Суворовський районний суд міста Одеси
Справа № 523/1935/17
Провадження №1-кп/523/378/17
І м е н е м У к р а ї н и
29.03.2017 року м. Одеса
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працевлаштованого, засудженого
вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 20 червня 2000 року за ч.3 ст.140 КК України 1960 року до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, з відстрочкою виконання вироку на строк 2 роки, із сплатою штрафу;

вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 20 липня 2001 року за ч.2 ст.140, ч.3 ст.140 КК України 1960 року, із застосуванням ст.42,44 цього ж кодексу, до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки і 2 місяці, з конфіскацією майна;

вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2013 року за ч.2 ст.190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки і 6 місяців;

вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2016 року за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,

зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_6 , з корисливих спонукань, будучи переконаним що за його діями будь-хто з інших осіб не спостерігає, вчинив наступні умисні крадіжки чужого майна, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд:

- близько 15 години 00 хвилин 09 грудня 2016 року, перебуваючи на другому поверсі приміщення салону ТЦ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , взяв зі столу належний ОСОБА_7 мобільний телефон марки «Nokia RM 1011», вартістю 357,65 грн.;

- близько 21 години 00 хвилин 31 січня 2017 року, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_3 , зняв із сушильної мотузки належну ОСОБА_4 кофту чорно-сірого кольору, вартістю 370 грн.
Обвинувачений свою вину у вчинених діяннях визнав повністю та показав, що, маючи матеріальні труднощі, він двічі здійснював крадіжки вищезазначеного майна потерпілих. При цьому в першому випадку він скористався тим, що продавець салону відволіклася на інших покупців, та непомітно поклав її телефон до власного одягу, після чого заклав його у ломбард, а в другому випадку він змерз та вирішив скористатися залишеною в сушці чужою кофтою, яку також непомітно для інших осіб зняв з мотузки. Про вчинене обвинувачений в даний час жалкує, щиро кається.
Отримавши показання обвинуваченого, що повністю відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, з`ясувавши правильність розуміння всіма учасниками судового засідання змісту цих обставин та відсутності їх оспорювань, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши правові наслідки застосування положень ч.3 ст.349 КПК України, за клопотанням прокурора, підтриманого потерпілим, обвинуваченим та його захисником, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів.
Таким чином суд визнає доведеним, що ОСОБА_6 , маючи непогашену судимість за ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України, з корисливих спонукань: близько 15 години 00 хвилин 09 грудня 2016 року, перебуваючи на другому поверсі приміщення салону ТЦ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: м. Одеса, пр-т Добровольського,137-А, взяв зі столу належний ОСОБА_7 мобільний телефон марки «Nokia RM 1011», вартістю 357,65 грн.; а також близько 21 години 00 хвилин 31 січня 2017 року, перебуваючи біля будинку №40/1 по вул. Сахарова в м. Одесі, зняв із сушильної мотузки належну ОСОБА_4 кофту чорно-сірого кольору, вартістю 370 грн., та в кожному із зазначених випадків розпорядився викраденим чужим майном на власний розсуд. Зазначені дії суд кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно.
При призначенні ОСОБА_6 покарання суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину в якості обставин, що пом`якшують покарання, а рецидив злочинів в якості обставини, що обтяжує призначене покарання.

Суд також враховує показання обвинуваченого про наявність на його утриманні малолітньої дитини та батька похилого віку, неофіційне працевлаштування в якості складальника меблів, а також відсутність до нього майнових вимог від потерпілих.

Із змісту досудової доповіді сектору пробації вбачається висновок про неможливість виправлення ОСОБА_6 без призначення реального покарання у виді обмеження чи позбавлення волі на певний строк.

З урахуванням викладеного, а також факту засудження ОСОБА_6 у 2016 році за вчинення іншого злочину аналогічної спрямованості, положень ч.3 ст.78 КК України, а також роз`яснень п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» в частині неприпустимості повторного звільнення засудженого від відбуття покарання з випробуванням, якщо цією особою було вчинено новий злочин під час іспитового строку, суд вважає, що дана обставина не дозволяє застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 після призначення остаточного покарання положення ст.ст.69, 75 і 76 КК України.

Долю долучених до матеріалів кримінального провадження речових доказів слід вирішити у відповідності з вимогами ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368, 374 КПК України, суд,
у х в а л и в:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.71 КК України до зазначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2016 року та призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки і 2 (два) місяці.
На підставі ст.72 цього ж кодексу зарахувати ОСОБА_6 в строк відбутого покарання час його попереднього ув`язнення в даному кримінальному провадженні в період з 10 березня 2017 року до моменту постановлення вироку, тобто 29 березня 2017 року, у співвідношенні відповідності одного дня попереднього ув`язнення двом дням позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з 10 березня 2017 року.

Запобіжний захід ОСОБА_6 залишити попередній тримання під вартою.

Після набрання вироком законної сили долучені до матеріалів судового провадження в якості речових доказів телефон марки «Nokia RM 1011», а також кофту чорно-сірого кольору вважати повернутими, відповідно потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення, а ув`язненим ОСОБА_6 в той же строк, з моменту вручення копії вироку.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового розгляду.
Головуючий ОСОБА_1