справа №176/949/16-к
провадження №1-кп/176/9/17
В И Р О К
Іменем України
20 червня 2017 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області

у складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

перекладача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Жовті Води кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Охотського Нижньогірського району Автономної Республіки Крим, громадянина України, із професійно-технічною освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого 15 жовтня 1997 року Нижньогірським районним судом Автономної Республіки Крим за ч. 1 ст. 140 КК України (1960 року) до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік; 06 травня 1998 року Нижньогірським районним судом Автономної Республіки Крим за ч. 3 ст. 140, ч. 3 ст. 81, ст.ст. 42, 43 КК України (1960 року) до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 21 жовтня 2003 року Первомайським міським судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі; 14 грудня 2004 року Джанкойським міським судом Автономної Республіки Крим за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 25 травня 2009 року Нижньогірським районним судом Автономної Республіки Крим за ч. 1 ст. 162 КК України до штрафу в розмірі 900 гривень; 29 липня 2010 року Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст.ст. 70, 71 КК України до 3 років 6 місяців 30 днів позбавлення волі; 12 травня 2011 року Нижньогірським районним судом Автономної Республіки Крим за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 395, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 297 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 жовтня 2015 року за №0001068, 05 січня 2016 року за №0000013,-

за участю сторін кримінального провадження: прокурора Жовтоводської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 08 жовтня 2015 року в нічний час доби, більш точного часу не встановлено, прибув до домоволодіння АДРЕСА_3 , належного ОСОБА_7 , де у нього раптово виник умисел направлений та таємне, повторне викрадення майна, поєднаного з проникненням до іншого приміщення.

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до іншого приміщення, діючи корисно, з метою наживи, обвинувачений відразу ж, скориставшись темним часом доби, відсутністю власника домоволодіння та упевнившись, що його дії ніхто не бачить та не може контролювати, переліз через паркан, яким огороджена територія вказаного домоволодіння. Після чого, шляхом відкручування гвинтового замка до вхідних дверей гаражу, ОСОБА_4 проник до даного приміщення, звідки таємно, повторно викрав бензопилу «STIHL MS 180», вартістю 2915 гривень 60 копійок та інші дрібні речі, які не представляють для потерпілого ОСОБА_7 матеріальної цінності.

Заволодівши викраденим обвинувачений з місця вчинення кримінального правопорушення зник, заподіявши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 2915 гривень 60 копійок.

Крім того, ОСОБА_4 27 грудня 2015 року в нічний час доби, точного часу не встановлено, маючи корисливий умисел, сплямований на заволодіння будь-яким чужим майном, прибув на територію кладовища «Кулинівське», розташованого у місті Жовті Води Дніпропетровської області.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння будь-яким чужим майном, діючи умисно, з корисливих мотивів, скориставшись темним часом доби та упевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та не може контролювати, з метою незаконного заволодіння предметами, що знаходяться на могилі, для їх подальшого продажу, ігноруючи загальноприйняті моральні принципи та релігійні традиції, ОСОБА_4 , шляхом демонтування, зняв бюст з могили покійного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який виготовлено з кольорового металу.

Після цього, обвинувачений із зазначеним бюстом з місця вчинення злочину зник, розпорядився ним на власний розсуд, завдавши матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_9 на загальну суму 23000 гривень.

Обвинувачений у судовому засіданні категорично заперечував свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 297 КК України. Суду пояснив, що дані злочини він не скоював. Зазначив, що працівники поліції під час досудового розслідування змушували його зізнатися у вчиненні даних кримінальних правопорушень за допомогою психологічного примусу. У слідчих експериментах, які проводились 07 березня 2016 року та 15 березня 2016 року, він приймав участь також під примусом і показував все, що до цього йому говорили працівники поліції. Натомість вказав, що з вересня 2015 року по січень 2016 року він проживав в квартирі АДРЕСА_4 , яку винаймав у жінки на ім`я ОСОБА_10 . При цьому пояснив, що іноді виїжджав навідати сім`ю за місцем своєї реєстрації. Приблизно у жовтні 2015 року, точної дати не пам`ятає, повернувшись після чергового від`їзду, побачив, що у квартирі яку він винаймає знаходиться господарка ОСОБА_10 . Крім того, в залі квартири лежали різного роду речі, серед яких і бензопила марки «STIHL MS-180», болгарка, відрізні диски, електроди, ключі інструментальні, лещата, палатка, німецький шолом часів Другої світової війни. Елла сказала йому, що вказані речі належать їй та попросила його допомоги у продажу, взамін обіцяла надати частину виручених від продажу коштів. Оскільки на той час йому не було відомо, що дані речі є краденими, а кошти необхідні для придбання наркотичних засобів, він погодився допомогти у продажу даних речей. Після цього ОСОБА_10 познайомила його з ОСОБА_11 , з якою він домовився разом продати бензопилу марки «STIHL MS-180». В той же день, ОСОБА_11 подзвонила своєму брату ОСОБА_12 , якому запропонувала купити вказану бензопилу за 800 гривень, на що останній погодився. Приблизно в обідню пору, він та ОСОБА_13 віднесли дану бензопилу ОСОБА_12 , однак останній заплатив їм лише 300 гривень, які віддав безпосередньо ОСОБА_13 , зазначивши при цьому, що остання винна йому 500 гривень. Також обвинувачений пояснив, що йому стало відомо про те, що дана бензопила та інші речі були викрадені лише після затримання працівниками поліції.

Крім того, обвинувачений показав, що приблизно в жовтні-листопаді 2015 року він знаходивсь в гостях у свого знайомого ОСОБА_14 , який проживає по АДРЕСА_5 . Там же він познайомився з хлопцем на ім`я ОСОБА_15 , який попросив у нього допомоги продати скульптуру із кольорового металу, що зберігається в гаражі його дядька. Необхідність продажу даної скульптури ОСОБА_15 пояснив тим, що вона містить комуністичну символіку, а тому, нібито, підпадає під новий закон «про декомунізацію». Також сказав, що дану скульптуру необхідно продати за межами міста Жовті Води, оскільки його дядька знає багато людей в місті. Погодившись на пропозицію ОСОБА_15 , він через своїх знайомих в Кіровоградській області познайомився з ОСОБА_16 , якому і продав дану скульптуру. 05 січня 2016 року, знову прийшовши в гості до свого знайомого ОСОБА_14 , він був затриманий працівниками поліції ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , від яких йому стало відомо, що продана ним скульптура викрадена з могили розташованої на кладовищі «Кулинівське» в місті Жовті Води Дніпропетровської області. Після цього працівники поліції змушували його взяти на себе вину у вчинені зазначеного злочину. Так, знаючи, що він являється наркозалежним, обіцяли надати наркотичні засоби в обмін на викривальні покази у вчиненні ним даного правопорушення. Під час відтворення обстановки та обставин події за його участі він не показав точно могили з якої викрадено бюст, а лише вказав на чотири могили, оскільки не вчиняв даного злочину, діяв за вказівкою працівників поліції.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 , просив суд виправдати останнього за відсутністю в його діях складу злочину. Приходячи до такого висновку, захисник просив суд звернути увагу на те, що під час слідчого експеременту, який проводився 15 березня 2016 року, обвинувачений ОСОБА_4 вказував на чотири могили з яких він, нібито, викрав металеві вироби, тоді як у даному кримінальному провадженню йому ставиться за провину лише епізод з викрадення металевого бюсту з могили покійного ОСОБА_19 . На думку захисника, дана обставина свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_4 під час проведення вказано слідчого експеремента навмисне себе обмовляв, говорячи та показуючи те, що йому зазделегідь сказали працівники поліції. Крім того, деякі докази надані стороною обвинувачення є недопустимими, оскільки не відповідають ч.7 ст. 225 КПК України. Так, при складенні протоколу пред`явлення речі з індивідуальними ознаками для впізнання (т.2 а.с.п.171) та протокол огляду від 5 січня 2016 року (т. 2 а.с.п. 168) були відсутні поняті. До того ж протоколи слідчих експериментів не можуть бути прийняті судом як докази вини обвинуваченому, оскільки даний протокол лише відтворення пояснень обвинуваченого, що заперечувались останнім у суді. Крім того, жодних відбитків пальців, чи то інших прямих доказів вини обвинуваченого суду не надано.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини та доводи сторони захисту, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 297 КК України, є повністю доведеною та підтверджується наступними доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_7 у судовому засіданні дав показання про те, що він являється власником домоволодіння АДРЕСА_3 . 09 жовтня 2015 року прийшовши до гаражу вказаного домоволодіння він побачив, що двері до гаражу відчинені. Зайшовши до приміщення гаражу він помітив зникнення бензопила марки «STIHL MS-180» та деяких інструментів, які не представляють для нього матеріальної цінності. Також був відчинений автомобіль, але ні в середині автомобіля ні в самому гаражу, крім названих речей, більш нічого не зникло.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 суду показав, що на кладовищі «Кулинівське», яке розташоване в місті Жовті Води Дніпропетровської області, неподалік входу, похований його дід ОСОБА_8 (5 могила від паркана), на могилі якого був розташований бронзовий бюст, приблизно висотою 1 м. 20 см. та довжиною 40 см., виготовлений на замовлення в 80-х роках 20-го століття, з орієнтовною ціною на теперішній час 20-23 тисячі гривень. У грудні 2015 року, точної дати не пам`ятає, йому зателефонували знайомі та повідомили, що бюст з могили діда викрадений. Впевнившись у зазначеному, він звернувся до Жовтоводсько міського відділу поліції. Пізніше, працівниками поліції виявлено вже розпиляну частину вказаного бюсту, яку він впізнав за характерними ознаками.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду показав, що приблизно в середині жовтня 2015 року йому зателефонувала сестра ОСОБА_13 і запропонувала купити бензопилу. Після обіду він зустрівся із сестрою, разом із якою прийшов обвинувачений ОСОБА_4 . Обвинувачений запропонував купити у нього бензопилу за 800 гривень, при цьому сказав, що документи на бензопилу принесе пізніше. Свідок зазначив, що він сплатив обвинуваченому 300 гривень, решту суми, за досягнутої між ним та обвинуваченим домовленістю, в розмірі 500 гривень, він мав сплатити ОСОБА_4 після того як останній віддасть йому документи на бензопилу. При цьому, ОСОБА_4 так і не надав йому зазначених документів, а тому решту домовленої суми він йому не сплатив.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_20 суду показав, що приблизно на початку весни 2016 року, точного періоду часу він не пам`ятає, до нього прийшов обвинувачений ОСОБА_4 , якого він тоді бачив вперше, та запропонував йому купити металеві труби та різак по металу. Разом із обвинуваченим прийшла також раніше йому незнайома жінка, яку він не розглядів, оскільки вона насунула на лице головний убір (бейсболку), при цьому пам`ятає, що на вигляд їй було біля 40 років. Також свідок пояснив, що він погодився на пропозицію ОСОБА_4 та купив запропоновані останнім речі, заплативши за них 100 гривень, при цьому зазначив, що гроші передав жінці, яка прийшла з обвинуваченим. Сам обвинувачений в цей час стояв поряд та мовчав.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду показала, що приблизно у вересні-жовтні 2015 року, перебуваючи вдома у своєї подруги ОСОБА_21 , яка проживає по АДРЕСА_3 , точна адреса їй невідома, вона познайомилась з обвинуваченим у даному кримінальному провадженні, який представився їй ОСОБА_14 . Тоді ж обвинувачений попросив її допомогти віднести на пункт прийому металобрухту сумки в яких, за його словами, знаходились металеві вироби, які він мав намір продати. Незнаючі, що дійсно знаходилось в даних сумках вона погодилась та допомогла обвинуваченому. Також свідок показала, що в цей же день обвинувачений попросив у неї допомоги у продажі бензопили, яку він зберігав у квартирі їхньої спільної знайомої ОСОБА_21 . Погодившись на пропозицію обвинуваченого, приблизно в обідній період доби, вона зателефонувала своєму братові ОСОБА_12 , який проживає в квартирі АДРЕСА_6 , що неподалік магазину «1001 дрібниці», та запропонувала останньому придбати вказану бензопилу. Після цього вона та обвинувачений забрали з квартири їх спільної знайомої Елли бензопилу та віднесли до її брата ОСОБА_12 і продали останньому за 300 гривень. На отримані гроші вони із обвинуваченим, придбали собі наркотичні засоби.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_22 суду показав, що в березні 2016 року, точної дати він не пам`ятає, працівники поліції запросили його бути понятим під час слідчого експерименту, який проводився у домоволодінні АДРЕСА_3 за участі обвинуваченого ОСОБА_4 . Слідчий експеримент проводився в формі діалогу, під час якого обвинувачений ОСОБА_4 розповідав яким чином він проник до вказаного домоволодіння, яким чином він відчинив двері гаража та де саме знаходилася бензопила, яку він викрав. Також обвинувачений відповідав на інші питання працівників поліції, зміст яких свідок не пам`ятає. При цьому, свідок зазначив, що під час даного слідчого експерименту обвинувачений ОСОБА_4 однією рукою був прикований наручниками до працівника поліції та постійно знаходився в нього на виду. Водночас він не помітив того, щоб до ОСОБА_4 застосовувався будь-який тиск збоку працівників поліції. Після закінчення слідчого експерименту він та інший понятий, який постійно перебував біля нього, підписали протокол складений слідчим. Чи підписував вказаний протокол обвинувачений він не пам`ятає, як і не пам`ятає чи був присутній під час даного слідчого експерименту адвокат обвинуваченого.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_23 суду показала, що являється сусідкою потерпілого ОСОБА_7 і стосунки між ними нормальні. Також їй відомо, що восени 2015 року у ОСОБА_7 із гаража його домоволодіння за адресою АДРЕСА_3 , викрали бензопилу та ще деякі речі, які саме вона не пам`ятає. Приблизно у березні 2016 року працівники поліції запросили її бути понятим під час слідчого експерименту, який проводився у даному приміщенні за участі обвинуваченого ОСОБА_4 . Під час слідчого експерименту обвинувачений ОСОБА_4 однією рукою був прикований наручниками до працівника поліції. Водночас свідок зазначила, що не помітила щоб до обвинуваченого застосовувався будь-яки психологічний або фізичний тиск. Обвинувачений самостійно розповідав яким чином він проник до вказаного домоволодіння, показував якою дорогою він йшов до гаража та яким чином він відчинив двері гаража, при цьому жодна особа не вказувала йому, що треба говорити чи показувати. Працівники поліції фіксували все, що розповідав обвинувачений до протоколу. В кінці слідчого експерименту вона прочитала складений працівниками поліції протокол та, впевнившись, що все написане там відповідає дійсності, поставила на ньому свій підпис.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 суду показав, що він проживає за адресою АДРЕСА_7 . 28 грудня 2015 року, близько опівдня, до нього до дому, на автомобілі «ВАЗ-2106», приїхав обвинувачений ОСОБА_4 та малознайомий йому ОСОБА_24 , прізвище якого він не знає. Вказані особи привезли нерівні шматки попиляного металу, розміром приблизно від 10 до 30 см., загальною вагою близько 70 кг., які з різних сторін були жовтого та чорного кольору зовні, схожі на бронзу або латунь, один шматок візуально нагадував форму волосся. Обвинувачений ОСОБА_4 запропонував йому купити у них вказані шматки металу, що, за його словами, вони взяли в гаражі дядька. Оскільки він скуповував метал для особистих цілей то погодився на пропозицію обвинуваченого ОСОБА_4 , заплативши останньому за весь метал 3500 гривень. Пізніше, до нього приїхали працівники поліції і він їм добровільно віддав вказані шматки металу, які на той час в нього ще залишались. Решта частина була ним вже продана невідомим особам.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_25 суду показав, що він проживає за адресою АДРЕСА_8 . В ранці 28 грудня 2015 року до нього до дому, на автомобілі «ВАЗ-2106», приїхав обвинувачений ОСОБА_4 з раніше йому невідомою особою ОСОБА_24 . Обвинувачений ОСОБА_4 попросив дозволу розпиляти у нього вдома металевий бюст, який, за словами останнього, взяв в гаражі свого знайомого. Після цього, він дозволив їм розпиляти вказаний бюст в сараї, який розташований на території його домоволодіння. Розпилювали вони болгаркою, яку привезли із собою, при цьому хто саме пиляв він не бачив, оскільки в цей час займався домашнім господарством. Розпилявши вказаний металевий бюст, ОСОБА_4 запитав у нього куди можна продати шматки металу. Свідок пояснив, що він вказав їм на адресу ОСОБА_16 , оскільки знав, що той займається скупкою металу. При цьому, свідок зазначив, що сам бюст він не бачив, як і не бачив на які шматки він був розпиляний.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_26 суду показав, що він являється власником автомобіля марки «ВАЗ-2106», білого кольору. Приблизно в жовтні 2015 року, використовуючи даний транспортний засіб, як таксі, він познайомився з обвинуваченим ОСОБА_4 , який просив іноді возити його по особистим справам. Приблизно в кінці грудня 2015 року, в денний період часу, йому на мобільний телефон подзвонив ОСОБА_4 і попросив вночі забрати його неподалік автобусної зупинки, біля будинку 2-4 по вулиці Маяковського в місті Жовті Води Дніпропетровської області та відвезти до села Олександрівка Петрівського району Кіровоградської області. Близько 2-3 години ночі наступної доби він приїхав на вказане місце та забрав обвинуваченого. Забравши ОСОБА_4 , за вказівкою останнього, він повернув праворуч від автобусної зупинки та поїхав у бік газового господарства, де знаходився пустир. Зупинившись на пустирю, ОСОБА_4 вийшов та поклав до багажного відділення автомобіля невідомий йому предмет завернутий у килим, який перед цим лежав в траві біля ґрунтової дороги. При цьому, не стверджуючи напевно, свідок вважає, що ОСОБА_4 хтось допомагав, оскільки, знаходячись всередині автомобіля, за його відчуттям вказаний предмет важив 50-60 кг. і обвинувачений фізично мабуть не мав можливості самостійно його підняти. Крім того, свідок зазначив, що знаходитися весь час в всередині автомобіля і, оскільки був нічний період доби, а вулиця не освітлювалась, він не бачити ні що саме за предмет ОСОБА_4 поклали до багажника автомобіля, ні саму особу, яка могла йому допомагати. Потім ОСОБА_4 сказав йому куди саме їхати у селі Олександрівка Петрівського району Кіровоградської області, де обвинувачений, за його словами, планував продати вказаний предмет. Приблизно о 6 годині ранку вони приїхавши в зазначений населений пункт та зупинилися біля торгового павільйону. Після чого обвинувачений зателефонував своєму знайомому, якого свідок не знає, та попросив того підійти до вказаного торгового вагончику щоб показати куди їм треба їхати, оскільки обвинувачений не пам`ятав. Через деякий час знайомий ОСОБА_4 підійшов та сів до них в автомобіль. Під час руху автомобіля даний чоловік показував йому куди треба їхати, а потім вказав на будинок, біля якого вони зупинились. Зупинившись біля вказаного будинку ОСОБА_4 та його знайомий вийшли з автомобіля, відкрили багажник і дістали звідти завернутий в килим предмет, після чого понесли його до гаражу вказаного будинку. При цьому, свідок зазначив, що він сам з автомобіля не виходив, залишаючись весь час всередині. Також він чув як вказані особи болгаркою щось розпилювали в гаражі. За деякий час ОСОБА_4 та його знайомий повернулись і знову поклали до багажного відділення автомобіля зазначений предмет завернутий у килим, який вже був розпиляний, оскільки його об`єм був меншим. Після цього вони сіли в автомобіль та сказали йому їхали до будинку за іншою адресою на яку вказав знайомий ОСОБА_4 . Приїхавши до зазначеного будинку, знайомий ОСОБА_4 зателефонував господарю даного будинку, але останнього не було вдома і їм довелося чекати близько 20 хвилин. Коли прийшов господар будинку, ОСОБА_4 та його знайомий про щось з ним розмовляли, приблизно 15 хвилин, після чого дістали з багажника завернутий в килим предмет та занесли на подвір`я вказаного будинку. Приблизно о 12 годині дня він та ОСОБА_4 повернулися в місто Жовті Води Дніпропетровської області, при цьому останній заплатив йому за перевезення приблизно 1300-1500 гривень.
Окрім того, вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях підтверджується письмовими доказами, наданими стороною обвинувачення, а саме:
- протоколом огляду від 09 жовтня 2015 року з доданою до нього фототаблицею, із якого вбачається, що 09 жовтня 2015 року, з 09 години 10 хвилин до 09 години 50 хвилин, за участі потерпілого ОСОБА_7 та в присутності понятих ОСОБА_23 , ОСОБА_22 , проведено огляд території домоволодіння АДРЕСА_3 , в ході якого виявлено пошкодження на навісному та гвинтовому замках, що знаходяться на вхідних дверях гаражу, розташованого в північній стороні вказаного домоволодіння /т. 1 а.с.п. 85-87/;
- протоколом огляду від 09 жовтня 2015 року, із якого вбачається, що 09 жовтня 2015 року, з 17 години 15 хвилин до 17 годи 45 хвилин, за участю потерпілого ОСОБА_7 та ОСОБА_20 , проведено огляд та вилучено два предмет, один з яких представляє собою предмет циліндричної форми з отворами по краям, а другий зовні схожий на газовий різак /т. 1, а.к.п. 88/;
- протоколом огляду від 08 січня 2016 року, із якого вбачається, що 08 січня 2016 року, з 12 години 15 хвилин до 12 години 30 хвилин, за участю ОСОБА_12 було проведено огляд та вилучено бензопилу марки «STIHL MS-180» з комплектуючими до неї деталями /т. 1, а.с.п. 92/;
- висновком судово-товарознавчої експертизи від 13 січня 2016 року, із якої вбачається, що залишкова вартість, наданої на дослідження, бензопили марки «STIHL MS-180», з урахуванням зносу, станом на 09 жовтня 2015 року, складає 2915 гривень 60 копійок /т. 1, а.с.п. 95-98/;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05 березня 2016 року, з якого вбачається, що 05 березня 2016 року, з 13 години 00 хвилин до 13 години 15 хвилин, в присутності понятих ОСОБА_27 та ОСОБА_28 , свідок ОСОБА_20 впізнав ОСОБА_4 як особу, яка 09 жовтня 2015 року продала йому металеву трубу та різак по металу /т. 1, а.с.п. 119/;
- постановою про залучення до кримінального провадження речових доказів від 07 березня 2016 року, з якої вбачається, що різак по металу і шматок алюмінієвої труби, оглянуті та вилучені 09 жовтня 2015 року у ОСОБА_20 , а також бензопила марки «STIHL MS-180», оглянута та вилучена 08 січня 2016 року у ОСОБА_12 , визнані речовими доказами по кримінальному провадженню №0001068 та передані на зберігання під розписку потерпілому ОСОБА_7 /т. 1, а.с.п. 121/;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 07 березня 2016 року, з якого вбачається, що 07 березня 2016 року, з 13 години 15 хвилин по 13 годину 32 хвилини, за участі підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_29 та потерпілого ОСОБА_7 , а також в присутності понятих ОСОБА_23 та ОСОБА_22 , підозрюваний ОСОБА_4 добровільно показував та детально розповідав обставини вчинення ним крадіжки речей в гаражі домоволодінні АДРЕСА_3 , які належать потерпілому ОСОБА_7 , а саме бензопили «STIHL MS-180», дрібних інструментів та металобрухту. Підозрюваний ОСОБА_4 детально пояснював в котрий період доби та яким способом він проник на територію вказаного домоволодіння, якою дорогою пройшов та яким чином відчинив двері гаража /т. 1, а.с.п. 124-127/.
- довідкою КП «Ритуальні послуги» №05 від 22 січня 2016 року видана ОСОБА_9 , із якої вбачається, що останній являється онуком ОСОБА_8 , 1909 року народження, похованого на кладовищі «Кулинівське», що розташоване в місті Жовті Води Дніпропетровської області /т. 2, а.к.п. 167/.
- протоколом огляду від 12 січня 2016 року, із якого вбачається, що 12 січня 2016 року, з 12 години 05 хвилин по 12 годину 30 хвилин, за участю ОСОБА_16 , було проведено огляд та вилучено предмет, який по формі нагадує частину голови, а саме ліву потилицю, маківку та ліве вухо /т. 2, а.с.п. 170/
- постановою про залучення до кримінального провадження речових доказів від 19 лютого 2016 року, із якої вбачається, що предмет схожий на частину голови, виготовлений з кольорового металу, оглянутий та вилучений 12 січня 2016 року у ОСОБА_16 , визнаний речовим доказом по кримінальному провадженню №0000013 та переданий на зберігання до Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області /т. 2 а.с.п. 172/;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 15 березня 2016 року та запису з відеонакопичувача до нього (що відтворювалось і переглядалось у судовому засіданні), з якого вбачається, що 15 березня 2016 року, з 16 години 50 хвилин по 17 годину 30 хвилини, за участі підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_6 , а також в присутності понятих ОСОБА_30 та ОСОБА_31 , підозрюваний ОСОБА_4 добровільно показував та детально розповідав, як він, знаходячись на території кладовища «Кулинівське», розташованого в місті Жовті Води Дніпропетровської області, вчиняв крадіжку металевих бюстів та металевих виробів з могил покійних ОСОБА_32 , ОСОБА_8 , ОСОБА_33 та ОСОБА_34 .
Зазначені докази, надані стороною обвинувачення, на підтвердження винуватості ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 287 КК України, суд вважає належними та допустимими.
При цьому, суд визнає обґрунтованими посилання сторони захисту на недопустимість, як доказів протоколу огляду від 05 січня 2016 року, із якого вбачається, що 05 січня 2016 року, з 13 години 40 хвилин до 13 години 57 хвилин, за участі потерпілого ОСОБА_9 , проведено огляд могили покійного ОСОБА_8 , яка знаходиться на території кладовища «Кулинівське», що розташоване в місті Жовті Води Дніпропетровської області, в ході якого виявлено, що на вказаній могилі відсутній бюст, виготовлений із кольорового металу /т. 2, а.к.п. 168/ та протоколу пред`явлення речі з індивідуальними ознаками для впізнання від 17 лютого 2016 року, із якого вбачається, що 17 лютого 2016 року, з 09 години 30 хвилин по 09 годину 49 хвилин, потерпілий ОСОБА_9 впізнав наданий йому на огляд предмет, як частину бюсту з могили померлого діда ОСОБА_8 /т. 2 а.к.п. 171/. Так, згідно ч.7 ст. 223 КПК України слідчий, прокурор зобов`язаний запросити не менше двох незаінтересованих осіб (понятих) для проведення, крім іншого і слідчого експерименту, при цьому обшук та огляд житла чи іншого володіння особи, обшук особи здійснюються з обов`язковою участю не менше двох понятих. Із зазначених документів вбачається, що при проведенні вказаних слідчих дій поняті не були присутні, у зв`язку із чим за вимогами ст.ст. 87, 89 КПК України дані докази є недопустимими.
Однак, не дивлячись на визнання недопустимими окремих доказів, винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185 КК України та ч.3 ст. 297 КК України знайшла своє підтвердження під час судового розгляду. Так, винність обвинуваченого у вчиненні незаконного заволодіння предметами, що знаходяться на могилі, вчиненому із корисливих мотивів, доводиться показами допитаних у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_16 , ОСОБА_26 , а також протоколом огляду від 12 січня 2016 року, протоколом проведення слідчого експерименту від 15 березня 2016 року та запису з відеонакопичувача до нього (що відтворювалось і переглядалось у судовому засіданні).
Невизнання обвинуваченим своєї вини судом розцінюється як спосіб захисту і прагнення уникнути кримінальної відповідальності. Показання обвинуваченого повністю спростовуються зазначеними показами потерпілих, свідків, матеріалами кримінального провадження.
Твердження обвинуваченого ОСОБА_4 з приводу того, що працівники поліції під час проведення даного слідчого експерименту здійснювали на нього психологічний тиск та вказували йому, що треба показувати, спростовується, крім іншого, наданими в судовому засіданні поясненнями свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_23 .
Так, вищевказані свідки, які були понятими під час проведення слідчого експерименту, в судовому засіданні наголошували на відсутності будь-якого фізичного або психологічного тиску на обвинуваченого з боку працівників поліції, при цьому зазначали, що ОСОБА_4 самостійно розповідав та показував деталі вчиненого ним злочину.
Крім того, у суду відсутні підстави сумніватися у правильності та достовірності протоколу проведення слідчого експерименту від 15 березня 2016 року, який також підписаний всіма понятими та всіма учасниками, в тому числі підозрюваним ОСОБА_35 та його захисником адвокатом ОСОБА_6 , які були присутні під час проведення даного слідчого експерименту.
Під час судового розгляду, судом, на підставі ст. 359 КПК України, здійснена демонстрація відеозапису в ході проведення вказаного слідчого експерименту, що міститься на оптичному диску і який є додатком до протоколу проведення слідчого експерименту від 15 березня 2016 року.
Переглянувши в судовому засіданні вищевказаний відеозапис, суд дійшов висновки, що він повністю відповідає фактам викладеним в протоколі. Суд не знайшов підтвердження психологічного тиску на обвинуваченого з боку працівників поліції, так як останній самостійно розповідав деталі вчиненого ним злочину.
При цьому, суд вбачає, що під час проведення даного слідчого експерименту обвинувачений дійсно вказував на те, що він викрав не лише бюст з могили покійного ОСОБА_8 , а й також бюсти та металеві вироби з могил покійних ОСОБА_32 , ОСОБА_33 та ОСОБА_34 .
Водночас, суд не вважає, що дана обставина може свідчити про те, що ОСОБА_4 навмисно себе обмовляв і що насправді він не вчиняв вказаного злочину.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:
1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);
2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;
3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;
4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;
5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання;
6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 93 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Таким чином, доводи сторони захисту щодо здійснення тиску на обвинуваченого з боку працівників поліції на досудовому слідстві жодним чином не підтверджені та не обґрунтовані, натомість повністю спростовуються матеріалами провадження та показами свідків.
За вказаних обставин, суд вважає, що у судовому засіданні знайшла своє підтвердження і є повністю доведеною винність ОСОБА_4 у вчиненні висунутого йому обвинувачення. У зв`язку з чим суд, кваліфікує дії ОСОБА_4 :
- за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникнення до іншого приміщення;
- за ч. 3 ст. 297 КК України, як незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на могилі, вчинене з корисливих мотивів.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Зокрема, суд, враховує ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, які, згідно ст. 12 КК України, є тяжким та особливо тяжким злочинами, а також особу обвинуваченого ОСОБА_4 , що є особою неодноразово судимою, непрацюючою, одруженим, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, згідно висновку судово-психіатричного експерта № 31 виявляє емоційно неврівноважені розлади особистості, однак хронічним психічним захворюванням у період інкримінованого діяння та в даний час не страждає, у той період часу, як і на разі, міг віддавати собі звіт у своїх діях та керувати ними (т.1 а.с.п. 116-118).

Обставин, які, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обставиною, яка, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжує покарання обвинуваченого, є рецидив злочину.

Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання в межах санкції частини та статей кримінального закону, за якими його дії кваліфіковані, з призначенням покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України. При цьому, можливостей застосування до обвинуваченого положень ст.ст. 69, 75 КК України суд не вбачає.
Вказаний вид покарання за глибоким переконанням суду є необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, відповідатиме цілям покарання.
Враховуючи обґрунтованість висунутого обвинувачення у вчинені ряду злочинів різного ступеня тяжкості, у тому числі і особливо тяжкого, достатність підстав вважати, що ОСОБА_4 зможе ухилитися від виконання процесуальних рішень суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, суд, беручи до уваги стан здоров`я обвинуваченого, вважає за необхідне залишити без змін раніше обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під варту. При цьому, відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України.
Крім того, ОСОБА_4 необхідно зарахувати у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 15 січня 2016 року по день набрання вироком законної сили, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Судові витрати на залучення експертів у сумі 150 гривень слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.
Цивільні позови у кримінальному проваджені не заявлено.
Відповідно до ст. 100 КПК України, при вирішенні питання щодо речових доказів у даному кримінальному провадженні, суд вважає доцільним:

- різак газовий по металу, шматок алюмінієвої труби та бензопилу марки «STIHL MS 180», що передані на зберігання потерпілому ОСОБА_7 , залишити у власності останнього;

- предмет виготовлений з кольорового металу і схожий на частину голови, що переданий на зберігання в камеру зберігання речових доказів Жовтоводського ВП в Дніпропетровській області, повернути потерпілому ОСОБА_9 .

Керуючись ст.ст. 100, 177, 178, 183, 197, 368, 371, 373-376 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 297 КК Українита призначити йому покарання:

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;
- за ч. 3 ст. 297 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 15 січня 2016 року.

Запобіжного захід ОСОБА_4 залишити без змін - тримання під вартою, до набрання вироком суду законної сили, але не більше ніж на 60 днів.

Зарахувати ОСОБА_4 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 15 січня 2016 року по день набрання вироком суду законної сили, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів в сумі 150 (сто п`ятдесят) гривень.

Речові докази, а саме:

- різак газовий по металу, шматок алюмінієвої труби та бензопилу марки «STIHL MS 180», що передані на зберігання потерпілому ОСОБА_7 , залишити у власність останнього;

- предмет виготовлений з кольорового металу і схожий на частину голови, що переданий на зберігання в камеру зберігання речових доказів Жовтоводського ВП в Дніпропетровській області, передати у власність потерпілому ОСОБА_9 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1