Справа № 515/513/17
Провадження № 1-кп/515/921/17
Татарбунарський районний суд Одеської області
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 травня 2017 року. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

законного представника неповнолітньої ОСОБА_4

неповнолітньої ОСОБА_5

представника служби у справах дітей ОСОБА_6

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Татарбунари Одеської області кло- потання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000111 від 21.03.2017 р., стосовно неповнолітньої

ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1

у м.Татарбунари Одеської області, громадянки України,

учениці 6-го класу Татарбунарського НВК "Школа-гімна-

зія», проживаючої у АДРЕСА_1 ,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

10 січня 2017 року близько 14 год. ОСОБА_5 (яка на момент вчинення суспільно небезпеч- ного діяння не досягла віку, з якого законом передбачено кримінальну відповідальність), разом з особою, матеріали стосовно якої з обвинувальним актом 23.03.2017 р. направлені до Татарбунар- ського районного суду Одеської області, умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викра- дення чужого майна, шляхом вільного доступу, з території домоволодіння по АДРЕСА_2 викрала відбійний бітер від комбайна СК-5 «Нива» вартістю 923 грн.28 коп., заподіявши збиток у зазначеному розмірі ОСОБА_8

18 квітня поточного слідчий СВ Татарбунарського ВП АВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням про застосування до неповнолітньої ОСОБА_5 примусо- вих заходів виховного характеру, оскільки вона не досягла віку, з якого настає кримінальна від- повідальність за вказане правопорушення.

Неповнолітня ОСОБА_5 повністю визнала себе винною у скоєнні вказаного кримінального правопорушення і детально розповіла про обставини заподіяного.

Прокурор в судовому засіданні підтримала клопотання, вбачаючи законні підстави для його за- доволення.

Обставини справи ніким із учасників судового провадження не оспорювались, тому судом було визнано недоцільним дослідження наступних доказів - показань потерпілого та свідків, проти чого не заперечували учасники судового провадження.

Заслухавши пояснення неповнолітньої ОСОБА_5 , перевіривши обставини, які мають істот- не значення для вирішення питання про застосування примусових заходів виховного характеру, суд прийшов до висновку, що дії зазначеної особи містять ознаки суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Відповідно до п.п.2,3 ч.2 ст.105 КК України, суд застосовує до неповнолітнього примусові за- ходи виховного характеру у виді: обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведін- ки неповнолітнього та передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання;

Згідно ст.498 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснює- ться внаслідок вчинення особою, яка після досягнення 11-річного віку до досягнення віку, з якого може наступати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Як передбачено ст.22 КК України, кримінальній відповідальності підлягають особи, яким до вчинення злочину виповнилося шістнадцять років.

Разом з тим, із змісту ч.2 вказаної норми закону слідує, що за вчинення кримінальних право- порушень, передбачених ст.185 КК України, підлягають відповідальності особи у віці від чотир- надцяти до шістнадцяти років.

Судом встановлено, що на час вчинення суспільно-небезпечного діяння ОСОБА_5 випов- нилося 13 років і вона не досягла віку, з якого настає кримінальна відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, що виключає її криміналь- ну відповідальність.

Відповідно до вимог ч.2 ст.97 КК України, примусові заходи виховного характеру суд застосо- вує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчи- нила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою час- тиною цього Кодексу.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» об- меження дозвілля і встановлення особливих вимог щодо поведінки неповнолітнього (п.2 ч.2 ст. 105 КК) слід розуміти як: обмеження перебування поза домівкою в певний час доби; заборону ві- двідувати певні місця, змінювати без згоди органу, який здійснює за ним нагляд, місце проживан- ня, навчання чи роботи, виїжджати в іншу місцевість; покладення обов`язку продовжити навчан- ня, пройти курс лікування (за наявності хворобливого потягу до спиртного або в разі вживання наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів); тощо.

Пунктом 7 зазначеної Постанови роз`яснено, що передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (п.3 ч.2 ст.105 КК) допускається лише за наявності даних про те, що во- ни здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його пове- дінкою. Особами, які заміняють батьків, є, зокрема, усиновителі, опікуни і піклувальники. Питан- ня про передачу неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють, суд повинен вирі- шувати з урахуванням даних, що їх характеризують.

Вислухавши думку прокурора, представника служби у справах дітей Татарбунарської райдерж- адміністрації, захисника та неповнолітню, враховуючи вік та особу ОСОБА_5 , яка вперше вчинила суспільно-небезпечне діяння, свою вину визнала повністю, розкаялася, посередньо харак- теризується, суд вважає за необхідне застосувати до неї примусові заходи виховного характеру у вигляді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітньої та пере- дачу неповнолітньої під нагляд матері.

Також суд враховує досудову доповідь стосовно неповнолітньої, підготовлену Татарбунарсь- ким районним відділом пробації, відповідно до якої, даний орган вважає за можливе перевихован- ня неповнолітньої ОСОБА_5 за умови застосування до неї примусових заходів виховного ха- рактеру у вигляді обмеження дозвілля, встановлення особливих вимог до поведінки неповноліт- ньої та передачу неповнолітньої під нагляд матері (а.с.32-36).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369-372, 392-395, 498, 500, 501 КПК України, ст.ст.22, 97 ч.2, 105 КК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Татарбунарського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_9 про застосування до неповнолітньої ОСОБА_5 примусових заходів виховного характеру - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , що вчинила кримінальне правопорушення, перед- бачене ч.1 ст.185 КК України, примусові заходи виховного характеру у виді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки строком на один рік.

Обмежити ОСОБА_5 час перебування поза домівкою з 22.00 год. до 06.00 год наступного дня; заборонити відвідувати відвідувати місця, де реалізуються спиртні напої з метою їх вживання; змінювати без згоди органу, який буде здійснювати за нею нагляд, місце проживан- ня, навчання чи роботи, виїжджати в іншу місцевість.

Передати неповнолітню ОСОБА_5 під нагляд матері ОСОБА_4 строком на один рік.

Початок тривалості примусового заходу виховного характеру рахувати з дня набрання чинності даної ухвали.

Ухвала може бути оскаржена впродовж 30 днів з дня її проголошення до апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд Одеської області.

Суддя Тимошенко