Справа № 164/1520/15-к Провадження №11-кп/773/238/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.3 ст.185 КК україни Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 червня 2017 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000408 за апеляційними скаргами прокурора, захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_11 на вирок Маневицького районного суду Волинської області від 14 лютого 2017 року щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

В С Т А Н О В И В :
Даним вироком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Костюхнівка Маневицького району Волинської області, українець, громадянин України, освіта базова загальна середня, не працюючий, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрований за адресою; АДРЕСА_1 , фактично проживаючий: АДРЕСА_2 , раніше судимий 27.07.2015 року Маневицьким районним судом Волинської області за ст.. 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 1 рік,
засуджений:

- за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
У відповідності зі ст.71 КК України ОСОБА_9 частково приєднано до покарання призначеного за новим вироком, не відбуте покарання за попереднім вироком від 27.07.2015 року Маневицького районного суду Волинської області за ч.3 ст. 185 КК України, згідно якого він був засуджений до 3 (трьох) років позбавлення волі, у частині 6 (шість) місяців позбавлення волі і остаточно визначено до відбування покарання у виді 3-х (трьох) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_9 постановлено рахувати з моменту його фактичного затримання, зараховано в строк покарання відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України строк попереднього ув`язнення в період з 18.10.2015 року по 13.11.2015 року та період з 03.08.2016 року по 01.10.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили залишено у вигляді особистого зобов`язання та покладено на останнього обов`язки у вигляді:
1) Прибувати на першу вимогу суду у визначений ним час.
2) Не залишати межі населеного пункту, в якому він проживає, а саме с. Нові Підцаревичі Маневицького району Волинської області, крім виїзду за місцем реєстрації в с. Костюхнівка Маневицького району Волинської області - без дозволу суду.
ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Мульчиці, Володимирецького району, Рівненської області, українець, громадянин України, освіта базова загальна середня, не працюючий, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрований і проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимий: 11.04.2013 року вироком Кузнецовського міського суду Рівненської області за ч. 2 ст. 190 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 1 рік, проте 15.08.2013 ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області у зв`язку не дотриманням умов іспитового строку направлений для реального відбування покарання, встановленого вказаним вище вироком, у місця позбавлення волі. Однак, 20.02.2015 ухвалою Сарнинського районного суду Рівненської області ОСОБА_10 звільнений від подальшого відбування покарання умовно достроково, не відбувши 6 місяців і 20 днів покарання у виді позбавлення волі, судимість не знята і непогашена,
визнаний невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 185 КК України та виправданий.
Поновлено обвинуваченого ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 у всіх правах, в яких останній був обмежений під час кримінального провадження в цілях цього кримінального провадження.
Вироком вирішено долю судових витрат та речових доказів.

Згідно вироку суду обвинувачений ОСОБА_9 , будучи раніше судимим 27.07.2015 Маневицьким районним судом за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України звільненим від відбування покарання з іспитовим строком один рік, на шлях виправлення і перевиховання не став, вчинивши новий умисний корисливий злочин під час відбування покарання. Так 14 жовтня 2015 року, в період часу з 12 год.00 хв. по 22 год. 00 хв., точного часу судом не встановлено, ОСОБА_9 керуючись корисливим мотивом, з метою повторного таємного викрадення чужого майна, прийшов до житлового будинку ОСОБА_11 , що за адресою: АДРЕСА_2 , де переконавшись, що його ніхто не бачить, через відчинене вікно проник до вищевказаного житлового приміщення, звідки повторно таємно викрав трикотажний піджак, без встановленої вартості, з нагородами ветерана Великої Вітчизняної війни ОСОБА_11 серед яких: орден «Отечественной войны» II ст. серійний номер 1914393 вартістю 293 грн. 33 коп., орден «За мужність» III ступеню вартістю 108 грн. 33 коп., медаль «Георгий Жуков» вартістю 26 грн. 67 коп., медаль «50 лет Вооруженных Сил СССР» вартістю 36 грн. 67 коп., медаль «60 лет Вооруженных Сил СССР» вартістю 29 грн. 33 коп., медаль «70 лет Вооруженных Сил СССР» вартістю 23 грн. 33 коп., медаль «20 лет Победы в Великой Отечественной войне 1941-1945 гг.» вартістю 51 грн. 33 коп., медаль «30 лет Победы в Великой Отечественной войне 1941-1945 гг.» вартістю 30 грн., медаль «65 лет Победы у Великой Отечественной войне 1941-1945 гг.» вартістю 25 грн. 67 коп., медаль «Захиснику Вітчизни» вартістю 38 грн. 33 коп., пам`ятний зник «50 років визволення України» вартістю 35 грн., медаль «За отвагу» (1945 р.) вартістю 375 грн., а також документи на вищевказані нагороди, які окремій оцінці не підлягають, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 1072 грн. 99 коп.
Окрім того, органами досудового розслідування ОСОБА_10 обвинувачувався в тому, що він будучи раніше судимим 11.04.2013 року вироком Кузнецовського міського суду Рівненської області за ч. 2 ст. 190 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75,76 КК України звільненим від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 1 рік, проте 15.08.2015 ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області у зв`язку з не дотриманням умов іспитового строку направлений для реального відбування покарання, встановленого вказаним вище вироком, у місця позбавлення волі. Однак 20.02.2015 ухвалою Сарнинського районного суду Рівненської області ОСОБА_10 звільнений від подальшого відбування покарання умовно -достроково, не відбувши 6 місяців і 20 днів покарання у виді позбавлення волі, судимість не знята і не погашена. Таким чином ОСОБА_10 , звільнившись з місць позбавлення волі, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний корисливий злочин. Так 14 жовтня 2015 року, приблизно о 21 год. 30 хв., ОСОБА_10 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , керуючись корисливим мотивом, з метою повторного таємного викрадення чужого майна, прийшли до житлового будинку ОСОБА_11 , що за адресою: АДРЕСА_2 , де, переконавшись, що їх ніхто не бачить, через відчинене вікно проникли до вищевказаного житлового приміщення, звідки повторно таємно викрали трикотажний піджак вартістю 175 грн. з нагородами ветерана Великої Вітчизняної війни ОСОБА_11 , серед яких: : орден «Отечественной войны» II ст. серійний номер 1914393 вартістю 293 грн. 33 коп., орден «За мужність» III ступеню вартістю 108 грн. 33 коп., медаль «Георгий Жуков» вартістю 26 грн. 67 коп., медаль «50 лет Вооруженных Сил СССР» вартістю 36 грн. 67 коп., медаль «60 лет Вооруженных Сил СССР» вартістю 29 грн. 33 коп., медаль «70 лет Вооруженных Сил СССР» вартістю 23 грн. 33 коп., медаль « 20 лет Победы в Великой Отечественной войне 1941-1945 гг.» вартістю 51 грн. 33 коп., медаль «30 лет Победы в Великой Отечественной войне 1941-1945 гг.» вартістю 30 грн., медаль «65 лет Победы в Великой Отечественной войне 1941-1945 гг.» вартістю 25 грн. 67 коп., медаль «Захиснику Вітчизни» вартістю 38 грн. 33 коп., пам`ятний зник «50 років визволення України» вартістю 35 грн., медаль «За отвагу» (1945 р.) вартістю 375 грн., а також документи на вищевказані нагороди, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 1247 грн. 99 коп.
Таким чином, стороною обвинувачення дії ОСОБА_10 були кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України - вчинення за попередньою змовою групою осіб, повторного, таємного викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до житла.
У вироку зазначено, що аналізуючи всі докази по кримінальному провадженню та інші матеріали надані суду під час судового розгляду, сукупно аналізуючи їх, суд прийшов до висновку, що пред`явлене обвинувачення ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченому ч.3 ст. 185 КК України, як вчинення за попередньою змовою групою осіб, повторного, таємного викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до житла не знайшло свого підтвердження і тому визнається судом недоведеним..
З огляду на вищенаведене, вироком суду обвинуваченого ОСОБА_10 виправдано за ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст. 373 КПК України, оскільки не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.
Крім того суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність виключення з обвинувачення кваліфікуючої ознаки вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, оскільки ця обставина не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні
В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 вважає, що вирок підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права. Просить вирок скасувати частково, а саме виправдати його у зв`язку з недоведеністю його вини в інкримінованому кримінальному правопорушенні.

В апеляційній скарзі потерпілий просить суворо покарати винних у вчиненні крадіжки осіб.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 вважає вирок незаконним, необ`єктивним, не вмотивованим, несправедливим, а саме правосуддя імітаційним та вибірковим. Вказує, що у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону обвинувальний вирок щодо ОСОБА_9 підлягає скасуванню, а кримінальне провадження закриттю на підставі ст.417 КПК України, у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведеності винуватості ОСОБА_9 . Просить вирок скасувати і закрити провадження у справі.

В апеляційній скарзі прокурор вважає, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених у даному вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступенню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості. Просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_10 та ОСОБА_9 визнати винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначити покарання ОСОБА_10 та ОСОБА_9 у виді 5 років позбавлення волі кожному. Остаточне покарання ОСОБА_9 , на підставі ст.71 КК України, шляхом складання невідбутої частини покарання, призначеної за вироком Маневицького районного суду від 27.07.2015 року, призначити у вигляді 6 років позбавлення волі. Строк відбування покарання ОСОБА_10 рахувати з моменту його фактичного затримання, зарахувавши в строк покарання, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, строк попереднього ув`язнення за період із 13.06.2016 по 02.12.2016, в розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Строк відбування покарання ОСОБА_9 рахувати з моменту його фактичного затримання, зарахувавши в строк покарання, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, строк попереднього ув`язнення за період із 18.10.2015 по 13.11.2015 та за період із 03.08.2016 по 01.10.2016 в розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача, який доповів суть вироку, пояснив ким і в якому обсязі він оскаржений, виклав доводи апеляційних скарг, прокурора, який свою апеляційну скаргу та апеляційну скаргу потерпілого підтримав, а проти задоволення апеляційних скарг захисника та обвинуваченого заперечив, обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_8 , які свої апеляційні скарги підтримали і просили її задовольнити, проти задоволення апеляційних скарг прокурора та потерпілого заперечили, ОСОБА_10 та захисника, які просили вирок щодо нього залишити без змін, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги до задоволення не підлягають з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину за обставин, вказаних у вироку, стверджуються зібраними в провадженні та перевіреними в судовому засіданні доказами, яким суд дав правильну юридичну оцінку, вірно кваліфікувавши його дії за ч.3 ст. 185 КК України.
Посилання захисника та обвинуваченого на те, що в діях ОСОБА_9 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, колегія суддів вважає безпідставними.

Так в ході судового розгляду встановлено, що винність ОСОБА_9 у вчиненому повністю підтверджується наступними доказами, зокрема:
-показаннями даними в судовому засіданні свідком ОСОБА_12 з яких вбачається, що в один з днів жовтня 2015 року близько 22 години до нього зателефонував ОСОБА_9 та сказав, що хоче зустрітися, але зважаючи на пізній час він відмовив ОСОБА_9 . На наступний день обвинувачений прийшов до нього і вони пішли гуляти по м. Кузнєцовськ. Під час того, як вони гуляли, ОСОБА_9 дістав з кишені медалі, яких було більше 5 штук, та попросив його їх сховати собі в куртку, а також вказав, що вказані медалі він купив за 25 грн. Після прогулянки вони пішли в с. Нові Підцаревичі до дівчини ОСОБА_9 - Мережі Анни, купивши перед цим торт. Знаходячись в будинку де проживала остання, вони разом її матір`ю та братом їли торт з чаєм, після чого вирішили заночувати у вказаному будинку. На наступний день ОСОБА_12 разом із братом Мережі ОСОБА_13 пішли в магазин де від місцевих жителів дізналися про викрадення в місцевого пенсіонера медалей. Злякавшись ОСОБА_12 , повертаючись до будинку дівчини ОСОБА_9 , непомітно від Мережі ОСОБА_14 сховав медалі під березою та в копиці сіна чи соломи. Також пояснив, що наступного дня приїхали працівники поліції, на питання яких він розповів їм все, що йому було відомо про викрадення та, що може показати місце де викинув медалі. Після цього він з матір`ю разом з ОСОБА_10 , який знаходився в автомобілі поліції, разом з працівниками поліції поїхали до будинковолодіння батьків Мережі ОСОБА_15 , де на місці він показав де сховані медалі, які були вилучені працівниками поліції;
-показаннями даними в судовому засіданні свідком ОСОБА_16 , з яких вбачається, що осінню 2015 року до нього, оскільки він займається реконструкцією боїв другої світової війни і тому купує від населення ордени та медалі, звернувся ОСОБА_9 , якого він знав в обличчя, так як останній декілька раз користувався його послугами з перевезення таксі, і запитав чи він може купити в нього медалі та Орден Великої Вітчизняної Війни 2-го ступеня. Він погодився купити орден за 250 грн. якщо ОСОБА_9 , який запевнив, що медалі і орден належать його дідові, принесе орденську книжку. Вказав, що заплатив ОСОБА_9 150 грн., а решту суми мав заплатити після того, як останній принесе орденську книжку. На наступний день ОСОБА_9 приніс орденську книжку на ім`я ОСОБА_11 , в якій номер збігався з номером на самому ордені. Вказані орден та орденську книжку ОСОБА_16 видав слідчому;

-протоколом огляду місця події від 16.10.2015 року, згідно якого проведено огляд помешкання ОСОБА_11 ;

-протоколом слідчого експерименту від 18.10.2015 року з обвинуваченим ОСОБА_9 , згідно якого останній вказує на обставини проникнення до помешкання ОСОБА_11 , викрадення піджака з нагородами та місця де він викинув вказаний піджак;

-заявою ОСОБА_16 від 17.10.2015 року, адресованій слідчому, в якій ОСОБА_16 просить прийняти від нього та приєднати до матеріалів справи Орден Великої Вітчизняної Війни 2-го ступеня, серійний номер №1914393 та орденську книжку №939993 на ім`я ОСОБА_11 ;

-протоколом огляду речових доказів від 19.10.2015 року;

-протоколом огляду місця події від 17.10.2015 року, згідно якого було виявлено та вилучено медалі в домогосподарстві ОСОБА_17 ;

-висновком товарознавчої експертизи №245 від 20.11.2015 року;

-висновком товарознавчої експертизи №7 від 23.11.2015 року.

Оскільки показання обвинуваченого, свідків та наведені вище докази повністю узгоджуються між собою та іншими обставинами справи, то суд першої інстанції обґрунтовано поклав їх в основу вироку, навівши при цьому переконливі мотиви, чому він взяв до уваги одні докази, відхиливши інші, що в свою чергу повністю спростовує доводи апеляційних скарг обинуваченого та його захисника щодо наявності підстав для скасування вироку.

Що стосується тверджень обвинуваченого в апеляційній скарзі про те,що його незаконно затримали, утримували та вчиняли тиск працівники поліції, то вони не заслуговують на увагу, оскільки не доводяться жодними доказами та не знайшли свого підтвердження в суді.

Також є необґрунтованими твердження обвинуваченого та захисника про те, що суд першої інстанції безпідставно поклав в основу вироку показання ОСОБА_16 , який говорив що купив орден Червоної Зірки, оскільки згідно заяви останнього від 17.10.2015 року вбачається, що він передав слідчому саме Орден Великої Вітчизняної Війни 2-го ступеня, серійний номер №1914393 та орденську книжку №939993, які належали ОСОБА_11 .

Інші твердження апеляційних скарг обвинуваченого та захисника не заслуговують на увагу, оскільки були предметом розгляду у суді першої інстанції і їм була дана вірна оцінка.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що апеляційні скарги захисника та обвинуваченого ОСОБА_9 до задоволення не підлягають.
Що стосується тверджень прокурора та потерпілого про безпідставність виправдання ОСОБА_10 , то колегія суддів також вважає їх безпідставними.

Так, відповідно до обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000408 ОСОБА_10 обвинувачувався у повторному таємному викраденні чужого майна, поєднаному з проникненням до житла, вчиненого за попередньою змовою групою осіб,.
Вказані дії ОСОБА_10 кваліфікувалися органом досудового слідства, як злочин передбачений ч.3 ст. 185 КК України.
На думку колегії суддів судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини провадження і зроблений обґрунтований висновок про виправдування ОСОБА_10 за ч. 3 ст. 185 КК України, у зв`язку з тим, що ні під час досудового розслідування, ні під час судового розгляду, стороною обвинувачення не наведено достатніх доказів винуватості вчинення ОСОБА_10 злочину поза розумним сумнівом.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року Про практику застосування Конституції при здійсненні правосуддя визнання особи винною у вчиненні злочину можливо лише за умови доведеності її вини.

При цьому слід мати на увазі, що згідно зі ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно вимог ст. 373 КПК України, п.п. 17, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про виконання судами України законодавства і Постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку в основу вироку можуть бути покладені лише достовірні докази, досліджені у судовому засіданні. При постановленні вироку суд, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, повинен дати остаточну оцінку доказам з точки зору їх стосовності, допустимості, достовірності і достатності. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Так виправдовуючи ОСОБА_10 суд першої інстанції вірно взяв до уваги показання останнього, згідно яких він вину не визнав і повністю заперечував свою причетність до вчинення крадіжки у ОСОБА_11 , оскільки, крім попереднього визнання ОСОБА_10 вини та протоколу проведення з ним слідчого експерименту, інших доказів на підтвердження його вини стороною обвинувачення не надано. Зокрема ні ОСОБА_9 , ні допитані в судовому засіданні свідки не вказали на ОСОБА_10 , як на особу причетну до вчинення злочину, а наявні в матеріалах провадження інші докази не доводять його причетності до інкримінованих подій.
Що стосується доводів прокурора про те, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги довідку із Маневицького ВП ГУНП України у Волинській області, згідно якої в базі даних «АРКАН» відсутні відомості про перетин ОСОБА_10 державного кордону з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року, то вони не заслуговують на увагу, оскільки відсутність даних відомостей не свідчить про факт вчинення останнім даного кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження рішення суду про виправдання ОСОБА_10 є правильним. Вирок суду відповідає вимогам ст. 374 КПК України, оскільки в його основу покладено належні й допустимі докази, досліджені в судовому засіданні, у тому числі ті, на які вказує в апеляційній скарзі прокурор, яким суд дав належну оцінку, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи у їх сукупності.

Інших доводів щодо незаконності постановленого відносно ОСОБА_10 судового рішення, які б давали підстави для його зміни чи скасування, та які б спростовували висновки суду першої інстанції у апеляційній скарзі не наведено.

Що стосується тверджень прокурора та потерпілого про невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого ОСОБА_9 та тяжкості кримінального правопорушення, то вони також не беруться до уваги колегією суддів.

Відповідно до ст.65 КК України при призначенні покарання враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Ці вимоги закону при призначенні ОСОБА_9 покарання судом дотримані, а також в повній мірі враховані обставини на які зроблено посилання в апеляційній скарзі прокурора.
Зокрема, вирішуючи питання про призначення ОСОБА_9 покарання, суд врахував тяжкість вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, а також особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення крадіжки, по місцю проживання характеризується посередньо, а також наявність обтяжуючої та відсутність пом`якшуючих обставин покарання.
Висновок суду щодо призначеного ОСОБА_9 покарання належним чином у вироку вмотивований і підстав сумніватися у його правильності у колегії суддів не виникає.
Покарання ОСОБА_9 призначено в межах санкції ч.3 ст.185 КК України з дотриманням вимог ст.ст. 50, 65 КК України і є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Інші доводи апеляційних скарг не заслуговують на увагу так як були предметом розгляду у суді першої інстанції і їм була дана вірна оцінка.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд
У Х В А Л И В:
Апеляційні скарги прокурора, захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_11 залишити без задоволення, а вирок Маневицького районного суду Волинської області від 14 лютого 2017 року в даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_10 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. На ухвалу може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно:

Дата набрання законної сили 30.06.2017р.

Суддя ОСОБА_2

секретар с/з ОСОБА_5