АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/465/17 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа №639/6433/16-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.81 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Харкова від 06 жовтня 2016 року стосовно ОСОБА_8 про відмову у застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, -

В С Т А Н О В И Л А:

Зазначеною ухвалою стосовно засудженого

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м.Харкова, громадянина України, проживаючого
за адресою: АДРЕСА_1 , раніше
судимого:
-15 червня 2011 року Комінтернівським районним судом м.Харкова за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 104 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;
-17 квітня 2013 року Комінтернівським районним судом м.Харкова за ч.3 ст.185, ч.3 ст.187 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна, -
відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно ухвали, суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, оскільки він не довів свого повного виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просить ухвалу скасувати, посилаючись на те, що вона, на його думку, є незаконною, необґрунтованою, такою, що зачіпає його процесуальні права, направити справу на новий судовий розгляд, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що суд посилався на виправно-трудові колонії, які не існують, та не зазначено про участь засудженого в самодіяльних організаціях.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається із матеріалів справи, засуджений ОСОБА_8 у місцях позбавлення волі знаходиться з 01 червня 2012 року, за час тримання в Харківському слідчому ізоляторі характеризувався негативно, за що мав п`ять стягнень, заохочень не мав.

У Холодногірській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№18) ОСОБА_8 відбуває покарання з 16 травня 2013 року за вироком Комінтернівського районного суду м.Харкова від 17 квітня 2014 року, яким ОСОБА_8 був засуджений за ч.3 ст.185, ч.3 ст.187 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 19 січня 2016 року, на підставі ч.5 ст.72 КК України, зараховано засудженому ОСОБА_8 у строк покарання, призначеного вироком Комінтернівського районного суду м.Харкова від 17 квітня 2014 року, строк попереднього ув`язнення з 23 травня 2014 року по 29 травня 2014 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно характеристики на ОСОБА_8 , виданої начальником Холодногірської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№18) від 25 травня 2016 року, за час відбування покарання він характеризується негативно, має одне стягнення, яке погашено у встановленому законом порядку, заохочень не має. Працевлаштований різноробом на виробництві установи до цеху №1. Дотримується правомірних і ввічливих взаємовідносин з персоналом, але іноді потребує додатково контролю. Не завжди має охайний зовнішній вигляд. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. До виконання робіт з благоустрою території установи ставиться посередньо. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Професія», до реалізації програми ставиться посередньо. Підтримує родинні стосунки. Має позов на суму 3878 грн. 23 коп., який не відшкодовує. Вину у вчиненні злочину визнав повністю.
Крім того, засудженому ОСОБА_8 рішенням комісії від 25 травня 2016 року було відмовлено у застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, як особі, яка не довела свого виправлення (а.с.41).

Згідно ухвали Жовтневого районного суду м.Харкова від 13 вересня 2016 року, було відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, оскільки він не став на шлях виправлення (а.с.42).

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано врахував посередню характеристику засудженого ОСОБА_8 , його поведінку за час відбування покарання, наявність шести стягнень, які погашені у встановленому законом порядку, відсутність заохочень, посереднє ставлення до праці, та дійшов правильного висновку про те, що засуджений під час відбування покарання не довів свого повного виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці, та обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Істотних порушень норм кримінально-процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, по справі не встановлено.

Що стосується доводів апеляційної скарги засудженого про не вказівку суду щодо його участі в самодіяльних організаціях, то колегія суддів відмічає наступне.

Відповідно до вимог ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій. Суд, зберігаючи обєктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обовязків.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, суду першої інстанції не було надано жодних даних щодо участі засудженого ОСОБА_8 в самодіяльних організаціях.

Доводи засудженого про посилання в ухвалі суду на виправно-трудові колоній, які не існують, є необґрунтованими, оскільки суд першої інстанції посилався на п.17 постанови Пленуму Верхового суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», в якому зазначені установи, які діяли на момент ухвалення постанови.

На підставі викладеного, керуючись ст.81 КК України, ст.ст.404, 405, 407, 419, ч.5 ст.539 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Харкова від 06 жовтня 2016 року про відмову у застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання до засудженого ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий
Судді: