Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/9344/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2017 року слідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю:

слідчого ОСОБА_3

розглянувши клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна,-

В С Т А Н О В И В :
Слідчий СВ Подільського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Подільського районного суду м. Києва із клопотанням про арешт майна.

Своє клопотання слідчий обґрунтовує тим, що в провадженні СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві знаходиться кримінальне провадження № 0002921, дані щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 липня 2017 року,за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Зазначає, що згідно фактичних обставин справи в ході огляду місця події 11 липня 2017 року за адресою: АДРЕСА_1 у ОСОБА_5 було вилучено: 1 (одну) ліфтову гальмівну котушку марки «МП-201», зі слів останнього викрадену ним 04.07.2017 року за адресою: м. Київ, пр. Гонгадзе 20-В, з ліфтового технічного приміщення під`їзду № 3.

Посилається на те, що тимчасово вилучені вказані речі під час огляду мають значення для досудового розслідування, як докази вчинення кримінального правопорушення, а тому на них необхідно накласти арешт. У зв`язку з чим звертається з даним клопотанням до слідчого судді.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримує з вищевикладених підстав, обґрунтувавши поясненнями просить його задовольнити в повному обсязі.

З метою забезпечення арешту майна та недопущення розголошення матеріалів кримінального провадження і здійснюваних в його рамках слідчих дій, слідчий суддя вважає за необхідне розглянути клопотання без повідомлення його власника, відповідно до вимог ч. 2 ст. 172 КПК України.

Заслухавши пояснення слідчого, дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ Подільського УП ГУ НП в м. Києві дійсно перебувають матеріали кримінального провадження, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002921 від 05.07.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

Підставою для внесення відомостей до ЄРДР стала заява ОСОБА_6 від 04.07.2017 року про те, що 04.07.2017 року о 12.30 год. невстановлена особа, перебуваючи у 3, 4 та 6 під`їзді за адресою: АДРЕСА_2 , таємно викрала ліфтові котушки, чим спричинила КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району міста Києва» матеріальну шкоду.

Як вбачається з наданих слідчим матеріалів, якими він обґрунтовує доводи свого клопотання, 11.07.2017 року в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 у громадянина ОСОБА_5 було виявлено та вилучено: 1 (одну) ліфтову гальмівну котушку марки «МП-201», яку він зі слів останнього викрав 04.07.2017 року за адресою: м. Київ, пр. Гонгадзе 20-В, з ліфтового технічного приміщення під`їзду № 3.

З системного аналізу норм чинного КПК України можна зробити висновок, що вилучена у ОСОБА_5 ліфтова гальмівна котушка марки «МП-201», виходячи з приписів статті 167 КПК України є тимчасово вилученим майном.

Так статі 167, 168 КПК України визначають, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

За приписами статті другої КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Чинним кримінальним процесуальним законодавством України з метою досягнення дієвості кримінального провадження передбачено заходи його забезпечення.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України, заходами забезпечення кримінального провадження є: 1) виклик слідчим, прокурором, судовий виклик і привід; 2) накладення грошового стягнення; 3) тимчасове обмеження у користуванні спеціальним правом; 4) відсторонення від посади;

5) тимчасовий доступ до речей і документів; 6) тимчасове вилучення майна; 7) арешт майна; 8) затримання особи; 9) запобіжні заходи.

Згідно статті 170 КК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

З системного аналізу зазначеної статті КПК України в сукупності з іншими його нормами можна зробити висновок, що арешт, як захід забезпечення кримінального провадження може бути застосований слідчим суддею виключно у випадку коли щодо майна, на яке просять накласти арешт, існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням же арешту майна є запобігання можливості його, зокрема зникнення або втрати.

Частина перша статті 173 КПК України визначає, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Також при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати ряд обставин, визначених ч. 2 ст. 173 КПК України.

Оцінивши в сукупності надані слідчим докази з врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що хоч слідчий і звернувся із даним клопотанням із пропуском строку визначеного ст. 171 КПК України (майно було вилучене 11.07.2017 року, а клопотання про його арешт подано 13.07.2017 року), однак ним достовірно доведено наявність достатніх підстав вважати, що дійсно було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, існують ризики передбачені абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, а саме можливість приховування, знищення вилученого майна та доведено те, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, а саме є об`єктом кримінально протиправних дій та зберегло на собі його сліди, а тому його повернення особі в якої його було вилучено (підозрюваному), як того вимагає ч. 5 ст. 171 КПК України, є не допустимим.

З врахуванням зазначеного, слідчий суддя виходячи з усіх обставин справи приходить до висновку про розумність та співрозмірність обмеження права власності, завданням кримінального провадження, а також не вбачає будь-яких негативних наслідків арешту майна для учасників кримінального провадження або третіх осіб, у зв`язку з чим клопотання слідчого про арешт майна підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 100, 167, 168, 170-173, 175, 309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :
Клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 про накладення арешту на майно - задовольнити.

Накласти арешт на 1 (одну) ліфтову гальмівну котушку марки «МП-201», яка була вилучена 11.07.2017 року у ОСОБА_5 , в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 .

Копію ухвали надіслати слідчому та іншим заінтересованим особам не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. КиєваОСОБА_1