АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/3702/16-к Номер провадження 11-кп/786/199/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 січня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних
справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
представника установи ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 14 листопада 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні подання Крюківської виправної колонії УДПтСУ в Полтавській області (№ 29) про умовно-дострокове звільнення щодо засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Підмонастир Перемишлянського р-ну Львівської обл., раніше не судимого, засудженого 23.10.2015 Апеляційним судом Львівської області за ч. 2 ст. 286 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки.

Приймаючи таке рішення суд зазначив, що заохочення застосовувались до засудженого за сумлінну поведінку та ставлення до праці лише двічі протягом всього періоду відбування покарання 11.05.2016 та 20.09.2016 ця обставина може свідчити лише про позитивні тенденції у поведінці засудженого, проте не дає підстав вважати, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення і до нього може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нову ухвалу, якою звільнити його умовно-достроково.

Свої вимоги засуджений обґрунтовує тим, що суд не взяв до уваги: його сумлінну поведінку, про що свідчить відсутність у нього за весь період відбування покарання будь-яких стягнень; сумлінне ставлення до праці за весь час роботи у тракторній бригаді господарства Крюківської ВК 29 за що отримав заохочення 11.05.2016 та 20.09.2016.

Заслухавши доповідача, засудженого на підтримку апеляційної скарги, представника установи, який вказував, що засуджений має заохочення та немає стягнень, а тому просив звільнити ОСОБА_7 умовно-достроково від відбування покарання, міркування прокурора про законність судового рішення, перевіривши матеріали особової справи та судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Пунктом 1 частини 3 статті 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочини невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин.

Необхідною умовою застосування положень частини 1 статті 81 КК України є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутність порушень дисципліни, зайняття трудовою діяльністю, добросовісне відношення до трудових обов`язків.

У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" № 2 від 26.04.2002 визначено, що при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Відповідно до п. 1 та п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 26.04.2002р. "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Так, 12.05.2015 Пустомитівським районним судом Львівської області ОСОБА_7 визнаний винуватим і засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 2 роки (а.м.о.с. 12-13).

23.10.2015 Апеляційним судом Львівської області вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 12.05.2015 скасовано і ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки (а.м.о.с. 16-19).
3.08.2016 Полтавським районним судом Полтавської області ОСОБА_7 зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 23.01.2015 по 23.10.2015 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (а.м. о.с. 41).
Початок строку покарання ОСОБА_7 23.01.2015, кінець строку покарання 23.04.2019 (а.м. п. 1). Настання пільги УМЗ - 23.10.2016.

У Крюківській виправній колонії УДПтС в Полтавській області № 29 ОСОБА_7 відбуває покарання з 30.12.2015, до даного закладу засуджений прибув з посередньою характеристикою, згідно якої він не мав стягнень та заохочень за час перебування в СІЗО (а.м.п. 2).
З витягу з протоколу № 23 від 31 жовтня 2016 року спільного засідання комісії КВК № 29 та спостережної комісії при Полтавській райдержадміністрації по розгляду особових справ засуджених на умовно-дострокове звільнення згідно ст. 81 КК України щодо ОСОБА_7 прийнято рішення подати до суду матеріали про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , як такому, що довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці та відбув більше ? строку покарання (а.м.п.4).

Таким чином, на момент звернення до суду з поданням, ОСОБА_7 відбув половину строку призначеного судом покарання, тобто формально має право на розгляд питання щодо застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

З характеристики, наданої начальником відділення соціально-психологічної служби ОСОБА_8 , начальником відділу соціально-виховної та психологічної роботи ОСОБА_9 від 31.10.2016, засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання в установі характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що був два рази заохочений. Працевлаштований на власному виробництві установи робітником тракторної бригади. До виконання поставлених завдань ставиться добросовісно, завжди проявляє ініціативу. У вільний від роботи час приймає активну участь у роботах по благоустрою як відділення, так і установи в цілому згідно графіку. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Має охайний зовнішній вигляд. До майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи ставиться дбайливо та здійснює за ними належний догляд. Законні вимоги персоналу установи виконує. Самостійно виконує роботу із самообслуговування, має достатній рівень навичок для самостійного їх виконання. До виконання робіт по благоустрою установи відноситься з розумною ініціативою. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Приймає особисту участь у організації виховних заходів, які проводяться в у станові. Бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Правова освіта», «Підготовка до звільнення». Підтримує зв`язки з рідними (а.м.п. 2).

Відповідно до довідки про стягнення та заохочення ОСОБА_7 має два заохочення 11.05.2016 та 20.09.2019 подяки за сумлінну поведінку та ставлення до праці, стягнень не має (а.м.п. 2).

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією із головних умов для умовно дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Відмовляючи в задоволенні заяви засудженого, суд першої інстанції правильно врахував особу засудженого, дані, які наведені вище про поведінку засудженого і його ставлення до праці за весь період відбування покарання з 30.12.2015 та прийшов до правильного висновку, що наявність лише двох заохочень за весь час відбування покарання не можуть свідчити про виправлення ОСОБА_7 ..
Позитивна характеристика додана Крюківською виправною колонією УДПтС в Полтавській області № 29 до подання цієї ж виправної колонії і довідки про заохочення та стягнення засудженого були враховані судом першої інстанції, через це доводи засудженого про неврахування вказаного, є необґрунтованими.
Колегія суддів також враховує, що засудженим не відшкодовано завдану внаслідок вчинення злочину за який він відбуває покарання моральну шкоду потерпілій у розмірі 185 384 грн, а також судові витрати державі у розмірі 9 840 грн.

Приймаючи до уваги, що висновок про виправлення засудженого повинен ґрунтуватись на даних про його поведінку і ставлення до праці, вимоги засудженого про те, що він довів своє виправлення не обумовлені достатніми підставами, оскільки матеріали особової справи в своїй сукупності не свідчать про досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів.
З урахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав до скасування ухвали суду та задоволення поданої апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 376, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 14 листопада 2016 року щодо ОСОБА_7 без зміни.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4