У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 травня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 17 червня 2016 року у кримінальному провадженні № 120 151 000 800 119 60 відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, працюючого, що зареєстрований та проживав: АДРЕСА_1 , судимого 12 листопада 2015 року Подільським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 313 КК України на 2 роки позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України,
за участі прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 , -
В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком ОСОБА_6 засуджений за ч. 3 ст. 309 КК України на 6 років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком частково приєднано невідбуте покарання за вироком Подільського районного суду м. Києва від 12 листопада 2015 року та остаточно призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі.
У строк відбування покарання зараховано строк його фактичного затримання 01 та 02 грудня 2015 року та 04 березня 2016 року.
Строк попереднього ув`язнення відраховувати фактично з взяття його під варту 17 червня 2016 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, враховуючи три дні фактичного затримання.
Постановлено стягнути з ОСОБА_6 1.107,96 грн. на відшкодування процесуальних витрат за проведення експертизи.
У провадженні вирішена доля речових доказів.
За вироком суду, ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він, маючи судимість за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 309 та ч. 1 ст. 313 КК України, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин незаконно повторно придбав для власного вживання без мети збуту психотропну речовину - амфетамін в особливо великих розмірах (маса в речовині становить 140,335 г), яку в ємності з кришкою із полімерного матеріалу та в прозорому пакетику із полімерного матеріалу з пазовим замком зберігав при собі.
01 грудня 2015 року, близько 21 год. 00 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Симиренка, 25-а, був затриманий працівниками поліції, після чого вказану психотропну речовину в зазначених предметах - видав у добровільному порядку.
Видана ОСОБА_6 речовина є психотропною - амфетамін, обіг якого заборонено згідно з Переліком, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 (Таблиця II, Список № 2), розмір якої становить особливо великий (Таблиця 2, затверджена наказом МОЗ України № 188 від 01.08.2000).
В апеляційній скарзі та доповненнях до неї захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просить вирок скасувати за недостатністю доказів для доведення винуватості в суді, а кримінальне провадження закрити, звільнивши ОСОБА_6 з під варти в залі суду.
В обґрунтування апеляційних вимог захисник вказує на незаконне затримання та обшук ОСОБА_6 01 грудня 2015 року, який не доставав самостійно психотропну речовину з свого одягу, а це зробив слідчий ОСОБА_8 , що останній підтвердив в судовому засіданні, проте у вироку вказано, що обвинувачений це зробив добровільно та самостійно. Не узгоджуються показання ОСОБА_8 і з обставинами протоколу огляду місця події щодо місця перебування ОСОБА_6 під час приїзду оперативно-слідчої групи: в автомобілі оперативних працівників чи на узбіччі. А, отже, слідчий, фактично провівши особистий обшук ОСОБА_6 у ході огляду місця події порушив вимоги кримінального процесуального закону, яким не передбачено можливості проведення такої слідчої дії до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Проявив суд упередженість, поклавши у вирок вибірково показання свідка-понятого ОСОБА_9 , не прийнявши до уваги вільні пояснення останнього щодо обставин того, що оперативні працівники, а не сам ОСОБА_6 , дістали з куртки обвинуваченого порошок білого кольору, білий пакет з порошком білого кольору. Затриманого свідок взагалі не пам`ятав, зміст протоколу огляду місця події не читав та не міг визначитися у часі, зазначивши, що був понятим тиждень тому, але було прохолодно.
Оперативний працівник ОСОБА_10 при затриманні ОСОБА_6 діяв в порушення вимог ч.ч. 1, 2, 3 ст. 208 КПК України без дотримання правил, передбачених ч. 7 ст. 223, ст. 236, ч. 4 ст. 213 КПК України, за усною вказівкою керівника, за відсутності інших підстав чи рішень суду. При цьому фактично затриманому ОСОБА_6 не були роз`яснені його права та обов`язки та не був наданий захисник за призначенням, що є порушенням його права на захист, а суд фактично, визнавши порушення цього права, послався у вироку на те, що ці порушення не впливають на допустимість та достовірність доказів. У протокол не були внесені всі учасники даної слідчої дії - оперативні працівники, в кількості 4-5 осіб, які активно обшукували затриманого, саме ж вилучення проводилося без спеціаліста, без визначення ваги вилученої речовини, є розбіжності і в кольорі вилученої речовини: чи білувато-жовтуватого кольору, чи рожево-бежевого кольору та тієї, що була передана для експертного дослідження.
Посилається і на розбіжність у вазі вилученої речовини, а саме, відсутність на її посилання при первинному витягу з ЄРДР від 02 грудня 2015 року, наступна вказівка на вагу - 500 г. у рапорті оперуповноваженого ОСОБА_11 та фактично у висновку експерта - 140,335 г.
Звертає увагу захисник і на те, що у змивах з рук ОСОБА_6 наркотичні засоби, психотропні речовини, їх аналоги та прекурсори не виявлені, що підтверджує, на переконання захисника, ту обставину, що обвинувачений їх в руки не брав.
Оскільки висновок експерта є похідним від протоколу огляду, а експерт входить в підрозділ відомства МВС, співробітники якого затримували та проводили обшук ОСОБА_6 , а свідок ОСОБА_9 є пожежним в цій же структурі, то даний доказ є недопустимим, оскільки вони перебувають в службовій залежності від сторони обвинувачення.
Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення захисника та обвинуваченого на підтримання доводів апеляційної скарги в повному обсязі, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних вимог, вважаючи вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, допитавши свідків та дослідивши докази на задоволення клопотання захисника, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_6 , перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Суд апеляційної інстанції розглядає провадження з дотриманням вимог ст. 62 Конституції України та ст. 404 КПК України, в межах апеляційної скарги в обсязі, підтриманому стороною захисту в суді апеляційної інстанції.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у незаконному придбанні та зберіганні без мети збуту психотропної речовини в особливо великих розмірах за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами.
Так, сам обвинувачений ОСОБА_6 в судах першої та апеляційної інстанцій не заперечував обставин того, що дійсно 01 грудня 2015 року, близько 18 години, він приїхав до будинку по АДРЕСА_2 , де після виходу зі свого автомобіля, одразу ж був затриманий працівниками поліції підрозділу ВБНОН. Працівники поліції у нього виявили психотропну речовину - амфетамін та електронні ваги, а також пакетики з іншої речовиною, які самі йому до цього і помістили під куртку, але при цьому запропонували йому повідомити, де можна придбати ще велику кількість психотропної речовини. Оскільки він- ОСОБА_6 нічого не повідомив, пакунок у нього залишався під курткою до приїзду слідчого.
По прибуттю слідчого, в присутності понятих із застосуванням відеозйомки на телефон, він, побоюючись бути притягнутим до кримінальної відповідальності, обмовив себе, повідомивши слідчому, що пакунок, який перебуває у нього під курткою, належить йому і містить амфетамін, після чого добровільно видав його у ємності з кришкою із полімерного матеріалу, а також і два пакетики з іншими речовинами. У подальшому він був доставлений у відділок поліції, після чого уночі вже наступної доби його відпустили додому разом з дружиною, яка приїхала за ним.
Доводи сторони захисту про те, що огляд місця події був проведений із порушенням установленого кримінальним процесуальним законом порядку - є необґрунтованими.
А саме, відповідно до даних протоколу огляду місця події від 01 грудня 2015 року, складеного у відповідності до ст.ст. 104-106 КПК України на виконання вимог ст. 237 КПК України, слідчим ОСОБА_8 за участі понятих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , на вул. Симиренка, 25-а, в м. Києві був виявлений чоловік, який назвався ОСОБА_6 , що добровільно видав чорний поліетиленовий пакет, який знаходився під курткою, що містив пластмасову ємність білого кольору з жовтою кришкою, в якій була порошкоподібна речовина з жовтуватим відтінком, міні-ваги марки Сатурн білого кольору з запиленням порошкоподібної речовини з жовтуватим відтінком. У внутрішній кишені куртки було виявлено та вилучено два поліетиленових пакетика з пазовими замками, один - з речовиною рослинного походження, інший - з речовиною біло-жовтого кольору. Також у ОСОБА_6 були вилучені змиви з обох рук. Всі вказані речі було поміщено до пакету, опечатано та скріплено підписами слідчого та понятих (а.п. 42-43 т. 1).
Дана слідча дія фіксувалася технічними засобами.
З дослідженого у суді першої інстанції відеозапису огляду місця події від 01 грудня 2015 року видно, що ОСОБА_6 добровільно видав чорний поліетиленовий пакет, в якому були пластмасова ємність, електронні міні-ваги, а також два поліетиленових пакетика з пазовими замками, один - з речовиною рослинного походження, а інший - з порошком світлого кольору.
Під час огляду ОСОБА_6 пояснив, що ці речі належать йому, в них зберігається амфетамін для власного вживання (а.п. 44, 138-141 т. 1).
Фактично дані обставини не спростовуються і обвинуваченим ОСОБА_6 , у тому числі в суді апеляційної інстанції, який показав про те, що дійсно, коли приїхав слідчий, за участі понятих, він видав вказану речовину, вказавши на належність даної речовини саме йому- ОСОБА_6 .
Як пояснив суду першої інстанції свідок ОСОБА_8 , він як слідчий приймав участь у огляді місця події.
Зауважень від учасників цієї слідчої дії, у тому числі і ОСОБА_6 - не було.
ОСОБА_6 добровільно у присутності понятих видав пакет, який перебував у нього під курткою. В пакеті знаходилась ємність - коробка з кришкою, в якій була порошкоподібна речовина, міні-ваги з слідами цієї речовини, а в подальшому вилучені ще два пакетика з іншими речовинами, які були поміщені до пакету, що був опечатаний та скріплений підписами учасниками слідчої дії.
З показань в суді апеляційної інстанції свідка - понятого ОСОБА_13 видно, що він був присутнім разом з своїм сусідом при огляді особи, у якої дістали з-під куртки порошок.
Крім сусіда, він-свідок ОСОБА_13 інших осіб, які брали участь у огляді невідомої особи - не знав.
При цьому свідок ОСОБА_13 послався на те, що за станом свого здоров`я, він з точністю не може вказати чи оглядався саме ОСОБА_6 , який перебуває під вартою в залі суду.
Оглянувши протокол огляду місця події від 01 грудня 2015 року, ОСОБА_13 в суді апеляційної інстанції заявив, що запис я був свідком, понятим в протоколі учинений ним власноручно.
Особисто зміст протоколу він не читав, але протокол зачитували.
Суд першої інстанції правильно прийняв до уваги і пояснення свідка - понятого ОСОБА_9 , який, хоча з точністю не зміг вказати коли саме у часі відбувався огляд місця події та ОСОБА_6 , але не заперечив викладених в протоколі огляду місця події від 01 грудня 2015 року обставин цього огляду, під час якого обвинувачений пояснив, що вилучена речовина належить йому.
При цьому, як пояснив свідок ОСОБА_9 , на ОСОБА_6 будь-якого тиску ніхто не вчиняв, останній поводив себе спокійно.
Не заперечив свідок ОСОБА_9 і наявність свого підпису у протоколі цієї слідчої дії, зазначивши, що протокол був оголошений, і ніхто зауважень до нього не мав.
Як видно з даних протоколу огляду місця події свідки - поняті ОСОБА_13 та ОСОБА_9 дійсно проживають в одному будинку по вул. Симиренка в м. Києві.
Будь-яких даних, які б вказували на підстави для обмови свідками - понятими ОСОБА_6 у провадженні не встановлено, не послалася на наявність таких обставин і сторона захисту.
Відтак, доводи про те, що суд першої інстанції у вироку поклав вибірково показання свідка ОСОБА_9 , ніяким чином не вказує на його неупередженість, як про це вказав в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 .
При цьому, суд у судовому рішення привів доводи на обґрунтування своїх висновків щодо показань свідка ОСОБА_9 .
Що ж стосується безпосередньо показань свідка ОСОБА_9 - понятого при огляді місця події, то його показання щодо вилучення з-під куртки ОСОБА_6 психотропної речовини саме працівниками правоохоронних органів, не поставили під сумнів навіть сторону захисту у тому, що саме ОСОБА_9 у якості понятого був присутнім при фактичному вилученні у ОСОБА_6 психотропної речовини за тих обставин, що вказані в протоколі цієї процесуальної дії.
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_6 самостійно не діставав з-під куртки психотропну речовину, а це зробив слідчий ОСОБА_8 , за будь-яких умов, не вказує на відсутність акту добровільності видачі обвинуваченим психотропної речовини.
Про те, що ОСОБА_6 добровільно вказав при огляді місця події на наявність у нього амфетаміну, пояснив у судовому засіданні першої та апеляційної інстанцій свідок ОСОБА_10 , вказавши, що після надходження оперативної інформації про те, що ОСОБА_6 , який раніше притягався до відповідальності за незаконний обіг наркотичних засобів та психотропних речовин з певною особою, повинен приїхати до цієї ж особи у цей же день - 01 грудня 2015 року на певному транспортному засобі з психотропною речовиною - амфетаміном за адресою: м. Київ, вул. Симиренка, 25-а. Доповівши вказану оперативну інформацію керівнику, він- ОСОБА_10 отримав вказівку про її перевірку, а тому за вказаною адресою виїхала оперативна група на двох автомобілях.
Дочекавшись коли за вказаною адресою приїхав ОСОБА_6 , саме на автомобілі, який був повідомлений в оперативній інформації, вони підійшли до ОСОБА_6 , що мав намір зайти в один з під`їздів будинку АДРЕСА_2 до свого товариша.
Коли вони представилися ОСОБА_6 , той сказав, що все зрозумів та одразу ж повідомив про знаходження у нього амфетаміну, який він виготовив самостійно за місцем свого проживання виключно для власного вживання, після чого був викликаний слідчий.
Під час очікування приїзду слідчого, ОСОБА_6 надав певну оперативну інформацію. Вони з ОСОБА_6 перебували деякий час в автомобілі оперативних працівників за проханням самого ОСОБА_6 , де останній будь-яких претензій не виказував та вів себе спокійно.
Після приїзду слідчого, в присутності понятих ОСОБА_6 добровільно видав пакет з амфетаміном, в якому були і міні-ваги, а при подальшому огляді останнього вилучили і інші речовини в двох пакетиках з пазовими замками.
Для дачі пояснень ОСОБА_6 відвезли в ТВМ, а потім, оскільки він дав згоду на співробітництво, перевезли до іншої установи, де він вказав на особу, до якої приїхав, і пояснив, що разом з цією особою він раніше притягався до відповідальності.
Він-свідок ОСОБА_10 , до отримання оперативної інформації щодо ОСОБА_6 , ні його особи, ні про попереднє його притягнення до відповідальності - не знав, як і не мав інформації щодо особи, до якої приїхав ОСОБА_6 і на яку той вказав.
Саме згідно інформації ОСОБА_6 , у подальшому, на підставі ухвали слідчого судді, було проведено обшук у житлі вказаної особи по АДРЕСА_2 та внесені відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відносно вказаної особи.
Крім особи, що проживала по АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 ні на кого не вказав і будь-якої іншої інформації щодо вчинення правопорушень - не надав.
Доводи сторони захисту про те, що оперативний працівник ОСОБА_10 при затриманні ОСОБА_6 діяв в порушення вимог ч.ч. 1, 2, 3 ст. 208 КПК України без дотримання правил, передбачених ч. 7 ст. 223, ст. 236, ч. 4 ст. 213 КПК України, за усною вказівкою керівника, за відсутності інших підстав чи рішень суду - ніяким чином не узгоджується зі змістом вказаних норм закону, які регламентують те, що кожен має право затримати без ухвали слідчого судді, суду будь-яку особу при вчиненні або замаху на вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, як наголошується в ч. 2 ст. 207 КПК України, що не суперечить вимогам ст. 208 КПК України та узгоджується з приписами ч. 7 ст. 223 КПК України.
Не можуть вплинути на висновки суду щодо прийняття допустимим доказом у провадження - протоколу огляду місця події від 01 грудня 2015 року доводи апеляційної скарги захисника щодо фактичного місця перебування ОСОБА_6 під час приїзду оперативно-слідчої групи в автомобілі оперативних працівників чи на узбіччі, при тому, що, як пояснив сам обвинувачений, він до приїзду слідчого перебував в автомобілі оперативних працівників, а потім вийшов з нього, де і проводився огляд місця події за участі понятих, або щодо присутності при огляді місця події оперативних працівників, які безпосередньо виявили у ОСОБА_6 психотропну речовину при підозрі того у вчиненні кримінального правопорушення по вул. Симиренка в м. Києві, за його ж зізнанням, і які потім не були внесені до протоколу огляду місця події.
Даний огляд місця події, де перебував ОСОБА_6 з його безпосереднім обшуком - не потребує окремого звернення до слідчого судді за наданням дозволу на обшук особи, оскільки до повноважень слідчого судді належать надання дозволу на обшук житла чи іншого володіння особи.
Огляд ОСОБА_6 безпосередньо при огляді місця події - не є і такою слідчою дією, що потребує внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, як на це послався захисник в апеляційній скарзі.
Що стосується посилання захисника на порушення в даному провадженні вимог ст. 236 КПК України, які регламентують виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи, - то вони взагалі не стосуються даного провадження, оскільки огляд місця події з оглядом на ньому безпосередньо ОСОБА_6 від 01 грудня 2015 року - до таких слідчих дій не відноситься.
Не є ґрунтовними і посилання захисту на порушення оперуповноваженим ОСОБА_10 вимог ч. 4 ст. 213 КПК України, оскільки ОСОБА_6 , що був виявлений безпосередньо на місці вчинення передбачуваного за оперативним повідомленням кримінального правопорушення та доставлений у відділки правоохоронних органів для дачі пояснень, фактично після їх надання, покинув приміщення правоохоронного органу з дружиною, що була повідомлена про його місце перебування.
Суд першої інстанції визнав порушенням ст. 209 КПК України неналежне процесуальне оформлення затримання ОСОБА_6 , водночас зарахувавши йому в строк відбування покарання 01 та 02 грудня 2015 року.
Проте, перебування ОСОБА_6 , який фактично відразу ж зізнався у вчиненні ним кримінального правопорушення, з оперативними працівниками та при огляді місця події слідчим, доставляння його в установи правоохоронних органів, де він 01 грудня 2015 року взяв на себе зобов`язання з`явитися за першою вимогою до працівників поліції та слідства (а.п. 61 т. 1), звідки він пішов з дружиною, яка була повідомлена про його місце перебування на виконання вимог ч. 1 ст. 213 КПК України, - на переконання колегії суддів, не потребували обов`язкового негайного повідомлення органу, уповноваженому законом на надання безоплатної правової допомоги, на виконання приписів ч. 4 ст. 213 КПК України.
Згідно власноручно написаній заяві ОСОБА_6 від 01 грудня 2015 року, будь-яких претензій до працівників поліції він не має, фізичного та психологічного тиску до нього не застосовувалося (а.п. 60 т. 1).
Що стосується показань ОСОБА_6 у суді апеляційної інстанції відносно тих обставин, що він приїхав до свого приятеля за ключем, особу якого назвати відмовився, як і місце роботи цієї особи: неподалік вул. Симиренка, 25-а, в м. Києві, а не до особи, відносно якої надійшла оперативна інформація - є явно надуманими та такими, що не узгоджуються з його ж поясненнями оперативним працівникам, які, на підставі наданої ОСОБА_6 інформації, провели обшук у вказаної особи та внесли відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Такими, що направлені на уникнення кримінальної відповідальності за вчинене, колегія суддів вважає і показання ОСОБА_6 про те, що амфетамін та міні-ваги йому підкинули оперативні працівники, бо він раніше притягався до кримінальної відповідальності.
Так, як убачається з матеріалів провадження, ніхто з оперативних працівників, які приїхали за адресою: АДРЕСА_2 , у тому числі ОСОБА_10 , ОСОБА_6 не знав, як і про його попереднє притягнення до кримінальної відповідальності.
Про ці обставини ОСОБА_10 стало відомо з оперативної інформації, що надійшла 01 грудня 2015 року, як і інші обставини, пов`язані з ОСОБА_6 , які фактично при їх перевірці підтвердилися, у тому числі поясненнями самого ОСОБА_6 , який, співпрацюючи, надав інформацію щодо протиправної діяльності іншої особи, що була реалізована і відомості про кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Інших осіб, які вчиняють кримінальні правопорушення, ОСОБА_6 працівникам правоохоронного органу не називав, що також вказує на добровільність надання ним, у тому числі оперативним працівникам, певної інформації.
При огляді ОСОБА_6 в присутності понятих - осіб, що проживають поблизу будинку АДРЕСА_2 , які були запрошені як перехожі працівниками поліції, обвинувачений також вказав на належність йому вилучених предметів, що зафіксовано на відео та переглянуто в суді першої інстанції.
Крім того, розмір вилученого у ОСОБА_6 амфетаміну, який, за його ж поясненнями, виготовив він самостійно, за місцем свого проживання для власного вживання - не міг перебувати у вільному обігу з тим, щоб його підкинули ОСОБА_6 .
Про застосування до ОСОБА_6 фізичного чи психологічного насильства під час кримінального провадження сторона захисту не заявляла і дії посадових осіб у даному провадженні - не оскаржувалися.
За наведеним, колегія суддів приходить до висновку про надання ОСОБА_6 показань на різних стадіях кримінального провадження на свій розсуд, з урахуванням обраної позиції захисту.
Відповідно до дослідженого в судовому засіданні суду першої інстанції висновку експерта № 263х від 11.01.2016,вилучені під час огляду місця події 01.12.2015: пластмасова ємність прямокутної форми білого кольору із жовтою кришкою містила психотропну речовину - амфетамін масою у речовині 128,094 г.; поліетиленовий пакетик з пазовим замком містив психотропну речовину - амфетамін масою у речовині 12,222 г.; загальний поліетиленовий пакет чорного кольору містив психотропну речовину - амфетамін масою у речовині 0,019 г., а всього загальна маса амфетаміну в речовині складала - 140,335 г.
Крім того, вилучені під час вказаного огляду місця події міні-ваги марки Saturn мали нашарування, маса амфетаміну в яких становила 0,0007 г., марлеві тампони зі змивами рук ОСОБА_6 не містять слідів наркотичних засобів чи психотропних речовин.
При цьому встановлено, що об`єкти дослідження - пластмасова ємність прямокутної форми, поліетиленовий пакетик з пазовим замком та міні-ваги марки Saturn, надійшли у поліетиленовому пакеті чорного кольору, горловина якого опечатана, з підписами осіб процесуальної дії та печатками, як зазначено вище, з вказівкою вилучення за адресою: АДРЕСА_2 , у гр. ОСОБА_6 , 1985 року народження.
Слідів порушення цілісності пакування, що забезпечує зберігання об`єктів дослідження й запобігання доступу - не виявлено, що також знайшло своє повне підтвердження під час дослідження судом першої інстанції фото-таблиць та додатків до даного висновку експерта (а.п. 49-55 т. 1).
Дані експертні висновки є науково обґрунтованими та вмотивованими, які сумнівів у колегії суддів не викликають та фактично не оспорюються стороною захисту.
Доводи апеляційної скарги про те, що безпосередньо вилучення у ОСОБА_6 психотропної речовини проводилося без спеціаліста та визначення її ваги - не дають підстави вважати, що на експертні дослідження надійшла інша речовина, в іншій виявленій кількості, зокрема, щодо її зовнішніх ознак чи властивостей.
На дані висновки не можуть вплинути і посилання сторони захисту щодо відтворення у рапорті оперуповноваженого ОСОБА_11 психотропної речовини вагою - 500,0 г., оскільки рапорт не є доказом у провадженні у розумінні Глави 4 КПК України, цей запис на рапорті учинено олівцем і вказані дані не випливають зі змісту самого рапорту ОСОБА_11 (а.п. 41 т. 1).
Водночас про те, що дані експертні висновки є безсторонніми - свідчить і та обставина, що на марлевих тампонах зі змивів рук ОСОБА_6 не виявлено наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, що само по собі не вказує на не придбання та зберігання обвинуваченим без мети збуту психотропної речовини, яка при її виявленні - була в упаковці.
Дослідивши докази в провадженні, в їх сукупності, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийшов до ґрунтовного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини в особливо великих розмірах, вчиненому повторно, кваліфікувавши його дії за ч. 3 ст. 309 КК України.
Підстав для скасування вироку та закриття кримінального провадження, як про те поставив питання в апеляційній скарзі захисник, колегія суддів не вбачає.
Призначене ОСОБА_6 покарання в повній мірі відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, фактично в близьких до мінімальних меж, встановлених в санкції ч. 3 ст. 309 КК України, що є справедливим та необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Ґрунтовно до ОСОБА_6 застосовані і положення ст. 71 КК України, оскільки він після ухвалення 12.11.2015 вироку Подільським районним судом м. Києва, за яким його засудженого за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 313 КК України до покарання у виді 2-х років позбавлення волі зі звільненням від його відбування на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік - 01.12.2015 вчинив злочин у досліджуваному кримінальному провадженні.
За викладеним, апеляційна скарга захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Святошинського районного суду м. Києва від 07 червня 2016 року у кримінальному провадженні № 120 151 000 800 119 60 відносно ОСОБА_6 без зміни.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з моменту її проголошення, а засудженим ОСОБА_6 , який тримається під вартою, - у той же строк з дня отримання ним копії ухвали.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3