АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/296/17 Справа № 705/223/17 Категорія: ст. 81 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 квітня 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали клопотання за апеляційними скаргами прокурора Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_8 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20 лютого 2017 року про звільнення засудженого ОСОБА_9 умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 5 місяців 9 днів,

в с т а н о в и л а :
Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 04.12.2014 року ОСОБА_9 засуджено за ч. 4 ст. 190 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, за ч. 3 ст. 358 КК України на 1 рік обмеження волі. На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_9 звільнено від призначення покарання за ч. 3 ст. 358 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Крім того, ОСОБА_9 виправдано за ч. 3 ст. 190 КК України за недоведеністю його вини.

Вироком Апеляційного суду Вінницької області від 08.07.2015 року вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 04.12.2014 року щодо ОСОБА_9 в частині виправдування за недоведеністю його вини за ч. 3 ст. 190 КК України та призначення покарання скасовано та ухвалено новий вирок, яким визнано ОСОБА_9 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. ОСОБА_9 визнано засудженим: за ч. 4 ст. 190 КК України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного йому майна; за ч. 3 ст. 358 КК України на 1 рік обмеження волі. На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнено ОСОБА_9 від призначеного покарання за ч. 3 ст. 358 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено ОСОБА_9 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного йому майна.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.02.2016 року зараховано засудженому ОСОБА_9 в строк відбування покарання за вироком Апеляційного суду Вінницької області від 08.07.2015 року строк попереднього ув`язнення з 30.07.2012 року по 08.07.2015 року у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

10.01.2017 року начальник Старобабанівської ВК № 92 ОСОБА_10 , за погодженням з головою спостережної комісії при Уманській райдержадміністрації ОСОБА_11 , звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з клопотанням про умовно дострокове звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

20.02.2017 року ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області вказане клопотання задоволено та звільнено засудженого ОСОБА_9 умовно-достроково від відбування основного покарання у виді позбавлення волі на невідбуту частину покарання - 1 рік 5 місяців 9 днів.

Як на підставу задоволення клопотання суд вказав те, що засуджений ОСОБА_9 відбув 3/4 призначеного йому вироком Апеляційного суду Вінницької області від 08.07.2015 року покарання та своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, що дає підстави для застосування до нього умовно-дострокового звільнення.

В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20.02.2017 року через невідповідність висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та просить постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання начальника Старобабанівської ВК-92 УДПтС України в Черкаській області про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_9 .

Апелянт посилається на те, що засуджений ОСОБА_9 протягом чотирьохрічного строку відбування покарання не вжив жодних заходів по відшкодуванню цивільного позову, що призвело до надходження скарг від потерпілої до прокуратури та суду. Крім того, звертає увагу на те, що в ході перевірки за даними скаргами ОСОБА_9 заявляв про невизнання цивільного позову потерпілої, про що 24.07.2016 року надав власноручні пояснення. На думку апелянта, вказана обставина характеризує ставлення ОСОБА_9 до скоєного та спростовує надані щодо нього характеристики про його щире каяття.

Крім того, прокурор зазначає, що ОСОБА_9 відбуває покарання з 30.07.2012 року, натомість має лише 4 заохочення, 3 з яких отримані у період, що передував отриманню пільги, передбаченої ст. 81 КК України, а тому, на думку прокурора, такий рідкий прояв старанності засудженого, якого є законні підстави вважати нечесним, створює обґрунтований сумнів в тому, що він твердо став на шлях виправлення.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_8 також порушує питання про скасування ухвали суду першої інстанції від 20.02.2017 року та просить постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання.

Як на підставу такого скасування потерпіла посилається на те, що ОСОБА_9 не виконує судове рішення, що постановлено на її користь, про відшкодування заподіяної їй шкоди в розмірі 205000 грн. Вказане, на думку апелянта, свідчить про те, що засуджений не став на шлях виправлення, його поведінка не є сумлінною, а заходи покарання не призвели до передбачених законом цілей.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник засудженого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_12 просить ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20.02.2017 року про звільнення засудженого ОСОБА_9 умовно-достроково залишити без змін, а апеляційні вимоги прокурора без задоволення як такі, що не узгоджуються з вимогами процесуального закону та фактичними обставинами провадження.

Про день та місце розгляду апеляційних скарг потерпіла повідомлялась належним чином, про причини неявки в судове засідання своєчасно не повідомила, що не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду.

Засуджений ОСОБА_9 не виявив бажання приймати участь в апеляційному перегляді судового рішення, про що власноручно написав заяву про проведення судового засідання без його участь.

Також, в судове засідання не з`явився захисник засудженого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_12 , який належним чином був повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду та, в запереченнях на апеляційну скаргу, просив розгляд справи проводити за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, міркування прокурора в підтримку поданих прокурором Уманської місцевої прокуратури та потерпілою апеляційних скарг, вивчивши матеріали клопотання та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що вони підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Аналіз матеріалів клопотання та ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20.02.2017 року свідчить про те, що судом, при розгляді клопотання начальника Старобабанівської ВК № 92, допущено невідповідність висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам справи, а тому зазначене рішення підлягає скасуванню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано тільки після фактичного відбуття тієї частини строку покарання, яка зазначена у ч. 3 ст. 81КК.

Однією з найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

При застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання суди повинні враховувати поведінку засудженого за весь період відбування ним покарання, а також дані про його попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_9 хоч і відбув 3/4 строку покарання, призначеного вироком Апеляційного суду Вінницької області від 08.07.2015 року і має 1 заохочення датоване 12.09.2014р. та 3 заохочення в період з 04.04. по 12.10.2016 року за зразкову поведінку та ставлення до праці, однак за весь час відбування покарання не вжив будь-яких заходів для відшкодування заподіяної потерпілій Печенєвській ОСОБА_13 шкоди заподіяної злочинними діями.

Так, як вбачається з матеріалів клопотання, вироком Апеляційного суду Вінницької області від 08.07.2015 року цивільний позов потерпілої ОСОБА_14 задоволено та стягнуто з ОСОБА_9 на користь останньої 205 000 грн. завданої шкоди. Ухвалою ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14.04.2016 року вирок Апеляційного суду Вінницької області від 08.07.2015 року щодо ОСОБА_9 в частині вирішення цивільного позову скасовано та направлено провадження в цій частині на новий розгляд у суд першої інстанції в порядку цивільного судочинства. Цей же вирок змінено з зазначенням редакції ч. 3 ст. 358 КК України, за якою засуджено ОСОБА_9 05.04.2001 року. В решті вирок Апеляційного суду Вінницької області від 08.07.2015 року щодо ОСОБА_9 залишено без змін. Ухвалою ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.06.2016 року роз`яснено, що Ухвалою ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14.04.2016 року скасовано вирок Апеляційного суду Вінницької області від 08.07.2015 року щодо ОСОБА_9 в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_15 про відшкодування матеріальної шкоди і провадження у цій частині направлено на новий розгляд у суд першої інстанції в порядку цивільного судочинства. Вказаний вирок в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_14 не скасовано і в цій частині судове рішення залишено без змін. Тобто, на день звернення начальника Старобабанівської ВК з клопотанням про звільнення ОСОБА_9 умовно-достроково, останній будь-яких заходів щодо добровільного відшкодування цивільного позову потерпілої ОСОБА_14 не вживав.

При цьому, колегія суддів також враховує, що останні 3 заохочення за зразкову поведінку та ставлення до праці ОСОБА_9 отримав в період з 04.04. по 12.10.2016 року, тобто у період, що передував отриманню пільги, передбаченої ст. 81 КК України, що на думку колегії суддів, створює обґрунтовані сумніви щодо тих обставин, що він твердо став на шлях виправлення.

Наведені вище обставини не дають підстави вважати, що ОСОБА_9 став на шлях виправлення і перевиховання, оскільки його поведінка не є такою, що може слугувати прикладом для інших засуджених і на даний час не може бути підставою для звільнення умовно-достроково.

У зв`язку з викладеним, суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про можливість звільнення ОСОБА_9 умовно-достроково, а тому, на виконання вимог п. 4 ч. 1 ст. 407 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволення клопотання начальника Старобабанівської ВК № 92 ОСОБА_10 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_9 .

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, п. 4 ч. 1 ст.ст. 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20 лютого 2017 року про звільнення засудженого ОСОБА_9 умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 5 місяців 9 днів скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволення клопотання начальника Старобабанівської ВК № 92 ОСОБА_10 , за погодженням з головою спостережної комісії при Уманській райдержадміністрації ОСОБА_11 , про умовно дострокове звільнення засудженого ОСОБА_9 від відбування покарання призначеного вироком Апеляційного суду Вінницької області від 08.07.2015 року, на підставі ст. 81 КК України.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :