АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/444/17 Справа № 206/7199/16-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2017 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Дніпрі апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_9 на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12 січня 2017 року про повернення прокурору для усунення недоліків обвинувального акта та матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000159 від 05 лютого 2016 року щодо

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України, -

встановила:
Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12 січня 2017 року частково задоволено клопотання сторони захисту та обвинувальний акт разом з матеріалами кримінального провадження у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_11 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України повернуто прокурору для усунення недоліків, які суд вбачає в тому, що обвинувальний акт не містить підпису прокурора при його затвердженні, що унеможливлює призначення акта до розгляду по суті.

Щодо інших доводів клопотання сторони захисту про повернення прокурору обвинувального акта з підстав невідповідності в акті реєстраційного номеру кримінального провадження фактичному номеру реєстрації ЄРДР; анкетних даних обвинуваченого про місце народження в м. Дніпропетровську, а не в м. Дніпрі; про відсутність даних про місце вчинення злочину і про порушення правил територіальної підсудністі; невідповідності фактичним обставинам кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, формулюванню обвинувачення щодо способу вчинення злочину суд прийшов до висновку про необґрунтованість.

Прокурор не погодившись з ухвалою, подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що обвинувальний акт містить відомості, передбачені ч. 1 ст. 291 КПК України про затвердження його прокурором 21 грудня 2016 року, про що на першій сторінці міститься запис із власноруч проставленою датою затвердження, а відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 291 КПК України, на останній сторінці міститься особистий підпис прокурора та слідчого.

Посилається на те, що відповідно до процесуального закону немає будь-яких приміток щодо способу та необхідного місця на документі для затвердження обвинувального акта прокурором, при цьому зазначає аналогію, що відповідно до ч. 3 ст. 291 КПК України є пряма вказівка, відповідно до якої слідчим та прокурором обвинувальний акт «підписується», що відповідно і було зроблено. Аналогічне було оголошено 12 січня 2017 року під час попереднього судового засідання прокурором та звернуто увагу всіх присутніх, що його особистий підпис та особисто проставлені дати затвердження знаходиться після самої резолюції затвердження, а не перед нею, при цьому суду, обвинуваченому та його захиснику, потерпілому прокурором було надано письмові пояснення щодо належного затвердження ним обвинувального акта.

Захисник подав заперечення на апеляційну скаргу прокурора. В них просить відмовити в задоволенні скарги. Вийти за межі апеляційних вимог прокурора, та змінити ухвалу. Повернути прокурору обвинувальний акт у зв`язку з невідповідністю його вимогам КПК.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що обвинувальний акт в порушення чинного законодавства відомості про місце його затвердження не містить, а відповідна графа обвинувального акта щодо його затвердження не скріплена підписом прокурора. Вчинення прокурором підпису на останній сторінці акта, яка містить відомості лише про дату та місце його складення, у взаємозв`язку з відсутністю даних про місце його затвердження, не може належним чином сприйматися як процесуальна дія із затвердження обвинувального акта.

Крім того, вказує, що окремі висновки Самарського районного суду м. Дніпропетровська не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, які викладені в обвинувальному акті щодо ОСОБА_7 , що згідно зі ст. 404 КПК є підставою для виходу апеляційного суду за межі апеляційних вимог та зміни судового рішення, відповідно до ст. 409 КПК України. А саме, всупереч п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК, обвинувальний акт не містить відомостей про подію кримінального правопорушення, а саме місце, спосіб та мету його вчинення. Стверджує, що висновки суду про неможливість встановлення місця вчинення злочину суперечать змісту обвинувального акта, такі відомості в ньому відсутні та фактично є припущеннями суду. Фактичні ж обставини способу вчинення злочину, які прокурор вважає встановленими, суперечать формулюванню обвинувачення прокурор вважає встановленим фактом бездіяльність ОСОБА_7 у формі незабезпечення доступу до описаного й арештованого майна, водночас висуває обвинувачення у вчиненні триваючих активних дій з приховування майна, яке описане, та на яке накладено арешт; при цьому ані фактичні обставини, ані обвинувачення не конкретизують особу, від якої ОСОБА_7 приховує майно та й в якій формі. Щодо мети вчинення інкримінованого ОСОБА_7 злочину, на його думку, обвинувальний акт взагалі не містить будь-яких відомостей.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила скасувати ухвалу про повернення обвинувального акта і направити його на новий судовий розгляд, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які просили апеляцію залишити без задоволення, повернути прокурору обвинувальний акт у зв`язку з невідповідністю його вимогам КПК, перевіривши надані матеріали провадження в межах поданої прокурором апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

У підготовчому судовому засіданні, у відповідності до ст. 314 ч. 3 п. 3 КПК України, суд першої інстанції має право прийняти рішення про повернення прокурору обвинувального акта, за умови його невідповідності вимогам ст. 291 КПК України.

Законодавець встановив вимоги до змісту обвинувального акта та підстави для повернення його судом першої інстанції прокурору.

Повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Як убачається з обвинувального акта, він був складний слідчим ОСОБА_12 та затверджений 21 грудня 2016 року прокурором ОСОБА_9 , про що свідчать підписи слідчого та прокурора на останній сторінці обвинувального акта, а також проставлена прокурором на першій сторінці обвинувального акта дата його затвердження.

Тому колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт не містить підпису прокурора при його затвердженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 291 КПК обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором.

Будь-яких вимог щодо способу та необхідного місця на обвинувальному акті для його затвердження прокурором, не встановлено.

Тому вимоги апеляційної скарги прокурора підлягають задоволенню.

Що стосується доводів захисника в його запереченнях про необхідність вийти за межі апеляції прокурора, змінити ухвалу суду та повернути прокурору обвинувальний акт у зв`язку з його не затвердженням, відсутністю відомостей про фактичні обставини кримінального правопорушення місце, способу та мети його вчинення, відсутністю відомостей про дату та місце затвердження обвинувального акта, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги і вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, при постановленні 12 січня 2017 року ухвали, захисник був присутній, йому, як і іншим учасникам судового розгляду, було роз`яснено порядок і строки оскарження судового рішення. Видно, що він не скористався правом на оскарження судового рішення та апеляційну скаргу на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12 січня 2017 року не подавав.

Таким чином, колегія приходить до висновку, що вимоги, які зазначені в запереченнях адвоката щодо необхідності вийти за межі апеляційної скарги сторони обвинувачення є недоцільними та не заслуговують на увагу, оскільки вказане не передбачене процесуальним законом.

Крім того, колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що в обвинувальному акті зазначено спосіб скоєння злочину, його мету та юридичну кваліфікацію останнього, а також викладені фактичні обставини, які прокурор вважає доведеними.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду про повернення прокурору обвинувального акта з підстав його не затвердження прокурором є помилковим, а тому скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала скасуванню на підставі ст. 409 КПК України.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 409, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12 січня 2017 року про повернення прокурору для усунення недоліків обвинувального акта та матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000159 від 05 лютого 2016 року щодо ОСОБА_13 - скасувати та призначити новий розгляд обвинувального акта у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3