Ухвала
про залишення касаційної скарги без руху

05 травня 2017 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

суддівОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 29 вересня 2016 року, який ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23 лютого 2017 року залишений без змін,
у с т а н о в и в:
У касаційній скарзі порушується питання про перегляд указаного судового рішення в касаційному порядку. При цьому засуджений просить суд касаційної інстанції скасувати вирок та призначити новий розгляд у суді першої інстанції або пом`якшити призначене покарання.
За положеннями ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин, і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Статтею 438 цього Кодексу встановлено, що підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. На будь-яких інших підставах, зокрема, через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, суд касаційної інстанції не вправі скасувати або змінити оскаржуване рішення, а виходить з обставин, установлених судом.
Статтею 427 КПК регламентовано вимоги до касаційної скарги, в якій має бути викладено обґрунтування позиції з урахуванням наведених положень процесуального закону, проте ОСОБА_4 на це не зважив, скаргу подано без додержання пунктів 1, 4 ч. 2 та частин 3, 5 цієї статті.
Як убачається зі змісту касаційної скарги, не погоджуючись з рішенням суду щодо правильності свого засудження за ч. 2 ст. 187 КК, засуджений ОСОБА_4 зокрема, вказує на неповноту та однобічність досудового слідства й судового розгляду, посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
При цьому доводів істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, допущених судом при ухваленні вироку, що викликає обов`язкове його скасування та які перешкодили чи могли перешкодити суду постановити законне та обґрунтоване судове рішення, у касаційній скарзі не зазначено. Також скаргу засуджений адресував Верховному Суду України.
Крім того, як убачається з матеріалів провадження за скаргою, вирок районного суду був предметом перевірки в порядку апеляційної процедури (за апеляційною скаргою засудженого) й ухвалою від 23 лютого 2017 року його залишено без змін, однак ОСОБА_5 не зазначено конкретних порушень закону, які, на його думку, було допущено апеляційним судом, а відтак й немає обґрунтування незаконності ухвали апеляційного суду.

Зазначена у скарзі вимога про скасування вироку місцевого суду, без вказівки щодо долі ухвали апеляційного суду або пом`якшення призначеного покарання, не узгоджується зі ст. 436 КПК, якою визначено повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
За правилами ч. 3 ст. 427 КПК якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає це в касаційній скарзі. Однак подана скарга не містить жодних застережень щодо вказаної обставини.
В порушення вимог ч. 5 ст. 427 КПК до скарги не додано завірених належним чином копій вироку суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду (копії судових рішень має бути належним чином оформлено та засвідчено відбитком гербової печатки суду, як це передбачено п. 13.7 Інструкції з діловодства у місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 17 грудня 2013 року № 173).
Виконуючи приписи ст. 429 КПК, колегія суддів перевіривши касаційну скаргу засудженого на відповідність вимогам ст. 427 цього Кодексу, встановила, що її подано без додержання положень наведеної норми процесуального права. У зв`язку з цим, ОСОБА_4 повинно бути надано строк для усунення недоліків із роз`ясненням, що у разі невиконання зазначених вимог скаргу буде повернуто.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, п. 6 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд

п о с т а н о в и в:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 29 вересня 2016 року залишити без руху і надати строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів із дня отримання копії ухвали.
У разі не усунення зазначених в ухвалі недоліків в установлений строк, скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3