Справа№ 639/9081/15-к
н/п 1-кп/640/332/17
ВИРОК
іменем України

24.01.2017 Київський районний суд м. Харкова у складі
головуючого - судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
потерпілого - ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, дітей не має, освіта середня-спеціальна, в силу ст. 89 КК України не судимого, зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 185 КК України визнав повністю та пояснив, що дійсно здійснив злочин, який йому інкриміновано та зазначено в обвинувальному акті, обставини злочину не спорював, пояснив причини та обставини скоєного.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування злочинів при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши їм положення ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які нікім не оспорюються та розглянути справу на підставі ч.3 ст. 349 КПК України. Обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.
За таких обставин суд вважає, що винність ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України доведена у повному обсязі.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне дії ОСОБА_4 кваліфікувати за ч.1 ст. 185 КК України, тому що він вчинив умисні дії, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка).
Згідно ст. 65 КК України, особі, що вчинила злочин, призначається покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує характер, ступінь тяжкості та суспільної небезпеки скоєного, пом`якшуючі покарання обставини, дані про його особу, позицію потерпілого.
Судом також встановлено, що ОСОБА_4 судимий 04.04.2013 року Пушкінським судом Московської області за ч.2 ст. 166 РФ до 1 року позбавлення волі, на обліку у лікаря - психіатра та нарколога не перебуває, не одружений, дітей не має, офіційно не працюючий, характеризується за місцем мешкання посередньо.
Судом також враховано, що відносно ОСОБА_4 постановлено вирок 01.11.2016 року Київським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 185 КК України, згідно якого ОСОБА_4 визнаний винним за ч.2 ст. 185 КК України та йому призначено покарання за ч.2 ст. 185 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 71 КК України шляхом частково приєднання невідбутої частини покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.12.2015 року остаточно призначено покарання у вигляді 2 років 1 місяця позбавлення волі. Даних про набрання вироку від 01.11.2016 року законної сили у суду немає, справа за апеляційною скаргою перебуває в Апеляційному суді Харківської області.
Таким чином, враховуючи, що дана справа, яка є предметом даного розгляду тривалий час перебуває на розгляді в судах м. Харкова суд приходить до висновку про розгляд справи відносно ОСОБА_4 в даному судовому засіданні на підставі даних, які містяться в матеріалах справи.
При цьому суд зазначає, що наявність відносно ОСОБА_4 іншого вироку, що не набрав законної сили, не є перешкодою для винесення вироку по справі, що розглядається, враховуючи п.11 ч.1 ст. 537 КПК України, якою передбачена можливість суду під час виконання вироків вирішувати питання про застосування покарання за наявністю кількох вироків.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує його відношення до вчиненого, визнання своєї провини, позицію потерпілого, дані про особу обвинуваченого, і вважає за необхідне обрати покарання в межах санкцій статей, інкримінованих йому, а саме у вигляді позбавлення волі, і саме така міра покарання буде достатньою та необхідною для його виправлення. Підстав для застосування вимог ст. 75 КК України суд не вбачає, враховуючи обставини вчиненого, особу обвинуваченого та позицію потерпілого з даного питання.
Вирішуючи питання щодо обрання міри запобіжного заходу ОСОБА_4 до набрання законної сили вироком суду, судом враховано, що він засуджується за санкцією статті, що йому інкриміноване у вигляді позбавлення волі, для виконання вироку суду, при цьому врахований його вік та стан здоров`я, відсутність утриманців, відсутність даних про постійне місця роботи, його репутацію та майновий стан, розмір майнової шкоди, у завданні якої він обвинувачується.
Враховуючи, що жоден інший запобіжний захід не забезпечує запобігання спробам обвинуваченого вчинити інше кримінальне правопорушення, а також, для виконання даного вироку, суд застосовує до обвинуваченого виключну міру запобіжного заходу тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
Суд також вважає за необхідне керуючись ст.ст. 118, 122, 124 КПК України стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення експертизи у розмірі 768 грн.
Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання по ч.1 ст. 185 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили, але не більше двох місяців ( до 25 березня 2017 року), ОСОБА_4 обрати у вигляді тримання під вартою у слідчому ізоляторі міста Харкова.
Строк відбування покарання обчислювати з дня обрання запобіжного заходу, тобто з 24 січня 2017 року, зарахувавши час перебування під вартою в час відбуття покарання, при цьому враховувати вимоги ч.5 ст. 72 КК України ( в редакції Закону України від 25.11.2015 року № 838-VIII) із розрахунку один день попереднього ув*язнення за два дні позбавлення волі, по день набрання вироком законної сили.
Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити у зв*язку з визнанням його ОСОБА_4 в повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати за проведення експертиз у розмірі 768 грн.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий ОСОБА_1