Справа № 356/1766/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1552/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 22.12.2016

УХВАЛА
Іменем України
22 грудня 2016 року м. Київ.
Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
з участю: прокурора: ОСОБА_6
засудженого в режимі відеоконференції: ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Березанського міського суду Київської області від 10 листопада 2016 року, -

в с т а н о в и л а:
ОСОБА_7 засуджений вироком Апеляційного суду м. Києва за ст. ст. 185 ч.2, 71 КК України до покарання у виді 6 років позбавлення волі. Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 30.03.2016 року на підставі Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року останньому зараховано в строк відбуванян покарання період з 02.08.2011 року по 20.02.2012 року з розрахунку 1 день попереднього увязнення за 2 дні позбавлення волі.

Адміністрація БВК УДПтСУ в м. Києві та Київській області № 95 та спостережна комісія міськвиконкому Березанської міської ради Київської області звернулися до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 .

Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 10.11.2016 року у задоволенні вище зазначеного клопотання відмовлено.

Своє рішення суд мотивував тим, що процес виправлення та перевиховання засудженого має бути стабільним та послідовним. ОСОБА_7 за час відбування покарання в Березанській виправній колонії № 95 з 05.09.2011 року своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, оскільки він відповідно до характеристик від 30.08.2013 року, 13.08.2014 року та 20.08.2015 року за час відбування покарання характеризується негативно, не дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, на шлях виправлення не став і лише в характеристиці від 14.09.2016 року зазначено, що ОСОБА_7 за час відбування покарання характеризується позитивно, зразковою поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. Тому, при наявності суперечливих характеристик та викладених судом обставин, не можливо зробити однозначний висновок про позитивну характеристику ОСОБА_7 та його сумлінну поведінку.

В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та застосувати щодо нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що він за сумлінну поведінку та ставлення до праці має заохочення, а тому на його думку суд безпідставно відмовив в застосуванні до нього ст. 81 КК України.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, думку засудженого, який апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити, прокурора, який проти апеляційної скарги засудженого заперечував, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно статті 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим передбаченого частиною третьою цієї статті відповідного строку покарання, при цьому якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 був чотири рази засуджений, тричі з них до реального відбування покарання, востаннє вироком Апеляційного суду м. Києва від 17.01.2012 року за ст. ст. 185 ч.2, 71 КК України до покарання у виді 6 років позбавлення волі. Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 30.03.2016 року на підставі Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року останньому зараховано в строк відбуванян покарання період з 02.08.2011 року по 20.02.2012 року з розрахунку 1 день попереднього увязнення за 2 дні позбавлення волі (а.с. 10-12).

Строк відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_7 обчислюється з 02 серпня 2011 року, кінець строку відбування покарання 14 січня 2017 року (а.с. 1).

У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002р. умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення.

Так, суд приймаючи рішення про відмову в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_7 , обґрунтовано зазначив, що відповідно до характеристик від 30.08.2013 року, 13.08.2014 року та 20.08.2015 року і витягів з протоколів № 8 від 30.08.2013 року, № 15 від 13.08.2014 року та № 19 від 20.08.2015 року засідання комісії БВК УДПтСУ в м. Києві та Київській області № 95 ОСОБА_7 є порушником режиму відбування покарання, за час відбування покарання на шлях виправлення не став, за період відбування в установі зарекомендував себе негативно, порушував вимоги режиму утримання, правила поведінки для засуджених та розпорядок дня, з 29.05.2015 року був працевлаштований (а.с. 31-36).

Згідно характеристики від 14.09.2016 року та витягу до протоколу №18 від 14.09.2016 року засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання зразковою поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення, нетривалий час був працевлаштований та заслуговує на застосування до нього ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення (а.с. 2-3).

Згідно довідки заохочень та стягнень засудженого від 13.09.2016 року ОСОБА_7 за час відбування покарання мав п`ять заохочень та три стягнення (а.с. 4).

Враховуючи зазначені вище обставини в сукупності, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав однозначно стверджувати про виправлення засудженого ОСОБА_7 за час відбування покарання, оскільки останній схильний до рецидиву злочинної діяльності, а відбутий ним строк покарання хоч формально і узгоджується з вимогами ч.3 ст.81 КК України, проте в даному випадку є недостатнім для об`єктивного висновку щодо виправлення засудженого.

Суд першої інстанції під час розгляду клопотання засудженого ОСОБА_7 повністю дотримався вимог кримінального закону та розділу 8 КПК України, та обґрунтовано дійшов висновку про те, що застосування до засудженого ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є передчасним, з чим погоджується і колегія суддів.

За таких обставин колегія суддів вважає, що постановлена судом ухвала відносно ОСОБА_7 є законною, обгрунтованою та вмотивованою, а тому підстав для її скасування та задоволення поданої апеляційної скарги не вбачає.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 537 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а:
Ухвалу Березанського міського суду Київської області від 10 листопада 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання начальника Березанської виправної колонії УДПтСУ в м. Києві та Київській області № 95, узгоджене з спостережною комісією Березанського міськвиконкому про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 залишити без змін.

Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4