Справа № 645/3533/16-к
Провадження № 1-кп/645/365/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 грудня 2016 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м. Харкові клопотання захисника обвинуваченого та обвинуваченого по зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на інший, не пов`язаний із перебуванням обвинуваченого під вартою, та клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому у кримінальному провадженні за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, з повною середньою освітою, пенсіонера, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,-

в с т а н о в и в:
В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Ухвалою суду від 02 листопада 2016 року строк тримання під вартою ОСОБА_5 продовжений до 30 грудня 2016 року.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого звернувся до суду з клопотанням про зміну ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, передбачений ч. 1 ст. 176 КПК України, не пов`язаний з перебуванням обвинуваченого під вартою.

В обґрунтування клопотання захисник вказав, що обвинувачений має ряд хронічних захворювань, лікування яких в умовах слідчого ізолятору неможливо через відсутність необхідних лікарських засобів, у зв`язку з чим стан його здоров`я стрімко погіршується. Захисник наголосив, що всі посилання на тяжкі хвороби ОСОБА_5 та додатки, в яких зазначалось про захворювання і стан здоров`я обвинуваченого, судом до уваги не приймаються.

Водночас, захисник вказав, що ОСОБА_5 звернувся до секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини та отримав 09 листопада 2016 року відповідь керівника секретаріату ОСОБА_6 , в якому секретаріатом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини звернуто увагу суду на міжнародні стандарти у сфері вирішення питання про можливість зміни запобіжного заходу на інший, не пов`язаний з триманням під вартою.

Крім того, захисник наголосив, що суд в своїх ухвалах про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою посилається на відповіді, отримані з Харківської УВП № 27 в частині задовільного стану здоров`я ОСОБА_5 , яке встановили співробітники медичної частини Харківської УВП № 27, проте вони не є фахівцями, які можуть вірно діагнозувати та лікувати хвороби, які встановлені у ОСОБА_5 ..

Також, стверджував, що Харківська УВП № 27 не має достатніх умов та устаткування для належного догляду та лікування ОСОБА_5 , тому що не є спеціалізованим закладом по лікуванню хвороб легенів та серцево-судинних захворювань, та наголосив, що за час перебування обвинуваченого під вартою, його стан здоров`я постійно погіршується.

На підтвердження вказаних обставин стосовно стану здоров`я обвинуваченого, захисник посилався на довідку № 01/0.21-656 від 29.07.2016 року «Харківської міської клінічної лікарні № 11», згідно з якою ОСОБА_5 з 22.04.2013 року по 30.04.2013 року перебував на лікуванні у денному стаціонарі КЗОЗ ХМКЛ № 11, діагноз: ішемічна хвороба серця, Стабільна стенокардія напруги II функціонального класу. Дифузний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба II ступеню. Хронічний бронхіт.

Вказав, що ОСОБА_5 перебуває на диспансерному обліку у лікаря - терапевта з 2006 року з приводу: Ішемічна хвороба серця. Гіпертонічна хвороба. Хронічний бронхіт.

Також, посилався на довідку Зміївської центральної районної лікарні від 05.05.2016 року, згідно з якою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходиться на диспансерному обліку в Зміївській поліклініці з 2004 року. Діагноз: Хронічний бронхіт. 02.12.2004 року - Хронічний бронхіт, стадія загострення. 31.03.2006 року - Хронічний не обструктивний бронхіт стадія загострення. Хронічний фарингіт. 25.05.2012 року - Хронічний обструктивний бронхіт, стадія загострення. 20.01.2016 року - Хронічний обструктивний бронхіт. Емфізема. Пневмосклероз.

Крім того, захисник вказав, що ОСОБА_5 одружений, має постійне місце проживання, будь-які заяви і скарги на ОСОБА_5 за місцем мешкання відсутні.

Крім того, захисник наголосив, що при вирішенні клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, прокурором не доведено існування ризиків, на які він посилався в його обґрунтування.

Обвинувачений в судовому засіданні повністю підтримав клопотання захисника та просив його задовольнити, посилаючись на погіршення стану здоров`я та необхідність проходження курсу лікування, яке він позбавлений можливості отримати в умовах слідчого ізолятору.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту про зміну ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший, не пов`язаний з позбавленням волі, посилаючись на те, що ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України не зникли, у даному кримінальному провадженні не допитані свідки, на яких, знаходячись на свободі, ОСОБА_5 може впливати. Також, вважав, що обвинувачений зможе переховуватись від суду та продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.

Крім того, прокурор вважав посилання захисника та обвинуваченого на стрімке погіршення стану здоров`я ОСОБА_5 таким, що не відповідає дійсності, посилаючись на висновок проведеної за клопотанням сторони захисту судово-медичної експертизи стану здоров`я ОСОБА_5 , згідно з яким останній не потребує проведення спеціалізованого лікування у спеціалізованому лікувальному закладі.

Також, прокурор просив продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою, посилаючись на наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України.

Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до положень ст.ст. 5, 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. Обмеження, дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей ніж ті, для яких вони встановлені.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчить про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

ОСОБА_5 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме незаконне придбання, носіння, зберігання та збут бойових припасів, що є тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох років до семи років позбавлення волі.

У судовому засіданні скористався своїм правом та відмовився давати показання щодо визнання або невизнання вини у вчиненні злочину, який йому інкримінується, пославшись на те, що надасть такі показання після допиту всіх свідків та дослідження доказів у кримінальному провадженні.

За клопотанням сторони захисту ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04.10.2016 року у справі призначено комісійну судово-медичну експертизу із залученням фахівців відповідного профілю захворювань обвинуваченого ОСОБА_5 , проведення якої доручено експертам Харківського обласного бюро судово-медичних експертиз.

Зі змісту розділу "Підсумки" Висновку експерта № 458-КЕ/2016 від 11.11.2016 року вбачається, що згідно з даними наданої медичної документації, у ОСОБА_5 , 1949 р.н., були діагностовані захворювання серцево-судинної, дихальної та центральної нервової системи, які мають ознаки хронічних, а саме: Ішемічна хвороба серця: дифузний коронарокардіосклероз. Гіпертонічна хвороба II ст. Серцева недостатність 1-2 ст. Хронічний обструктивний бронхіт. Емфізема, пневмосклероз. Легенева недостатність 1 ст. Гіпертонічна енцефалопатія 2 ст. з лікворно- венозною гіпертензією вестибуло-атактичним синдромом.

Діагноз «бронхіальна астма», який фігурує в медичній довідці №10/1898 від 26.08.2016 з ХМКЛШНМД на ім`я ОСОБА_5 , не підтверджений об`єктивними медичними даними та результатами додаткових інструментальних методів дослідження.

На час клінічного огляду ОСОБА_5 , який був проведений 19.10.2016 року, його стан був задовільний, прояв дихальної недостатності не встановлено.

Крім того, зазначено, що під час аускультативного дослідження легенів ОСОБА_5 проявляв ознаки свідомого посилення симптомів захворювання, які можна кваліфікувати, як елементи агравації, що відображалося у навмисних дихальних рухах, тип яких не відповідав загальній клінічній картині та діагностованому в нього захворюванням дихальної системи.

Ознак симуляції захворювань та хворобливих станів ОСОБА_5 , або ознак навмисно викликаних захворювань, експертною комісією не встановлено.

Із часу надходження в установу ОСОБА_7 знаходиться під диспансерним наглядом лікаря медичної частини Харківської установи виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 27), та, згідно даним медичної карти № 789 амбулаторного хворого медичної частини СІЗО, одержує необхідну медикаментозну терапію, яка відповідає діагностованим в нього захворюванням та загальному стану здоров`я.

На даний час стан здоров`я ОСОБА_5 не потребує проведення йому спеціалізованого («специфічного, особливого») лікування у спеціалізованому лікувальному закладі, та із застосуванням спеціального медичного обладнання.

При цьому, суд критично оцінює посилання сторони захисту на сумнівність вищевказаного висновку експертів, оскільки таке посилання ґрунтується виключно на припущеннях та не підтверджено жодними належними та допустимими доказами.

Крім того, у судовому засіданні 06.12.2016 року за клопотанням сторони захисту допитані спеціалісти - співробітники медичної частини Харківського УВП № 27 - в.о. начальника медичної частини ОСОБА_8 (лікар психіатр) та ОСОБА_9 (лікар терапевт), які повідомили суду, що ОСОБА_5 отримає в умовах медичної частини слідчого ізолятору лікування, забезпечується наявними медичними препаратами, та за рекомендацією лікарів медичної частини, додатково йому передають ліки родичі, що також не заперечував ОСОБА_5 у судовому засіданні.

Крім того, ОСОБА_9 повідомила, що у разі стрімкого погіршення стану здоров`я особи, яка перебуває в умовах слідчого ізолятору, така особа обов`язково госпіталізується до медичної лікувальної установи, проте такого стану здоров`я ОСОБА_5 за час перебування в Харківській УВП № 27 не зафіксовано.

Вирішуючи клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченому запобіжного заходу, суд враховує положення ч. 1 ст. 9 Конституції України, за якою чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, а згідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

В рішення Європейського суду з прав людини у справі «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року судом визначено, що будь-яка система обов`язкового тримання під вартою не сумісна за визначенням зі ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Якщо закон встановлює презумпцію щодо обставин, які стосуються підстав тримання під вартою, має бути крім всього, переконливо доведена наявність конкретних обстави, які переважають правило поваги до особистої свободи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Діями обвинуваченого, вчинення яких йому інкримінується, було порушено стандарти охорони прав та інтересів людини, зокрема на забезпечення громадської безпеки. Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для зміни міри запобіжного заходу ОСОБА_5 , оскільки скасування чи зміна запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший, не пов`язаний з позбавленням волі, може призвести до спроб обвинуваченого переховування від суду, або вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_5 , а тому, залишає незмінним запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та продовжує строк тримання під вартою обвинуваченому на шістдесіт днів, вважаючи жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, таким, що не може запобігти вищевказаним ризикам.

На підставі викладеного та керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 372 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:
Клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, передбачений ч. 1 ст. 176 КПК України, не пов`язаний з перебуванням обвинуваченого під вартою, - залишити без задоволення.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на шістдесят днів - до 03 лютого 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1