АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 197/199/17 Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/258/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 квітня 2017р. м.Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у м.Кривому Розі, кримінальне провадження, відносно:
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кривого Рогу,
який мешкав за адресою:
АДРЕСА_1 , який відбуває покарання,
призначене, 12.06.2014р.. вироком
Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу,
яким його засуджено за ч.2 ст.307 КК України
до покарання у виді позбавлення волі строком на 6р.,
з конфіскацією майна
за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Широківського районного суду Дніпропетровської області від 6 березня 2017р.

6 березня 2017р., Широківський районний суд Дніпропетровської області, розглянувши клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання призначеного 12.06.2014р. вироком Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.307 КК України у виді позбавлення волі строком на 6р., з конфіскацією майна, відмовив у задоволенні клопотання.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8
засуджений ОСОБА_6
захисник ОСОБА_7
представник ШВЦ (№75) ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, оскільки вважає її незаконною, просить ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання засудженого ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, врахував думку учасників процесу, оцінив характеризуючи матеріали, щодо засудженого, урахував тяжкість та обставини вчиненого ним злочину за які ОСОБА_6 відбуває покарання, дійшовши висновку, що підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення не має, оскільки засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення.
Захисник ОСОБА_7 , обґрунтовуючи апеляційну скаргу, просить скасувати ухвалу суду, він вважає, що засуджений ОСОБА_6 відбуваючи покарання в Криворізькій виправній колонії (№80), а пізніше в Широківському виправному центрі (№75), починаючи з другої половини 2015р. своєю зразковою поведінкою і сумлінним ставлення до праці довів своє виправлення.
При цьому, захисник вказує, що суд першої інстанції, відмовляючи ОСОБА_6 в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, не звернув увагу на те, що виправлення засудженого відбувалося поступово, після порушень, допущених в липні-серпні 2015р., він змінив свою поведінку, працює, характеризуєтися позитивно, отримав два заохочення за сумлінну працю.
Крім того, захисник звертає увагу на те, що вказані ним обставини вже були предметом розгляду в суді Дзержинського району м.Кривого Рогу, який 12 жовтня 2016р., дослідивши матеріали особової справи ОСОБА_6 дійшов висновку, що засуджений став на шлях виправлення, у зв`язку з чим застосував до нього заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке покаранням - обмеження волі, тоді, як Широківський районний суд Дніпропетровської області, досліджуючи, ті ж обставини, дійшов протилежного висновку, про те, що засуджений ОСОБА_6 не довів свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці, незаконно відмовивши засудженому у застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Захисник вважає, що відсутність до засудженого зауважень, те, що він постійно працює свідчить про його позитивну характеристику, вказує на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що у Широківському виправному центрі (№75) не створено достатньо умов для перевиховання осіб, оскільки відсутні вакантні посади для працевлаштування, а також організація проведення культурних і спортивних заходів, а проводяться лише лекції щодо внутрішнього розпорядку та законодавства України, які ОСОБА_6 постійно відвідував.
Захисник засудженого ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_7 , в судовому засіданні апеляційної інстанції, повністю підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити, скасувати ухвалу суду першої інстанції, ухвалити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_6 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Засуджений ОСОБА_6 в судовому засіданні апеляційного суду, повністю підтримав апеляційну скаргу свого захисника ОСОБА_7 , просив її задовольнити, скасувати ухвалу суду першої інстанції і застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Прокурор, який брав участь в судовому засіданні при апеляційному розгляді, заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , просив рішення суду першої інстанції про відмову у застосуванні до засудженого ОСОБА_6 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, залишити без змін, оскільки воно є законним і обґрунтованим.
Представник ШВЦ (№75) ОСОБА_9 , в судовому засіданні апеляційної інстанції, заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, характеризувала засудженого посередньо, повідомила, що 18.04.2017р. на ОСОБА_6 була накладено стягнення у виді попередження за невиконання законних вимог адміністрації установи.
Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши захисника ОСОБА_7 , засудженого ОСОБА_6 , вислухавши думку прокурора та представника Широківського виправного центру (№75) ОСОБА_9 , перевіривши матеріали кримінального провадження і проаналізувавши матеріали особової справи відносно засудженого ОСОБА_6 , прослухавши технічний запис судового засідання в порядку підготовки справи до апеляційного розгляду, та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не може бути задоволена, з наступних підстав.
Доводи захисника ОСОБА_7 , щодо незаконности судового рішення, колегія суддів, вважає необґрунтованими, такими, що не підлягають задоволенню.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції, виходячи з вимог ч.2 ст.81 КК України, де зазначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване до засудженого, якщо він сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, дійшов законного висновку, про неможливість застосування до ОСОБА_6 , умовно-дострокового звільнення.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні питання про звільнення ОСОБА_6 умовно-достроково від відбування покарання, ретельно дослідив, в цілому, данні щодо його поведінки і ставлення до праці за весь період відбування покарання, врахував обставини і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, його особистість, і, оцінивши всі обставини у сукупності, дійшов правильного висновку, про те що засуджений своєю поведінкою і ставленням до праці не довів свого виправлення, зважаючи на те, що таке звільнення є правом, а не обов`язком суду.
Суд першої інстанції, обґрунтовано, всебічно враховував данні про поведінку і ставлення до праці засудженого за весь період перебування у місцях відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передував розгляду клопотання.
Колегія судів перевірила досліджені докази на які послався суд першої інстанції в ухвалі, вивчила матеріали особової справи ОСОБА_6 , прослухала технічний запис судового засідання і встановила, що засуджений з 20.10.2014р. знаходився Криворізькому слідчому ізоляторі, з 08.11.2014р. відбував покарання в Криворізькій виправній колонії (№80), з 08.12.2016р. по теперішній час відбуває покарання в Широківському виправному центрі (№75).
За період перебування в установі попереднього ув`язнення ОСОБА_6 характеризувався посередньо, стягнень, заохочень не мав (ар.пр.12,).
За період відбування покарання в Криворізькій виправній колонії (№80) також характеризувався посередньо, мав два заохочення та два стягнення, які погашені за сплином часу (ар.пр.13, ар. особ. спр.14,15-16, 21,30,31,38,45 ч.2).
З 08.12.2016р. по теперішній час він відбуває покарання в Широківському виправному центрі (№75) Дніпропетровської області, де характеризується посередньо, стягнень, заохочень, на час розгляду клопотання не мав, що підтверджується характеристикою з місця відбування покарання (ар.пр.12, ар. особ. спр.27,35,42 ч.2).
На протязі відбування покарання, згідно довідки про стягнення та заохочення, ОСОБА_6 мав стягнення - 27.07.2015р. - 15 діб ДІЗО за вживання спиртних напоїв, 09.08.2015р. - догану за відмову від прибирання дворика в ДІЗО та два заохочення: 25.02.2016р., 06.10.2016р., - подяки за сумлінне ставлення до праці та зразкову поведінку (ар.особ.спр.76 ч.2, ар.пр.13,33), тобто, беручи до уваги, період відбування покарання ОСОБА_6 не характеризувався позитивно (ар.пр.12, 35, 36).
Засуджений не працевлаштований із-за відсутності вакантних посад та небажанням працювати. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи з метою встановлення з ним неслужбових стосунків.
В характеристиках зазначається, що засуджений до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через власну неорганізованість, виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок (ар.пр.12, ар. особ. спр.42 ч.2).
Суд першої інстанції, вивчаючи обставини, у цілому, щодо умовно-дострокового звільнення засудженого врахував і те, що 19.12.2014р. до ОСОБА_6 ухвалою Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області була застосована ст.6 Закону України "Про амністію у 2014 році" і невідбута частина покарання була скорочена наполовину ( ар. пр.21-22, ар.особ. спр.13 ч.1), а 13.06.2016р. ОСОБА_6 ухвалою Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області, на підставі ч.5 ст.72 КК України, у строк відбування покарання було зараховано строк попереднього ув`язнення, з 11.12.2013р. по 18.12.2013р. включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (ар.пр.23-24, ар.особ.спр. 14 ч.1).
20.10.2016р. ОСОБА_6 ухвалою Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області не відбуту частину покарання у виді позбавлення волі 11міс. 18 дн. замінено на більш м`яке покарання - обмеження волі (ар.пр.25, ар. особ. спр. 15 ч.1).
Доводи захисника про те, що 12.10.2016р. суд Дзержинського району м.Кривого Рогу, дослідивши матеріали особової справи ОСОБА_6 дійшов висновку, що засуджений став на шлях виправлення, у зв`язку з чим застосував до нього заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеження волі, а Широківський районний суд Дніпропетровської області, досліджуючи, ті ж обставини, дійшов протилежного висновку, про те, що засуджений ОСОБА_6 не довів свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці, колегія суддів вважає безпідставними і надуманими.
Заміна не відбутої частини покарання більш м`яким, виходячи з вимог ст.82 КК України, можлива при двох умовах: після фактичного відбуття засудженим певного строку покарання, пов`язаного зі ступенем тяжкості вчиненого злочину, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, згідно ст.81 КК України також можливо за наявності двох умов: фактичне відбуття певного строку покарання, пов`язаного зі ступенем тяжкості вчиненого злочину, доведення засудженим свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Дзержинський районний суд м.Кривого Рогу, розглядаючи клопотання матері засудженого ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , дослідивши в судовому засіданні всі обставини справи, дійшов висновку, що засуджений тільки став на шлях виправлення, тоді, як Широківський районний суд Дніпропетровської області, досліджуючи особу засудженого, його поведінку і ставлення до праці за весь період відбування покарання, дійшов висновку, що на час розгляду клопотання про умовно-дострокове звільнення, ОСОБА_6 , не довів свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Колегія суддів, виходячи з вимог ст.81 КК України, де зазначено, що при застосуванні умовно-дострокового звільнення від покарання вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого, оцінивши, у сукупності, всі обставини, щодо клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання погоджується із висновком суду першої інстанції, про відсутність підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки він не довів свого виправлення.
Колегія суддів враховує також і те, що 18 квітня 2017р. до засудженого було застосовано стягнення у виді попередження за невиконання законних вимог адміністрації установи, що підтверджено постановою Широківського виправного центру (№75) (ар.особ. спр.74, 76, ч.2).
З огляду на зазначене, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 законним, обґрунтованим, вмотивованим і не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 .
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 539 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а ухвалу Широківського районного суду Дніпропетровської області від 6 березня 2017р., якою засудженому ОСОБА_6 відмовлено у задоволенні клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, призначеного, 12.06.2014р. вироком Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.307 КК України у виді позбавлення волі строком на 6р. з конфіскацією майна - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4