Справа № 472/1075/16-к
Провадження № 1-кп/472/91/16
Веселинівський районний суд Миколаївської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 грудня 2016 року смт. Веселинове

Миколаївської області

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду №1 в смт. Веселинове кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000500 від 17.08.2015 року, за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зубівка Миргородського району Полтавської області, громадянина України, освіта базова загальна середня, не одруженого, який є батьком чотирьох неповнолітніх дітей, не працює, проживає в АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст.89 КК України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

21 липня 2015 року приблизо о 13.00 год. ОСОБА_4 , маючи умисел на шахрайське заволодіння майном, умисно та цілеспрямовано, з корисливим мотивом та з метою незаконного власного збагачення, шляхом зловживання довірою свого знайомого ОСОБА_5 , знаходячись на пасовищі біля с.Звенигородка Веселинівського району Миколаївської області заволодів майном потерпілого ОСОБА_5 , а саме: кобилою рижо-червоної масті вартістю 10 000 грн.

Після заволодіння чужим майном ОСОБА_4 верхи на кобилі поїхав в с. Мостове Доманівського району Миколаївської області, де продав кобилу гр. ОСОБА_6 , а отримані кошти витратив на власні потреби.

Своїми умисними протиправними діями обвинувачений ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальні збитки на загальну суму 10 000,00 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, суду показав, що дійсно влітку 2015 року він прийшов на пасовище до свого знайомого та кума ОСОБА_5 , який випасав худобу людей неподалік с.Звенигородка. В ході розмови, після вживання з потерпілим спиртних напоїв, в нього виник умисел на заволодіння кобилою потерпілого ОСОБА_5 . Використовуючи знайомство та добрі стосунки з потерпілим, він попросив у ОСОБА_5 надати йому кобилу для поїздки до магазину та придбання горілки, пообіцявши незабаром повернутися, хоча насправді він мав за мету продати кобилу, так як йому потрібні були гроші, та не повертатися до потерпілого. Потерпілий ОСОБА_5 дозволив йому взяти кобилу, після чого він сів верхи на кобилу та поїхав до с.Мостове Доманівського району Миколаївської області, де продав кобилу невідомій йому особі за 4500,00 грн., а потім поїхав до м.Миколаєва, а через день поїхав до м.Одеса.

Окрім визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його вина у шахрайському заволодінні майном потерпілого ОСОБА_5 підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

Показаннями потерпілого ОСОБА_5 , який в судовому засіданні суду показав, що влітку 2015 року він попід річкою неподалік с.Звенигородка Веселинівського району Миколаївської області верхи на кобилі пас велику рогату худобу. В період з 13.00 год. по 13 год. 30 хв. до нього на пасовище прийшов знайомий ОСОБА_4 , з яким вони розмовляли та вжили з ним по 150 г. горілки кожен. Під час розмови ОСОБА_4 попросив надати йому кобилу, сказавши, що він поїде до магазину та купить собі шльопанці, пива, а потім повернеться назад до нього. Оскільки він знаходився в дружніх відносинах з ОСОБА_4 та довіряв йому, то він надав йому кобилу для поїздки в магазин, будучи впевненим, що той поверне йому кобилу. Однак, ОСОБА_4 поїхав верхи на його кобилі та не повернувся до нього і не повернув йому кобилу. Він чекав його до наступного дня, проте той не повернув йому кобилу, і тоді він звернувся до правоохоронних органів. Матеріальна шкода йому обвинуваченим не відшкодована.

Даними протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 22.07.2015 року про те, що потерпілий ОСОБА_5 22.07.2015 року звернувся із заявою до правоохоронного органу, в якій повідомив, що 21.07.2015 року на прохання ОСОБА_4 він надав йому коня для поїздки до магазину, проте той не повернув йому коня.

Даними рапорта чергового Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_7 , в якому відображені дані про те, що потерпілий ОСОБА_5 просив правоохоронний орган активізувати розшук ОСОБА_4 , який вчинив злочин.

Даними постанови про визнання речовим доказом, відповідно до якої кобилу рижо-червоного кольору, яка згідно з розпискою знаходиться у жителя с.Мостове Доманівського району Миколаївської області гр. ОСОБА_6 , визнано у даному кримінальному провадженні речовим доказом.

Даними довідки про вартість, виданою фізичною особою - підприємцем ОСОБА_8 , що станом на 21.07.2015 року вартість кобили становила 10 000,00 грн.

Даними розписки гр. ОСОБА_6 від 18.08.2015 року про те, що він зобов`язується зберігати кобилу червоної масті, яку він 21.07.2015 року придбав у незнайомої йому особи.

Оскільки обвинувачений визнав свою вину повністю, то згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України суд за згодою учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та не викликати в судове засідання для допиту свідків. При цьому судом роз`яснено обвинуваченому та потерпілому, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку.

Аналіз та оцінка приведених в своїй сукупності доказів приводить суд до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена і суд вважає можливим дії обвинуваченого кваліфікувати за ч. 1 ст. 190 КК України - як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Таким чином, ОСОБА_4 , переслідуючи корисливий мотив та з метою незаконного власного збагачення, своїми умисними діями, які виразились в заволодінні шляхом зловживання довірою потерпілого ОСОБА_5 належним йому майном - кобилою рижо-червоної масті, та завдавши потерпілому ОСОБА_5 матеріальні збитки на суму 10 000,00 грн., вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.190 КК України.

При призначенні обвинуваченому виду і міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого.

Згідно зі ст.12 КК України вчинений обвинуваченим ОСОБА_4 злочин відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому злочині.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_4 на обліку у лікаря нарколога та психіатра Веселинівської центральної районної лікарні не перебуває, не працює, є батьком чотирьох дітей, однак не надає матеріальну допомогу на утримання своїх дітей, за місцем проживання характеризується з негативної сторони, схильний до пияцтва та правопорушень, від його співмешканки неодноразово надходили скарги до Порічанської сільради з питання зловживань ОСОБА_4 алкогольними напоями та щодо його поведінки в сім`ї.

На підставі наведеного, суд з урахуванням ступеня та характеру суспільної небезпечності вчиненого злочину, пом`якшуючої обставини, даних про особу обвинуваченого, вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження нових злочинів буде покарання у виді обмеження волі.

В ході досудового розслідування потерпілий ОСОБА_5 пред`явив до обвинуваченого ОСОБА_4 позов про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 10 000,00 грн.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 підтримав позовні вимоги в повному об`ємі.

Відповідно до ст.129 КПК України суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, в залежності від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки в повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Суд вважає, що позов потерпілого ОСОБА_5 підлягає задоволенню повністю та є підстави для стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого 10 000, 00 грн. на відшкодування майнової шкоди, оскільки обвинувачений не відшкодував завдані його діями збитки потерпілому, та реальна вартість втраченого майна, необхідна для придбання кобили, становить 10 000,00 грн., що підтверджується даними довідки про вартість, виданою фізичною особою - підприємцем ОСОБА_8 , в разі неможливості повернення потерпілому ОСОБА_5 кобили, яка знаходиться у гр. ОСОБА_6 , жителя АДРЕСА_2 .

Відповідно до ст.100 КПК України речові докази у даному кримінальному провадженні:

- кобилу рижо-червоної масті, яка знаходиться відповідно до розписки на відповідальному зберіганні у гр. ОСОБА_6 , жителя АДРЕСА_2 , необхідно передати потерпілому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає в АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що у даному кримінальному провадженні процесуальних витрат не має, запобіжний захід не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373-374, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, і призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.190 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

Строк покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с.Зубівка Миргородського району Полтавської області, який проживає в АДРЕСА_1 , на користь потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , який проживає в АДРЕСА_1 , 10 000,00 (десять тисяч) гривень на відшкодування матеріальної шкоди в разі неможливості повернення потерпілому ОСОБА_5 кобили, яка знаходиться у гр. ОСОБА_6 , жителя АДРЕСА_2 .

Речові докази у даному кримінальному провадженні:

- кобилу рижо-червоної масті, яка знаходиться відповідно до розписки на відповідальному зберіганні у гр. ОСОБА_6 , жителя АДРЕСА_2 , - передати власнику майна, потерпілому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає в АДРЕСА_1 .

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Миколаївської області через Веселинівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - протягом тридцяти днів з моменту

вручення їй копії судового рішення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, а учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні,- не пізніше наступного дня після ухвалення судового рішення.

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1