АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/469/17 Номер провадження 11-кп/786/459/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 липня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних
справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 9 березня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чигирин Черкаської обл., засудженого:

- 29.04.2014 Чигиринським районним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 286 КК України на 6 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Приймаючи таке рішення суд зазначив, що засуджений своєю поведінкою не довів свого виправлення, оскільки ОСОБА_7 за час відбування покарання має 7 стягнень та 3 заохочення, свою провину у вчиненому не визнав, здійснив злочин у стані алкогольного сп`яніння, має непогашений виконавчий лист, рішенням комісії установи від 17.03.2016 йому було відмовлено у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким після відбуття 1/3 частини строку, так як він не довів своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 , посилаючись на те, що суд не врахував: те, що після відмови у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким він змінився, стягнень не має та отримав 7 заохочень; на час ухвалення вироку своєї вину не визнавав, але на даний час усвідомив вчинене, щиро кається і повністю визнає свою вину; має позитивну характеристику, на протязі усього часу відбування в установі він працював та постійно приймає участь в роботах з благоустрою установи; цивільний позов виплачує із заробітної плати, так як іншого доходу не має; має дружину, двох неповнолітніх дітей та сім`я потребує його матеріальної допомоги; вважає, що його поведінка і ставлення до праці вказують на те, що він став на шлях виправлення.

Обвинувачений в апеляційній скарзі та його захисник в заяві, що надійшла на адресу Апеляційного суду Полтавської області 24.07.2017, просили розглядати провадження без їх участі.

Заслухавши доповідача, міркування прокурора про законність судового рішення, перевіривши матеріали особової справи та судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до частини 1 статті 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Пунктом 1 частини 3 статті 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин.
Необхідною умовою застосування положень частини 1 статті 81 КК України є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутність порушень дисципліни, зайняття трудовою діяльністю, добросовісне відношення до трудових обов`язків.
У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" № 2 від 26.04.2002 визначено, що при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Відповідно до п. 1 та п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 26.04.2002 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
Так, ОСОБА_7 визнаний винуватим і засуджений 29.04.2014 Чигиринським районним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 286 КК України на 6 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки, а саме за те, що він 20.08.2013 приблизно о 20.20 год. керуючи автомобілем ВАЗ 21.07 д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння в м. Чигирин Черкаської обл. грубо порушив вимоги п.п. б п. 2.3, п. 12.3, а також п. 6.2 п.п. а п. 6.6 ПДР України та вчинив наїзд на велосипедиста ОСОБА_9 , який рухався у попутному з автомобілем напрямку, в результаті чого ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми та закритої травми живота, від яких помер в лікарні (а.м.о.с. 7-15).

11.02.2016 Полтавським районним судом Полтавської області засудженому ОСОБА_7 у строк покарання призначеного 29.04.2014 Чигиринським районним судом Черкаської області, зараховано строк попереднього ув`язнення з 29.04.2014 по 7.07.2014 із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (а.м. о.с. 33).
Початок строку покарання ОСОБА_7 з 29.04.2014, кінець строку покарання 21.02.2020 (а.м. п. 8).
У Крюківській виправній колонії УДПтС в Полтавській області № 29 ОСОБА_7 відбуває покарання з 16.09.2014. До даного закладу засуджений прибув із попередньою характеристикою, згідно якої він за час перебування в установі попереднього ув`язнення стягнень та заохочень немав (а.м.п. 9).
Згідно характеристики засудженого, наданої начальником відділення соціально-психологічної служби № 2 ОСОБА_10 , погодженої начальником відділу соціально-виховної та психологічної роботи ОСОБА_11 , затвердженої начальником державної установи Крюківської виправної колонії (№ 29) від 24.02.2017, засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання мав сім стягнень за порушення режиму відбування покарання, які зняті та погашені у встановленому законом порядку. Після проведеної виховної та профілактичної роботи змінив своє ставлення до роботи та правослухняної поведінки в кращу сторону та отримав сім заохочень. Працевлаштований на власному виробництві установи робітником будівельної бригади. До роботи відноситься добросовісно та старанно, поставлені завдання виконує на сто відсотків. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, виконує передбачені законом вимоги. До складу малих неформальних груп із негативною спрямованістю не входить. У зваємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. У вільний від роботи час приймає участь по благоустрою відділення та установи в цілому та інших не оплачуваних роботах. Зарахований до програми диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт». Підтримує соціальні зв`язки з родичами. Вину у вчиненому визнає, розкаюється, співчуває родичам потерпілих. Має виконавчий лист на суму 165100 грн. (а.м.п. 9).
За час відбування покарання має 7 стягнень 6.01.2015, 20.08.2015 за відмову від виконання робіт (а.п.о.с. 55,73), 16.01.2015, 28.11.2015 за зберігання заборонених предметів (а.п.о.с. 61, 85), 18.08.2015, 12.09.2015 за відмову від виконання робіт по благоустрою (а.п.о.с.65, 70,76), 18.12.2015 за порушення розпорядку дня (а.п.о.с. 86)(а.п. 10).
Окрім цього 7.02.2016 засуджений ОСОБА_7 не з`явився на розвід засуджених на роботу, за що стягнення на нього не накладалося, обмежившись бесідою (а.п.о.с. 90).
Також засуджений отримав 7 заохочень 1.07.2015, 27.10.2015, 21.04.2016, 16.06.2016, 16.08.2016, 7.12.2016, 25.01.2017 за сумлінну поведінку та ставлення до праці (а.п. 10).

Згідно особової справи у засудженого: 21.06.2016 формально настало право на зміну невідбутої частини строку покарання більш м`яким згідно ст. 82 КК України. Проте у можливості представленні застосування вказаних пільг комісією колонії та спостережною комісією було відмовлено, через те, що останній не довів, що стає на шлях виправлення (а.п.о.с. 96).
Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.
Однією із головних умов для умовно дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.
Відмовляючи в задоволенні заяви засудженого, суд першої інстанції правильно врахував особу засудженого, дані, які наведені вище наявність стягнень та заохочень, а також рішення комісії установи від 21.06.2016, яким відмовлено у можливості представленні до зміну невідбутої частини строку покарання більш м`яким згідно ст. 82 КК України, наявність виконавчого листа на суду 165100 грн та прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_7 не довів свого виправлення.

Позитивна характеристика Крюківській виправній колонії УДПтС в Полтавській області № 29 була врахована судом першої інстанції, через це доводи засудженого про неврахування вказаного, є необґрунтованими. Разом з тим, згідно характеристики від 17.03.2016, тобто майже рік тому, засуджений ОСОБА_7 характеризувався негативно, до роботи відносився задовільно, норму виробітку не завжди виконував, не проявляв ініціативу в роботі. З працівниками адміністрації установи не завжди стриманий, не тактовний, надані йому доручення виконував тільки під контролем, на заходи виховного впливу не реагував, не робив для себе належних висновків, у вільний від роботи час не приймав участі у суспільному житті колективу відділення та установи в цілому. Вину у вчиненому злочині не визнавав, не розкаювався, не співчував родичам потерпілих (а.п.о.с. 94).

Приймаючи до уваги, що висновок про виправлення засудженого повинен ґрунтуватись на даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення, те, що ОСОБА_7 неодноразово відмовлявся від роботи, вимоги засудженого про те, що він довів своє виправлення не обумовлені достатніми підставами, оскільки матеріали особової справи в своїй сукупності не свідчать про досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів.
Посилання ОСОБА_7 на те, що він на даний час свою вину у вчиненому злочині визнає повністю та розкаюється, а також наявність семи заохочень та почесної грамоти, яка надійшла до Апеляційного суду Полтавської області 21.07.2017, колегія суддів враховує, але на правильність оскаржуваного судового рішення це не впливає.
З урахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду та задоволення поданої апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 376, 405, 407 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 9 березня 2017 року щодо ОСОБА_7 без змін.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4