Справа № 567/876/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 серпня 2017 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Острозі кримінальне провадження № 0000041, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань від 30 січня 2017 року

по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Плужне Ізяславського району Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, не працюючого, відповідно до ст. 89 КК України є таким, що не має судимості,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
сторонами кримінального провадження є:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

встановив
28 січня 2017 року, близько 22 год., ОСОБА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, діючи поза увагою сторонніх осіб, знаходячись на території ТОВ "БІООБЛАДСЕРВІС", що по вул.Ватутіна,2а в с.Бадівка Острозького району Рівненської області, де шляхом відкриття саморобного запираючого пристрою проник до ангару, який знаходиться за вищевказаною адресою, звідки таємно викрав металеві запчастини до автомобіля, які через тривалу експлуатацію являються брухтом чорного металу, загальною вагою 160 кг. ціною по 4,8 грн. за один кілограм, загальною вартістю як брухт чорного металу 768 грн., в послідуючому даним майном розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_5 майнової шкоди на вказану суму.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину визнав повністю та пояснив, що з 2009 по 2013 р. працював в ТОВ "Біообладсервіс", власником якого є ОСОБА_5 . Зазначив, що 28.01.2017р., близько 22 год., перебуваючи на території ТОВ "Біооблатсервіс", з ангару товариства викрав брухт чорного металу. Зазначив, що викрадений металобрухт він перекинув через паркан, завантажив його в автомобіль, яким приїхав, після чого заховав його в лісі. Вказує, що 31.01.2017р. викрадений металобрухт добровільно видав працівникам поліції. Вказує, що вчинив злочин в зв`язку з важким матеріальним становищем, у вчиненому розкаявся та просив суворо його не карати. Зазначає, що на даний час повністю відшкодував завдану шкоду потерпілому.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

Потерпілий - керівник ТОВ "Біооблатсервіс" ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, подав на адресу суду заяву з проханням здійснювати розгляд кримінального провадження в його відсутності. В поданій заяві зазначає, що на даний час претензій до обвинуваченого ОСОБА_3 не має, завдану шкоду йому відшкодовано повністю та просить суд не призначати обвинуваченому суворого покарання.

Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Оцінивши сукупність доказів, суд прийшов до висновку, що дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч. 3 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка) поєднане з проникненням у сховище.

При цьому, суд вважає, що в діях обвинуваченого наявна така кваліфікуюча ознака, як проникнення до сховища, оскільки ОСОБА_3 проник до ангару, що знаходиться на території ТОВ "Біооблатсервіс", діючи поза увагою сторонніх осіб та шляхом відкриття саморобного запираючого пристрою, у зв`язку з чим проникнення до нього було пов`язано з труднощами для ОСОБА_3 і умисел на проникнення до зазначеного сховища у обвинуваченого виник поза його межами.
Відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого та зокрема те, що відповідно до ст. 12 КК України обвинуваченим вчинено тяжкий злочин, за вчинення якого не передбачено інших видів покарання, окрім позбавлення волі.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Беручи до уваги особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_3 одружений, має на утриманні п"ятьох малолітніх дітей, за місцем проживання характеризується позитивно, непрацюючий, на "Д" обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах КЗ "Острозька ЦРЛ" не перебуває, в силу ст.89 КК України рахується не судимим.

Відповідно до ст. 66 КК України, як пом`якшуючі покарання обставини суд враховує, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданої шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно ст.67 КК України, не встановлено.
Водночас, при призначенні покарання суд враховує і думку потерпілого ОСОБА_5 , який просить обвинуваченого суворо не карати.

Дані обставини суд вважає такими, що вказують на можливість виправлення ОСОБА_3 без реального позбавлення волі, але в умовах нагляду за ним та дозволяють звільнити його від відбування покарання з випробуванням і встановленням іспитового строку на підставі ст. 75 КК України та покладенням обов`язків відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
При цьому суд вважає, що саме таке покарання є достатнім для виправлення ОСОБА_3 .

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов потерпілим не заявлено.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог п.5 ч.9 ст. 100 КПК України, згідно якої при вирішенні питання про долю речових доказів і документів, гроші, цінності та інше майно, які були об`єктом кримінального правопорушення, повертаються законним володільцям. Таким чином, викрадений брухт чорного металу слід вважати повернутим потерпілому ОСОБА_5 .

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

засудив
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком три роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік.
Покласти на ОСОБА_3 , відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст.76 КК України обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази - брухт чорного металу загальною вагою 160 кг. вважати повернутим власнику - ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених статтею 394 Кримінального процесуального кодексу України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1