Справа №705/4812/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 квітня 2017 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області
Уманський міськрайонний суд Черкаської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сабатинівка Ульяновського району Кіровоградської області, громадянина України, одруженого, освіта середня-спеціальна, інваліда ІІ групи, пенсіонера по інвалідності, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6
представника потерпілої ОСОБА_7
ОСОБА_3 01.07.2015, приблизно о 23 год. 24 хв., керуючи автомобілем марки «ВАЗ-2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись по вулиці Максима Залізняка в напрямку вул. Тищика м. Умань, порушуючи вимоги п. 2.3. «б» (Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну); 12.3 (У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди) Правил дорожнього руху (зі змінами та доповненнями відповідно до постанов Кабінету Міністрів України № 111 від 11.02.2013 та № 136 від 06.03.2013), не врахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням та біля будинку № 2 по вул. Бабушкіна (на даний час вул. Вернадського), м. Умань, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка переходила проїзну частину вулиці Максима Залізняка в м. Умань, з ліва на право по напрямку руху автомобіля «ВАЗ-2101». реєстраційний номер НОМЕР_1 , хоча згідно з висновком судово-автотехнічної експертизи № 4/758 від 21.06.2016 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_6 шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування в умовах місця пригоди.
У наслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому обох кісток правої гомілки, який ускладнився тромбоемболією легеневої артерії, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 788 від 01.10.2015 відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя. Також у потерпілої ОСОБА_6 виявлено забійні рани голови та лівої гомілки, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та синці та садна тулуба, що відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля марки «ВАЗ-2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , а саме: вимог п.п. 2.3. «б» та 12.3 Правил дорожнього руху знаходиться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді заподіяння потерпілій ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень.
Вказаними діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.
З урахуванням визнання обвинуваченим повністю винуватості у вчиненні наведеного вище суспільно небезпечного діяння, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень з їх сторони та за відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються часу, місця, механізму кримінального правопорушення і його наслідків в частині заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, форми вини, та обмежив обсяг доказів, що підлягають дослідженню під час судового розгляду, допитом обвинуваченого, потерпілого, документами, що характеризують особу обвинуваченого, містять відомості про речові докази і розмір процесуальних витрат, а також дослідженням доказів, якими потерпіла обґрунтовує свої позовні вимоги до обвинуваченого і цивільного відповідача.
Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні злочину відповідно до пред`явленого йому обвинувачення визнав повністю, показав, що дійсно вчинив те діяння, в якому його обвинувачено; сказав, що про вчинене, заподіяння шкоди здоров`ю потерпілої дуже шкодує. Зазначив, що потерпілій моральна шкода була завдана, але сума в 10 тисяч гривень, яка заявлена до нього в цьому кримінальному провадженні, є завеликою. Враховуючи його скрутний матеріальний стан він є інвалідом, пенсіонером по інвалідності і отримує мінімальну пенсію, що поведінка потерпілої, яка не була твереза і переходила дорогу в невстановленому для цього місці, сприяла виникненню ДТП, просив не задовольняти в повному обсязі позовні вимоги ОСОБА_6 до нього.
Обвинувачений ОСОБА_3 під час допиту в суді показав, що він 01.07.2015, приблизно о 23 год. 20-30 хв., керував автомобілем «ВАЗ», по вулиці Залізняка в м. Умані в напрямку вул. Тищика. Тоді йшов дрібний дощ, освітлення не було. Проїхавши перехрестя, в районі розташування аптечного складу, на проїзній частині за метрів 5-6 від автомобіля з`явилася жінка потерпіла ОСОБА_6 . Він відразу почав гальмувати, однак автомобіль продовжував рухатися юзом і наїхав на жінку. Відразу після ДТП повідомив про подію поліцію та викликав швидку допомогу. У лікарні його і потерпілу перевірили на стан сп`яніння він був тверезий, а потерпіла перебувала у стані алкогольного сп`яніння.
Потерпіла ОСОБА_6 під час допиту в суді показала, що вона 01.07.2015 поверталася додому після застілля. Дорогу переходила не на пішохідному переході. У районі пригоди неподалік аптечного складу освітлення було, було видно дорогу. Коли переходила дорогу, то автомобілів поблизу не бачила. Автомобіль обвинуваченого наїхав на неї під час переходу дороги. Внаслідок ДТП в неї була зламана нога і були гематоми, садна. У лікарні на стаціонарному лікуванні була з 01.07.2015 по 22.07.2015; на цей час лікування не завершене, вона не може самостійно і вільно рухатися, як раніше. Через отримані травми вона відчувала сильний фізичний біль, змушена була понести значні для неї витрати на лікування, змінився спосіб її життя, їй доводиться докладати додаткових зусиль для влаштування свого життя у змінених умовах. На час ДТП вона не працювала. Зараз проживає із дочкою, яка їй допомагає. Заявлені позовні вимоги до страхової компанії і до обвинуваченого про відшкодування матеріальних витрат на лікування і моральної шкоди підтримала і просила задовольнити цивільний позов у повному обсязі.
Допитавши обвинуваченого, потерпілу, дослідивши документи, що характеризують особу обвинуваченого, оцінивши фактичні обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні вказаного вище діянні доведена. Дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковані стороною обвинувачення за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину; особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, є інвалідом ІІ групи і пенсіонером по інвалідності, одружений, що раніше не притягувався до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху; та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставиною, що згідно зі ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття.
Обставин, що згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, в суді не встановлено.
Відповідно до висновку досудової доповіді, яку склав інспектор Уманського міськрайонного відділу з питань пробації ОСОБА_9 , обвинувачений ОСОБА_3 може виправитись без позбавлення або обмеження волі, ризики вчинення повторного злочину та небезпеки для суспільства оцінюються як низькі.
Враховуючи наведені вище обставини, а саме: ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, наявність обставини, що пом`якшує покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, висновок досудової доповіді, суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нового злочину є покарання, пов`язане з його ізоляцією від суспільства, у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, та без позбавлення права керувати транспортними засобами. Суд також дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання та про можливість застосування до нього положень статті 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням і встановивши йому іспитовий строк. При цьому суд вважає необхідним, для забезпечення належної поведінки засудженого під час іспитового строку, покласти на нього обов`язки, що передбачені ч. 1 ст. 76 КК України.
Під час досудового розслідування запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався. Прокурор клопотання про обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу суду не подавав.
Процесуальні витрати на залучення експертів для проведення експертизи технічного стану автомобіля № 44-000306 від 26.08.2015 в сумі 1 228,80 грн. і автотехнічної експертизи № 4-000758 від 21.06.2016 в сумі 703,68 гривень всього в сумі 1 932,48 грн. відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь держави.
Долю речового доказу транспортного засобу вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди в сумі 10 000,00 грн. підлягає задоволенню частково, враховуючи такі обставини.
Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з нормою ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями, відшкодовується собою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України).
З урахуванням форми вини у виді злочинної недбалості ОСОБА_3 щодо заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 , перенесених останньою душевних страждань, яких вона зазнала у зв`язку з істотним для неї ушкодженням здоров`я, яке триває до цього дня, внаслідок ДТП, необхідністю проходження довготривалого лікування, зміни способу свого життя, позбавлення можливості повноцінно підтримувати відносини з рідними, враховуючи засади розумності та справедливості (ст. 3 ЦК України), суд дійшов висновку, що цивільний позов у частині вимог про відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню частково в сумі 1 500,00 грн.
Цивільний позов в частині вимог до цивільного відповідача ПАТ «Страхова група ТАС» про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 12 001,25 грн. підлягає задоволенню частково, враховуючи такі обставини.
Відповідно до норм ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України, яка визначає загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Стаття 1187 ЦК України передбачає порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Відповідно до цієї статті джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням, зокрема, транспортних засобів. При цьому шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності) володіє транспортним засобом.
Розмір майнової шкоди витрат на лікування потерпілої підтверджений в суді показами потерпілої щодо періодів та закладів, де вона проходила лікування, і платіжними документами (квитанціями, чеками про придбання ліків та виробів медичного призначення), на загальну суму 11 789,25 грн. Суми в 150,00 грн. і 62,00 грн., сплачені ОСОБА_6 як благодійна допомога лікарні і оплата обстеження на алкоголь, включенню до витрат на лікування не підлягають.
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 як власника наземного транспортного засобу була застрахована в ПАТ «Страхова група ТАС» згідно з полісом № АІ/7630545 від 17.02.2015. Ліміт відповідальності на одного потерпілого становить 100 000,00 грн. за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю.
Ураховуючи наведене, суд вважає, що позов ОСОБА_6 до ПАТ «Страхова група ТАС» про відшкодування витрат на лікування підлягає задоволенню на суму підтверджених витрат 11 789,25 грн.
На підставі наведеного вище, керуючись статтями 100, 124, 127, 129, 369-371, 373, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановити йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
На підставі статті 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у сумі 1 932,48 гривень.
Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 відшкодування моральної шкоди в сумі 1 500,00 гривень.
Стягнути з ПАТ «Страхова група ТАС» на користь ОСОБА_6 відшкодування матеріальної шкоди в сумі 11 789,25 гривень.
Речовий доказ у провадженні: автомобіль марки «ВАЗ-2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , повернутий ОСОБА_3 під розписку, залишити ОСОБА_3 за належністю.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Черкаської області через Уманський міськрайонний суд Черкаської області протягом 30 діб з моменту його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Роз`яснити потерпілій, цивільному відповідачу, що вони мають право отримати в суді копію вироку.
Головуючий-суддя ОСОБА_1