, будинок №153 помітив, що на столі, який розташований в кімнаті туристичної фірми знаходиться мобільний телефон марки «Айфон 6» сірого кольору, який належить гр. ОСОБА_8 , 1982 року народження без нагляду.

Після цього, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, відволік увагу особи, яка працювала за столом, на якому знаходився мобільний телефон потерпілого та переконавшись у тому, що його дій ніхто не бачить, таємно викрав мобільний телефон марки «Айфон 6», який було придбано потерпілим в грудні 2016 року за грошові кошти в сумі 11 200 гривень, але не зміг довести злочин до кінця з причин, що не залежали від його волі, а саме був затриманий свідком, який в той момент помітив факт вчинення ОСОБА_5 протиправних дій.

Таким чином, ОСОБА_5 виконав усі злочинні дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, проте свій злочинний намір не довів до кінця, оскільки був затриманий свідком на місці вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, 09.01.2017 року, приблизно о 17 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, знаходячись в приміщенні холу готелю «Інтурист», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, будинок №135 помітив, що на одному із столів, який розташований в ході вказаного готелю знаходиться один планшет марки «СамСунг» в корпусі чорного кольору, який належить ОСОБА_9 , який ним було придбано за грошові кошти в сумі 5 000 гривень.

Після цього, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, повторно, переконавшись у тому, що його дій ніхто не бачить, скориставшись тим, що біля вказаного планшету нікого не було, таємно викрав планшет марки «СамСунг» в корпусі чорного кольору, після чого вийшов із приміщення готелю «Інтурист», спричинивши своїми протиправними діями потерпілому матеріальний збиток на суму 5 000 гривень.

Слідчий зазначає, що вина ОСОБА_5 , крім визнання вини, повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами. Вбачає, що існують ризики можливості переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, суду, оскільки злочин був вчинений під час іспитового строку, або ж підозрюваний може вчинити новий злочин.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання слідчого, при цьому зазначив, що встановлені досудовим розслідуванням обставини підтверджують наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість переховується від органів досудового розслідування та суду, можливість вчинити новий злочин.

Підозрюваний клопотання слідчого не заперечив, проте просив застосувати менш суровий запобіжний захід.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують його доводи, слідчий суддя доходить висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження в діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки злочинів, передбачених ч.2 ст.15 ч.3 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, тобто є підстави вважати, що ОСОБА_5 вчинив, зокрема і тяжкий злочин, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.

Враховуючи тяжкість злочину у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , суворість можливого покарання, а також те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, підозрюваний офіційно не працевлаштований, раніше судимий та повторно вчинив новий злочин в час звільнення від відбування покарання з випробуванням, слідчий суддя розділяє позицію сторони обвинувачення про наявність достатніх підстав вважати, що мають місце ризики, що зазначені в клопотанні.

Слідчий суддя не допускає застосування більш м`яких запобіжних заходів, бо вони не можуть в достатній мірі запобігти ризикам, гарантувати виконання підозрюваним обов`язків під час досудового слідства.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

За вказаних обставин, встановлених слідчим суддею, застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в даному конкретному випадку, є обґрунтованим, доцільним та достатнім, при всьому саме застосування буде відповідати винятковості даного запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194, ст.ст.196-198, 202, 205, 309 КПК України,
ухвалив:
Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу задовольнити;

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, які обчислювати з моменту затримання, тобто з 13.01.2017 року;

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів з дня її оголошення;

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання, ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення та діє до 13.03.2017 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1