Справа № 404/7138/16-к
Номер провадження 1-кс/404/1794/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року Слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , інших власників майна: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , представників інших власників майна: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , розглянувши в приміщенні суду в місті Кропивницькому клопотання прокурора Кіровоградської місцевої прокуратури по матеріалам кримінального провадження 0000097 з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 3 ст. 229 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Кіровоградської місцевої прокуратури звернувся до Кіровського районного суду міста Кіровограда з клопотанням про накладення арешту на майно, що було вилучено 01 грудня 2016 року, при проведенні обшуку по АДРЕСА_1 , дозвіл на який наданий на підставі ухвали слідчого судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 28 листопада 2016 року.

Ініціатор поданого клопотання обгрунтував заявлені ним вимоги тим, що в ухвалі слідчого судді міститься загальний перелік майна, в той час як у клопотанні про арешт майна, чітко визначено найменування вилучених речей. Крім цього, таке майно визнано в якості речових доказів, тобто воно відповідає критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України. Метою звернення, є забезпечення належних умов для зберігання речових доказів та виконання у майбутньому такого додаткового виду покарання, як можливої спеціальної конфіскації.

Особи, які вважають себе власниками/володільцями вилученого майна, та їх представники, заперечили можливість задоволення вимог поданого прокурором клопотання, через передчасність, недоведеність, необґрунтованість, порушення засад: розумності та співмірності. Внаслідок арешту, буде зупинена господарська діяльність суб`єкта господарювання. Ігнорується принцип мирного володіння майном по відношенню до власників обладнання та сировини.

Уважно вислухавши доводи присутніх, ретельно дослідивши матеріали клопотання, та долучені володільцями письмові докази, вважаю за можливе задовольнити вимоги заявленого прокурором клопотання, з наступних підстав:

Згідно ухвали слідчого судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 28 листопада 2016 року, був наданий дозвіл на проведення обшуку по АДРЕСА_1 ,

01 грудня 2016 року, під час проведеного обшуку за вказаною адресою вилучили майно та документи, перелік яких міститься в протоколі обшуку.

13 грудня 2016 року, постановою слідчого все вилучене майно і документи були визнані по вказаному кримінальному провадженню в якості речових доказів та передані на відповідальне зберігання, де і знаходиться в теперішній час.

Згідно ст. 98 КПК України, речовими доказами у кримінальному провадженні є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в поряду, визначеному Кабінетом Міністрів України. (ч. 2 ст. 100 КПК України).

Пунктом 1 частини 2 ст. 167 КПК України передбачено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

У свою чергу арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. (частини 1-2 ст.170 КПК України).

При цьому враховується, що відповідно ч. 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно у вигляді речей. Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.

У випадку призначення покарання за ч. 3 ст. 229 КК України, існує можливість застосування такого додаткового покарання, я к спеціальна конфіскація, тобто ініціатор клопотання правильно зазначив завдання арешту забезпечення можливості виконання спеціальної конфіскації.

Слідчий надав достатні данні, а саме: протокол обшуку, зміст показів свідків, на підставі яких доводиться розумна підозра в тому, що вилучене майно має відношення до процесу виробництва контрафактної продукції, зокрема на речах можуть залишитись сліди/інформація та самі вони в сукупності з наявним обсягом вилученої продукції та сировини, можуть мати доказове значення. Зазначене майно визнано речовим доказом злочину; слідчим ухвалені постанови про необхідність в подальшому забезпечити проведення експертиз, при цьому предметом спеціальних досліджень буде частина вилученого майна. Таким чином, є нагальна потреба у забезпеченні належного зберігання речових доказів у кримінальному провадженні, та безперешкодному доступі сторони кримінального провадження до зазначеного майна для забезпечення організації проведення спеціальних досліджень на стадії досудового розслідування по кримінальному провадженню.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. (ч.11 ст. 170 КПК України)

З наданих матеріалів встановлено, що дії слідчого/прокурора відповідають вимогам закону. Останні довели наявність розумної підозри існування ризику умисного знищення/перетворення речових доказів, що призведе до втрати значення речового доказу, як такого. Обсяг сировини, засобів виробництва та назви логотипів торгівельних марок, зберігають на собі інформацію індивідуально визначеного характеру. За таких умов зазначене у клопотанні майно, що було тимчасово вилучено слідчим/прокурором під час обшуку, відповідає вказаним критеріям і підлягає арешту. Також для проведення ефективного досудового розслідування є потреба у збереженні цього майна у такому незмінному стані до встановлення фактичних обставин вчинення злочину. Зважаючи на перераховані обставини, підлягає задоволенню і вимога про необхідність застосування заборони в користуванні та розпорядженні арештованим майном.

На початковій стадії досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні виправдана потреба втручання у права та інтереси власників та володільців майна, шляхом накладення арешту з метою запобігання його зникнення, знищення, пошкодження, зміни, тощо.

Держава забезпечує право громадян на придбання безпечної продукції, та захищає міжнародних контрагентів-володільців немайнових прав на торгові знаки від порушень суспільних відносин пов`язаних з підробкою торгівельних марок, а також зобов`язана забезпечити ефективне проведення досудового розслідування. Таким чином тимчасове обмеження Конституційних прав заявленого власника/володільця має незначний строковий характер, відтак перераховані незручності, переважають принцип мирного володіння майном.

Залучені та присутні при розгляді цього клопотання інші власники/володільці та їх представники показали: що між ними тривають майнові суперечки щодо володіння та визнання права власності на частину вилучених станків. Орендарів не допускають до майна. Одночасно з цим, здійснюється тривале примусове виконання в зведеному виконавчому провадженні на загальну суму боргу в розмірі сімнадцять мільйонів гривень, де боржником є фізична особа-підприємець ОСОБА_5 Постійно оскаржуються дії державних виконавців з приводу опису й арешту майна боржника.

Відповідно до ч. 12 ст. 100 КПК України, спір про належність речей, що підлягають поверненню, вирішується у порядку цивільного судочинства. У такому випадку річ зберігається до набрання рішенням суду законної сили. Згідно п. 1 Постанови Пленуму № 5 Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Зі змісту наведеного роз`яснення чітко зрозуміло, що заявлені власники/володільці зможуть ініціювати перед судом чи слідчим суддею розгляд клопотання про зняття арешту, після пред`явлення ними копії судового рішення, що набрало законної сили, про визнання за певною особою індивідуально визначеного майна, вилученого під час обшуку від 01.12.2016 року. Такий правовий висновок гарантує забезпечення майнових прав щодо невизначеного кола власників/володільців спірного майна.

Згідно ч. 4 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання, слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжуючий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обтяження правомірної господарської діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

З метою повноти та всебічності, заявленим власникам/володільцям запропоновано в порядку ч. 4 ст. 172 КПК України, надати податкові декларації подані ними до фіскального органу за останній звітний період про: наявність у суб`єктів господарювання найманих працівників за відповідною спеціалізацією, а також задекларованого обсягу валового доходу та прибутку.

Так, подружжя ОСОБА_11 визнало, що вони господарською діяльністю не займаються через перешкоди, що чинить їм ОСОБА_5 . У свою чергу ОСОБА_5 після пропозиції надати такі докази, перестав зявлятись на розгляд заявленого слідчим клопотання про арешт майна.

При цьому прокурор надав витяг з реєстру платників податку, зі змісту якого вбачається, що фізична особа-підприємець ОСОБА_5 на момент розгляду поданого слідчим клопотання про арешт майна, не відкрив коду ведення економічної діяльності, пов`язаного з (КВЕД-2010 клас 14.31) виробництвом панчішно-шкарпеткових виробів.

Документально підтверджені обставини засвідчують відсутність здійснення будь ким із заявлених власників/володільців підприємницької діяльності. За таких умов тимчасове вилучення спірного майна-право власності на яке оспорюється, не буде перешкодою у здійсненні особами законної підприємницької діяльності. Наведені висновки повністю відповідають вимогам п. 5 ч.2 ст. 173 КПК України, щодо врахування розумності та співмірності обмеження права власності по відношенню до завдань в цьому кримінальному провадженні.

Не піддається сумніву пункт 1 ст. 1 Першого протоколу Конвенції, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

На виконання означеної міжнародної норми права, кожен заявлений власник/володілець майна, при наявності судового рішення про належність майна вправі ставити питання про його повернення. Крім того, останні мають процесуальну можливість вимагати перед вищестоящим прокурором, організацію проведення спеціальних досліджень в цьому провадженні з дотриманням розумних строків (ст. 308 КПК України), або звернутись до слідчого судді з вимогою встановити граничний строк завершення експертизи (ст. 303 КПК України). Відтак слушні, але передчасні зауваження володільця майна про неодержання вимог пункту 1 ст. 1 Першого протоколу Конвенції.

Слідчий суддя, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає, що факт визнання речовим доказом, необхідність проведення спеціальних досліджень, ризик знищення майна, необхідність забезпечення позову, є достатньою умовою для застосування щодо цього рухомого майна спів розмірного заходу забезпечення кримінального провадження, яким є накладення арешту на майно. Негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, не встановлено. Арешт суттєво не позначитися на інтересах третіх осіб. З урахуванням викладеного і керуючись ст. 170 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про арешт майна задовольнити.

По кримінальному провадженню 0000097 з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 3 ст. 229 КК України, накласти арешт та заборонити користування і розпорядження майном вилученого під час обшуку від 01 грудня 2016 року по АДРЕСА_1 , яким є: коробка з наповненням у виді шкарпеток з маркуванням «Adidas»; коробка з наповненням у виді шкарпеток з маркуванням «Adidas»; коробка з наповненням у виді шкарпеток з маркуванням «Adidas»; мішок з наповненням у виді шкарпеток з маркуванням «Adidas»; мішок з наповненням у виді шкарпеток з маркуванням «Adidas»; мішок з наповненням у виді шкарпеток з маркуванням «Adidas»; мішок з наповненням у виді шкарпеток з маркуванням «Adidas»; мішок з наповненням у виді шкарпеток з маркуванням «Adidas»; мішок з наповненням у виді шкарпеток з маркуванням «Adidas»; мішок з наповненням у виді шкарпеток з маркуванням «Adidas»; мішок з наповненням у виді шкарпеток з маркуванням «Adidas»; мішок з наповненням у виді шкарпеток з маркуванням «Nike»; мішок з наповненням у виді шкарпеток з маркуванням «Puma»; мішок з наповненням у виді шкарпеток з маркуванням «Adidas», «Puma»; мішки білого кольору з наповненням у виді шкарпеток з маркуванням «Adidas» (10 шт.); коробка з наповненням у виді шкарпеток з маркуванням «Adidas», «Nike», «Tommy Hilfiger»; пакет з написом «Маршрутки, сентябрь 2016»; коробки з наповненням у виді шкарпеток з маркуванням «Adidas», «Nike», «Tommy Hilfiger» (4 шт.); мішки білого кольору з наповненням у виді шкарпеток з маркуванням «Adidas», «Nike», «Tommy Hilfiger» (4 шт.); коробки з наповненням у виді шкарпеток з маркуванням «Adidas», «Nike», «Puma», «Tommy Hilfiger» (3 шт.); коробки з наповненням у виді шкарпеток з маркуванням «Adidas», «Nike», «Puma», «Tommy Hilfiger» (68 шт.); документи в паперовому виді, запечатані в пакет з підписами прокурора та понятих; системний блок марки «LG» та відеореєстратор марки «Ahuka»; коробки з наповненням у виді шкарпеток з маркуванням «Adidas» (17 шт.); упаковки з лейбами «Adidas», призначені для фасування шкарпеток попарно (14 шт.); мішки білого кольору з наповненням у виді шкарпеток з маркуванням «Adidas», «Nike», «Tommy Hilfiger» (2 шт.); коробки з наповненням у виді шкарпеток з маркуванням «Adidas», «Nike», «Puma», «Tommy Hilfiger» (12 шт.); упаковка з лейбами «Nike», призначені для фасування шкарпеток попарно; упаковка з лейбами «Житомир», призначені для фасування шкарпеток попарно; упаковка з лейбами «Tommy Hilfiger», призначені для фасування шкарпеток попарно; коробки та мішки з сировиною для виготовлення продукції, а саме шкарпеток (237 шт.); коробки та мішки з сировиною для виготовлення продукції, а саме шкарпеток (182 шт.); чулково-шкарпеткові в`язальні машинки не в зборі : «Hua Yan Dian Noa» - 17 шт.; «SX-JL» - 6 шт.; «WEIHUAN» - 6 шт.; «SH-808» - 5 шт.; коробки та мішки з сировиною для виготовлення продукції, а саме шкарпеток (50 шт.); системні плати з підшивальних машинок, що призначені для зшивання шкарпеток (2 шт.)

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим СВ Кіровоградського відділу поліції ГУ НП в Кіровоградській області ОСОБА_12 , з вчиненням ним у визначеному законом порядку дій по реєстрації арешту майна та забезпеченню умов його зберігання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги, а при оскарженні ухвали - після постановлення ухвали апеляційним судом при відхиленні апеляції.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1