Справа № 1-кп/593/101/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"12" квітня 2017 р.
у складі: головуючого - судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю:

Прокурора - ОСОБА_3

Захисника - ОСОБА_4

Обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Бережани Тернопільської області кримінальну справу (кримінальне провадження №- 0000070) від 18 березня 2017 року про обвинувачення:

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з базовою середньою освітою ( 9 класів), не одруженого, утриманців немає, не працюючого, депутатом не обирався, раніше судимого: - 29 червня 2004 року Бережанським районним судом за ч. 2 ст. 263 КК України до обмеження волі строком на два роки, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном на один рік; 26 вересня 2008 року Тернопільським міськрайонним судом за ч. З ст. 307, ч.2 ст. 317, ст. 69 КК України до 4 років і шести місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; 07 жовтня 2013 року Бережанським районним судом за ч.І ст. 263 КК України, звільнений від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України; 21 січня 2015 року Бережанським районним судом за ч. 2 ст. З09 КК України до покарання у вигляді штрафу 1700 гривень,- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
У другій половині серпня 2016 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_6 , перебуваючи у закинутому саду неподалік від с. Жовнівка Бережанського району, Тернопільської області, знайшов рослину коноплі. Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів, в порушення вимог ст. ст. 2, 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року, ОСОБА_6 зірвав рослину коноплі, яку помістив у поліетиленовий пакет білого кольору, який знайшов поблизу та забрав із собою для власних потреб, таким чином незаконно придбав наркотичний засіб, без мети збуту. В подальшому, цього ж дня, ОСОБА_6 , зберігаючи при собі придбану рослину коноплі у поліетиленовому пакеті, в порушення вимог ст. ст. 2, 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року, діючи без мети збуту, умисно, переніс вказаний пакет до свого місця проживання, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , де поклавши пакет у середину дивану, почав незаконно зберігати наркотичний засіб без мети збуту до 18 березня 2017 року. 18 березня 2017 року працівниками Бережанського ВП ГУНП в Тернопільській області під час проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Бережанського районного суду № 1-кс/593/104/2017 від 15.03.2017 року у житловому будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_6 , виявлено та вилучено поліетиленовий пакет із частково подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору, яка має ботанічні ознаки рослини коноплі, містить наркотично активний компонент тетрагідроканабінол, суміш канабіноїдів (канабінол та канабідіол) і є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, обіг якого заборонено. Загальна маса, вилученої у ОСОБА_6 речовини рослинного походження зеленого кольору - канабісу (марихуани) в перерахунку на суху речовину становить 52,27 грам.
Органом досудового розслідування вказані дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.2 ст. 309 КК України, як незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинені особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених статтями 307, 308, 310, 317 Кримінального кодексу України.
Про вчинення зазначеного кримінального правопорушення 18 березня 2017 року внесено відомості у Єдиний реєстр досудових розслідувань за №-10 00 070.

31 березня 2016 року в м. Бережани Тернопільської області між начальником Бережанського відділу Теребовлянської місцевої прокуратури Тернопільської області юристом 2-го класу ОСОБА_3 з однієї сторони та з іншої сторони підозрюваним ОСОБА_6 та його захисником адвокатом ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно із умовами угоди, прокурор та підозрюваний ОСОБА_6 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст. 309 КК України.

Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_6 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення з врахуванням беззастережного визнання ним своєї винуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а саме: за ч.2 ст.309 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки; на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування такого покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 2 ( два) роки; покласти на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки їх невиконання, передбачені ст. 476 КПК України та отримана згода ОСОБА_6 на призначення узгодженого сторонами угоди про визнання винуватості покарання.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України визнав повністю, не оспорює та визнає всі без винятку обставини вчинення ним кримінального правопорушення, які викладені в обвинувальному акті;зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та просить затвердити вказану угоду про визнання винуватості від 31 березня 2017 року й призначити йому узгоджену міру покарання, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до укладеної угоди зобов`язання.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні також просить затвердити дану угоду, розуміє надані їй законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтвердив, що йому також зрозумілі наслідки затвердження угоди про визнання винуватості визначені ст. 473 КПК України та просить затвердити зазначену угоду.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч.3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин, передбачений ч.2 ст. 309 КК України у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_6 беззастережно визнав себе винним згідно із ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Потерпілих від даного кримінального правопорушення немає, шкода внаслідок вчинення зазначеного злочину заподіяна лише державними інтересам.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Так, покарання, узгоджене сторонами угоди відповідає вимогам ст.ст. 50,65 КК України, санкції ч.2 ст. 309 КК України. При цьому суд враховує те, що обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою вину, активно сприяв розкриттю злочину, фактично позитивно характеризується за місцем проживання; одночасно судом враховується те, що обвинувачений є раніше судимим; згідно умов угоди про визнання винуватості, такі обставини є достатніми для призначення обвинуваченому основного покарання у виді позбавлення волі із застосування ст. 75 КК України можливості звільнення обвинуваченого від відбування такого покарання з випробуванням.

А тому суд вважає, що узгоджена сторонами міра покарання відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним ОСОБА_6 та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Суд, в порядку ст.474 КПК України, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_6 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст.473 КПК України та наслідки їх невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, а також те, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Прокурору та захиснику відомі наслідки укладення та невиконання даної угоди.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості, укладеної 31 березня 2017 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000070 від 18 березня 2017 року між начальником Бережанського відділу Теребовлянської місцевої прокуратури Тернопільської області юристом 2 класу ОСОБА_3 з однієї сторони та з іншої сторони підозрюваним ОСОБА_6 та її захисником адвокатом ОСОБА_4 відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу та Кримінального кодексу України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження вказаної угоди.

За таких обставин суд вважає доведеним у судовому засіданні те, що обвинувачений ОСОБА_6 , як особа, що раніше вчинила один із злочинів, передбачених статтями 307, 308, 310, 317 Кримінального Кодексу України, незаконно придбав та зберігав наркотичні засоби без мети збуту, а тому вважає правильною кваліфікацію його дій за ч.2 ст. 309 КК України.

За таким кримінальним правопорушенням обвинуваченому ОСОБА_6 слід призначити покарання, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 31 березня 2017 року.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 373, 374, 473, 474, 475, 476 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості між начальником Бережанського відділу Теребовлянської місцевої прокуратури Тернопільської області юристом 2 класу ОСОБА_3 з однієї сторони та з іншої сторони підозрюваним ОСОБА_6 та його захисником адвокатом ОСОБА_4 укладену 31 березня 2017 року в м. Бережани Тернопільської області у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000070 від 18 березня 2017 року.

ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 31 березня 2017 року покарання у виді позбавлення волі на строк 4 ( чотири) роки.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного йому покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок суду може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до апеляційного суду Тернопільської області через Бережанський районний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення вироку.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_1