АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/20/17 Справа № 697/2416/15-к Категорія: ч.2,3 ст.185, ч.2 ст. 289 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 травня 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його адвоката ОСОБА_9 на вирок Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 16.02.2016 року, яким

ОСОБА_10

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, проживаючого в АДРЕСА_1 , українця, гр. України, освіта вища, непрацюючого, не одруженого, маючого на утриманні малолітню доньку, раніше судимого:

- 21.10.2013 року Канівським міськрайонним судом Черкаської області за ч.2 ст. 185, ч.3 ст.357 КК України до 4 місяців арешту;

- 05.10.2015 р. Канівським міськрайонним судом Черкаської області за ч.1 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі з встановленням іспитового строку на 1 рік, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку,

Засуджено:

- за ч.2 ст. 185 КК України на 2 (два) роки позбавлення волі;

- за ч.3 ст.185 КК України на 4 (чотири) років позбавлення волі.

- за ч.2 ст.289 КК України на 5 років (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді ( п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_7 зарахований в строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення з 09.10.2015 р.

Запобіжний захід ОСОБА_7 залишений попередній - тримання під вартою

Термін відбуття покарання рахується з 09.10.2015 р.

Вирок Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 05.10.2015 p., яким ОСОБА_11 засуджено за ч. 1 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі з встановленням іспитового строку терміном на 1 рік виконується самостійно.

Вирішена доля процесуальних витрат та речових доказів, відповідно до положень ст.ст. 100, 124 КПК України, -

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку суду, ОСОБА_7 , 25.05.2015 року близько 23:00 год., за попередньою змовою з ОСОБА_12 , діючи умисно, переслідуючи мету незаконного заволодіння транспортним засобом, шляхом підбору ключа, проник до підсобного приміщення, що розташоване поблизу будинку АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_13 , незаконно заволодів її мопедом марки «Honda Takt AF 16» вартістю 5 089,80 грн., який відкотив до підвалу ОСОБА_7 , що розташований по АДРЕСА_3 та який останній в подальшому продав по запчастинах.

Він же, ОСОБА_7 , 03.08.2015 близько 23:00 год, перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_4 , діючи умисно, повторно, переслідуючи мету незаконного заволодіння транспортним засобом, незаконно заволодів мопедом марки «Honda Takt 51» вартістю 6 300 грн., що належить ОСОБА_14 , який 04.08.2015 продав ОСОБА_15 за грошові кошти в сумі 1 200 грн.

Він же, ОСОБА_7 , 14.08.2015 близько 01:00 год., діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету крадіжки чужого майна, шляхом злому замка вхідних воріт, проник до гаражного приміщення № НОМЕР_1 , що розташоване в кооперативі «Маяк» в м. Каневі, Черкаської області та належить ОСОБА_16 , звідки таємно викрав автомобільну акумуляторну батарею вартістю 750 грн., автомагнітолу марки «Pionner» вартістю 800 грн., фм-модулятор вартістю 100 грн., флешкарту «Micro SD» ємністю 4 Гб вартістю 80 грн., запасне колесо до автомобіля «Crysler» вартістю 1 000 грн., навігатор марки «НЕК» вартістю 1000 грн., трос для буксирування з гачками вартістю 100 грн., два троси для буксирування вартістю 72 грн. кожен на суму 144 грн., гідравлічний домкрат вартістю 200 грн., шкіряний чохол для автомобільного керма вартістю 86 грн., саморобний зварювальний апарат вартістю 1 000 грн., автомобільну гумову покришку марки «Мішлен» вартістю 450 грн., автомобільну гумову покришку марки «Росава» вартістю 450 грн., телевізор марки «Silelis» вартістю 148,57 грн., електропроводку до автомобіля «Опель» вартістю 300 грн., чотири автомобільні акумуляторні батареї вартістю 60 грн. за один на суму 240 грн., мікрофон до ехолота марки «КУДА 302» вартістю 1 000 грн., електродриль марки «Компас» вартістю 361,50 грн., болгарку китайського виробництва вартістю 300 грн., мультиметр вартістю 40 грн., ручний автомобільний насос вартістю 90 грн., зарядний пристрій до акумуляторних батарей марки «Tesla» вартістю 391 грн., столярні поворотні лещата вартістю 280 грн., свердла до перфоратора та дрелі на суму 400 грн., сім вітчизняних риболовецьких катушок на суму 483,32 грн., чим завдав потерпілому майнової шкоди на загальну суму 10 094,39 грн.

Він же, ОСОБА_7 , 25.09.2015 близько 23:30 години, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету крадіжки чужого майна, шляхом підбору ключа, проник до підсобного приміщення, що розташоване в будинку АДРЕСА_4 та належить ОСОБА_17 , звідки таємно викрав велосипед марки «Формула дакар 24» вартістю 2 633,33 грн., велосипед марки «Ardis Santana» вартістю 1500 грн. та велосипед марки «Winner 555» вартістю 1500 грн., чим завдав потерпілому майнової шкоди на загальну суму 5633,33 грн.

Він же, ОСОБА_7 , 27.09.2015 близько 02:00 години, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету крадіжки чужого майна, скориставшись вільним доступом, із тамбура біля квартири АДРЕСА_5 , таємно викрав велосипед марки «Winner» вартістю 3642,79 грн., що належить ОСОБА_18 , чим завдав потерпілій майнової шкоди на вказану суму.

В апеляційній скарзі та в доповненні до неї обвинувачений ОСОБА_7 , просить вирок суду першої інстанції скасувати, об`єднати вирок Канівсього міськрайонного суду Черкаської області від 05.10.2015 року та від 16.02.2016 року в одне судове провадження та призначити більш м`яке покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі. При цьому зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги обставини, що пом`якшують покарання, а саме: медичні довідки про незадовільний стан здоров`я, думку потерпілих, які не бажають позбавляти його волі. Вказує, що він всі кримінальні правопорушення вчинив до 05.10.2015 року, тобто під час іспитового строку він не скоював жодного кримінального правопорушення. Обвинувачений ОСОБА_7 зазначає про неповноту досудового розслідування, невідповідність обвинувального акту нормам КПК України, відсутність копій: ухвали про підозру, обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування. Також, обвинувачений ОСОБА_7 не був ознайомлений з матеріалами досудового розслідування.

В доповненні до апеляційної скарги, обвинувачений ОСОБА_7 перераховує загальні фрази щодо порушень КПК України, вказує, що докази про його винність були отримані шляхом недозволених методів та просить скасувати вирок районного суду, а провадження по справі закрити так як не винен, оскільки дані злочини він не вчиняв.

Захисник, яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить змінити вирок суду першої інстанції, призначивши йому покарання із застосуванням ст.69 КК України. Вважає судове рішення в частині призначеного покарання ОСОБА_7 занадто суворим та необґрунтованим. Судом не було враховано ряд обставин, що пом`якшують покарання, а саме: обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, активно допомагав слідству, давав покази, які були підтверджені показами потерпілих, обвинуваченим були повністю відшкодовані матеріальні збитки, тяжких наслідків після вчинення злочинів не настало. Обставин, які обтяжували покарання не було зазначено ні в обвинувальному акті ні в самому вироку, тому вважає, що виправлення та перевиховання її підзахисного можливе за менш суворішого покарання.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який заперечував проти апеляційних скарг, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які просили задовольнити апеляційні скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника слід залишити без задоволення виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, вирок суду повинен бути законним та обґрунтованим. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ці вимоги закону судом виконані.

Колегія суддів вважає, що висновок суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2,3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України при обставинах наведених у вироку відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується наведеними у вироку доказами, які судом досліджені повно, всебічно і об`єктивно.

Як свідчать матеріали кримінальної провадження і дані журналу судового засідання, органом досудового розслідування й судом 1 інстанції досліджено всі ті обставини, які мали значення для прийняття рішення у справі, а тому посилання в апеляційних скаргах обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника про те, що висновок суду побудований на неналежних і недопустимих доказах, які б підтверджували вину ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2,3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України не грунтуються на матеріалах справи.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 про відсутність доказів вини в інкримінованих йому злочинів, спростовуються матеріалами кримінального провадження та доказами дослідженими судом першої інстанції в їх сукупності.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження не встановлені об`єктивні дані, які б ставили під сумнів достовірність наведених у вироку доказів, які підтверджують, що ОСОБА_7 вчинив крадіжки в тому числі поєднану з проникненням у приміщення, вчинене повторно та незаконному заволодінні транспортним засобом, поєднаного з проникненням у інше сховище, за попередньою змовою групою осіб, вчиненому повторно.

Ці заперечення обвинувачення були детально розглянуті судом 1 інстанції та спростовані наведеними у його вироку доказами.

Так, мотивуючи висновки про винність ОСОБА_7 по епізоду заволодіння транспортими засобами ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , суд обгрунтовано послався на покази потерпілої ОСОБА_13 , яка показала, що вона має невеликий металевий гараж, який розташований поблизу буд. АДРЕСА_2 . В ньому вона зберігає мопед «Ноnda» 31.08.2015 р. Вона прийшла до гаража щоб забрати мопед та виявила, що замки відкриті, мопед викрадений. Збитки в даний час відшкодовані ОСОБА_7 .

Згідно показів свідка ОСОБА_15 , який показав, що ОСОБА_7 є його однокласником, з яким він товаришує. В серпні 2015 р. ОСОБА_7 продав йому мопед «Ноnda» за 1200 грн., який він в послідуючому перепродав, про те, що він був викрадений не знав.

Потерпілий ОСОБА_14 , суду показав, що в ніч з 3 на 4 серпня 2015 року невідома особа викрала його скутер «Ноndа», який він залишив біля під`їзду свого будинку. В послідуючому було встановлено, що цю крадіжку скоїв ОСОБА_7 . В даний час збитки відшкодовані, матеріальних претензій до ОСОБА_7 не має.

Обвинувачений ОСОБА_7 в суді 1 інстанції дав визнавальні покази про те, що 25.05.2015 року в вечірній час він зустрів свого товариша ОСОБА_19 , який запропонував викрасти мопед, що знаходиться в металевому гаражі неподалік будинку АДРЕСА_2 . Він погодився. Вони підійшли до гаража, він залишився осторонь та спостерігав щоб ніхто не бачив крадіжки. ОСОБА_20 відкрив замок. В гаражі знаходився мопед «Хонда» білого кольору, після цього вони відкотили мопед до підвалу будинку по АДРЕСА_3 , в якому він проживає. Через кілька днів вони зустріли ОСОБА_21 , якому запропонували купити запчастини від цього мопеду. ОСОБА_22 зняв з мопеда двигун та фару, за що передав їм 500 грн. Решта запасних частин залишилася у його підвалі та їх викинули сусіди.

З серпня 2015 року біля 23 години він у дворі будинку АДРЕСА_4 .Кошового помітив мопед марки «Хонда», який мав ланцюг на передньому колесі. В бардачку мопеда він знайшов щипці, розігнув ланцюг та відігнав мопед в кущі біля дитячого садка « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». На наступний день він продав своєму знайомому вказаний мопед за 1200 грн.

14 серпня 2015 року близько першої години ночі він зірвав замок вхідних воріт гаража № НОМЕР_1 , що розташований в гаражному кооперативі «Маяк» м. Канева. Із вказаного гаража таємно викрав запасні частини до автомобіля, зварювальний апарат, електродрель та інші будівельні матеріали, які вказані в обвинуваченні.

25 вересня 2015 року близько 20:30 год таємно викрав з підсобного приміщення, яке розташоване під сходами в під`їзді будинку АДРЕСА_6 велосипеди. У вказане приміщення проник підібравши ключі до замка, а 27 вересня 2015 року близько 2 години ночі викрав велосипед, який зберігався в підсобному приміщенні, яке було обладнано в тамбурі на сходинко вій клітці під`їзду будинку АДРЕСА_2 . Вказані злочини скоїв у зв`язку з тим, що мав роботи, проживав зі співмешканкою, яка була вагітна, мав скрутне матеріальне становище. У скоєному щиро розкаюється, просив суворо не карати.

Крім того, вина ОСОБА_7 по епізоду заволодіння транспортними засобами ОСОБА_13 та ОСОБА_14 підтверджується і іншими доказами зібраними по справі та дослідженими судом, а саме:

- даними протоколу огляду місця події від 31.05.2015 р. та фототаблиці до нього (т.1 а.с.3-6) встановлено, що місцем події є металевий гараж, який знаходиться

поруч із будинком АДРЕСА_2 . В ході

огляду вилучено навісний замок, який визнаний речовим доказом та долучений

до матеріалів кримінального провадження (а.с.18-19);

- даними технічного талону (т.1 а.с. 14) з якого вбачаэться, що ОСОБА_23 є власником мопеда «Honda Takt».

- даними висновку трасологічної експертизи №46 від 15.06.2015 року (а.с.22-

28) вилучений навісний замок піддавався механічному впливу сторонніх

предметів.

- даними протоколу видачі предметів від 05.10.2015 р. (т.1 а.с.ЗЗ) ОСОБА_24 добровільно видав мотор, 2 колеса та глушник, які долучені до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів (т.1 а.с.37).

- даними висновку товарознавчої експертизи №8/117 від 20.10.2015 р. (т.1 а.с.41-

46). вартість мопеда «Honda Takt» станом на 25.05.2015 р. становить 5089, 80

грн.

- даними протоколу огляду місця події від 04.08.2015 р. та фототаблиці до нього (т.1 а.с 50-53) місцем події є територія біля під`їзду будинку АДРЕСА_4 .

- даними технічного талону (т.1 а.с. 54) з якого вбачається, що

ОСОБА_14 належить мопед «Honda Takt».

По епізоду крадіжки майна ОСОБА_16 та ОСОБА_17 вина ОСОБА_7 , підтверджується показами потерпілого ОСОБА_17 , який показав, що він проживає в АДРЕСА_7 . У під`їзді будинку біля своєї квартири він обладнав кладову на першому поверсі. В кладовці зберігалися 3 велосипеди. 26 вересня 2015 року він виявив відкритий замок на дверях кладовки та крадіжку трьох велосипедів, про що повідомив працівникам міліції. В даний час збитки йому відшкодовані, матеріальних претензій до ОСОБА_7 не має.

Показами свідка ОСОБА_25 , який показав, що він має гараж в кооперативі «Дніпро». 19 серпня 2015 року він здав власний гараж в оренду ОСОБА_26 . 21 серпня 2015 року за ним заїхали працівники міліції та запропонували відкрити вказаний гараж. Гараж він відкрити не зміг тому, що замок був закритий з середини. Він почав ламати замок, після чого ОСОБА_26 відкрив двері. В гаражі знаходився ОСОБА_7 , а також з гаража були вилучені викрадені ОСОБА_26 речі, які ОСОБА_26 викрав із гаража № НОМЕР_1 .

Ці показання узгоджуються з показами свідків ОСОБА_27 та ОСОБА_28 , які показали, що вони проживають в АДРЕСА_3 в будинку, де проживає ОСОБА_26 . 30 вересня 2015 року вон разом перевіряли свої кладові, які розташовані в підвалах. ОСОБА_28 на дверях свого підвалу виявив інший замок. Він зірвав замок та виявив у своїй кладові 2 чужих велосипеди. Після цього вони викликали міліцію. Коли вони чекали міліцію біля них знаходився ОСОБА_7 . По його поведінці було видно, що він нервував та спустився в підвал. Вони разом з працівниками міліції зайшли до кладовки ОСОБА_28 та виявили, що велосипедів уже не було. Після того як міліція поїхала, вони знову спустилися в підвал і в кладовій, яка знаходилася неподалік кладової ОСОБА_28 був зірваний замок, а в кладовці знаходилися ті ж велосипеди, які вони виявили перед цим. Вони змушені були знов викликати працівників міліції.

Крім того вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, а саме вчинення крадіжки майна ОСОБА_16 та ОСОБА_17 підтверджується:

- даними протоколу огляду місця події від 20.08.2015 р. та фототаблиці до нього (т.1 а.с.89- 91) з гаражного кооперативу «Маяк» в гаражному приміщенні № НОМЕР_1 проведено огляд, з якого викрадено електроінструменти.

- даними протоколу огляду місця події від 21.08.2015 р. та фототаблиці до нього (т.1 а.с. 101-103) в гаражному кооперативі «Маяк» в гаражному приміщенні № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_25 виявлено та вилучено електроінструменти та інше майно, які

викрадені із гаража № НОМЕР_1 . Вилучені інструменти, телевізор, акумулятор, приєднані до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів (т.1 а.с. 106).

- даними заключення товарознавчої експертизи №6/366 від 16.11.2015 р. (т.1 ас.111-122 ) визначена середньозважена ринкова вартість речей викрадених із гаража № НОМЕР_1 .

- даними протоколу огляду місця події від 26.09.2015 р. та фототаблиці до нього (т.1 а.с. 153-154) в підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_7 виявлено велосипеди.

- даними протоколу огляду місця події від 30.09.2015 р. (т.1 а.с. 170) в підвальному приміщені будинку АДРЕСА_3 з кладової №17 вилучено 2 велосипеди, які визнані речовими доказами ( т.1 а.с. 175).

- даними заключення товарознавчої експертизи №6/406 від 16.11.2015 р. (т.1 а.с. 179-182) ринкова вартість велосипеда марки « Formula» станом на 26.09.2015 р. складає 2633.33 грн.

По епізоду крадіжки майна у ОСОБА_18 суд обґрунтовано послався на покази потерпілої ОСОБА_18 , яка показала, що 27.09.2015 р вона виявила крадіжку велосипеда, який зберігався в тамбурі, що розташований біля її квартири. До велосипеда міг бути вільний доступ. В даний час збитки відшкодували рідні ОСОБА_7 .

Також, згідно даних протоколу проведення слідчого експерименту від 03.10.2015 р. (т.1 а.с.214-219) ОСОБА_7 розказує та показує, яким чином він викрав велосипеди з тамбуру під`їзду по АДРЕСА_8 , а також вказав на підвальне приміщення, де зберігав велосипеди по АДРЕСА_3 , та вказав гаражне приміщення № НОМЕР_3 гаражного кооперативу «Маяк», звідки викрадені електроінструменти. В ході чого було вилучено 2 велосипеди в розібраному стані, які долучені до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів (т.1 а.с.214-219)

Крім того, вина ОСОБА_7 у вчиненні крадіжки велосипеда ОСОБА_18 підтверджується:

- протоколом огляду місця події від 27.09.2015 р. та фототаблиці до нього (т.1 а.с.186- 187) місцем події є тамбур біля квартири АДРЕСА_9 , з якого був викрадений велосипед, що належить ОСОБА_18

- даними заключення товарознавчої експертизи №6/407 від 20.10.2015 р. (т.1 а.с.202-207) ринкова вартість велосипеда марки «Winner» станом на 30.09.2015 р. складає 3642,79 грн.

- даними постанови про виділення матеріалів кримінального провадження від 23.11.2015 р. (т.2 а.с 1) з матеріалів досудового розслідування відносно ОСОБА_7 виділено в окреме провадження матеріали відносно ОСОБА_12 , який є співучасником злочину.

Отже, колегія суддів вважає, що вина ОСОБА_7 в інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.2,3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України підтверджується доказами, які досліджені судом першої інстанції всебічно, повно й неупереджено. Суд першої інстанції оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів підтверджує вину ОСОБА_7 у вчиненні даних кримінальних правопорушень.

Немає підстав вважати, що викладені у вироку висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Крім того, з показів обвинуваченого ОСОБА_7 , які він давав в суді першої інстанції в присутності захисника вбачається, що вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та пояснив, що 25.05.2015 року в вечірній час він зустрів свого товариша ОСОБА_19 , який запропонував викрасти мопед, що знаходиться в металевому гаражі неподалік будинку АДРЕСА_2 . Він погодився. Вони підійшли до гаража, він залишився осторонь та спостерігав щоб ніхто не бачив крадіжки. ОСОБА_20 відкрив замок. В гаражі знаходився мопед «Хонда» білого кольору, після цього вони відкотили мопед до підвалу будинку по АДРЕСА_3 , в якому він проживає. Через кілька днів вони зустріли ОСОБА_21 , якому запропонували купити запчастини від цього мопеду. ОСОБА_22 зняв з мопеда двигун та фару, за що передав їм 500 грн. Решта запасних частин залишилася у його підвалі та їх викинули сусіди.

З серпня 2015 року біля 23 години він у дворі будинку АДРЕСА_4 .Кошового помітив мопед марки «Хонда», який мав ланцюг на передньому колесі. В бардачку мопеда він знайшов щипці, розігнув ланцюг та відігнав мопед в кущі біля дитячого садка « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». На наступний день він продав своєму знайомому вказаний мопед за 1200 грн.

14 серпня 2015 року близько першої години ночі він зірвав замок вхідних воріт гаража № НОМЕР_1 , що розташований в гаражному кооперативі «Маяк» м. Канева. Із вказаного гаража таємно викрав запасні частини до автомобіля, зварювальний апарат, електродрель та інші будівельні матеріали, які вказані в обвинуваченні.

25 вересня 2015 року близько 20:30 год таємно викрав з підсобного приміщення, яке розташоване під сходами в під`їзді будинку АДРЕСА_6 велосипеди. У вказане приміщення проник підібравши ключі до замка, а 27 вересня 2015 року близько 2 години ночі викрав велосипед, який зберігався в підсобному приміщенні, яке було обладнано в тамбурі на сходинко вій клітці під`їзду будинку АДРЕСА_2 . Вказані злочини скоїв у зв`язку з тим, що не мав роботи, проживав зі співмешканкою, яка була вагітна, мав скрутне матеріальне становище. У скоєному щиро розкаявся та просив суворо не карати.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що вирок суду першої інстанції побудований на недопустимих доказах, оскільки дозволів на проведення обшуку приміщення гаража він не давав, а в матеріалах справи відсутня ухвала слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку гаража, яким він володів на підставі договору оренди не заслуговують на увагу.

Відповідно до вимог ст.233 КПК України, ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених ч.3 цієї статті.

Як свідчать матеріали кримінального провадження, будь-яких заперечень або скарг з боку власника гаража ОСОБА_25 , який здавав в оренду ОСОБА_7 гараж в кооперативі «Дніпро» про огляд приміщення не надходило, що свідчить про надання ОСОБА_25 добровільної згоди. Крім того, під час відкривання гаража, замок був закритий з середини, оскільки ОСОБА_7 знаходився в середині гаража і сам відкрив двері та від нього також скарг або заперечень щодо огляду приміщення гаража не надходило.

Доводи обвинуваченого та його захисника ОСОБА_8 про те, що викладені судом обставини не відповідають фактичним обставинам справи не знайшли свого підтвердження при розгляд апеляційних скарг, тому у колегії суддів немає сумніві щодо правильності встановлення обставин кримінального правопорушення та відповідності їх фактичним обставинам кримінальних правопорушень.

Доводи обвинуваченого та його захисника про недозволені методи та фальсифікацію органами досудового розслідування відносно нього матеріалів кримінального провадження є необгрунтованими.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 10 травня 2016 року було задоволено клопотання ОСОБА_7 про проведення перевірки недозволених методів ведення досудового розслідування відносно нього.

31 січня 2017 року постановою слідчого закрито кримінальне провадження від 16.05.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України.

Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 28 лютого 2017 року в задоволенні скарги ОСОБА_7 про скасування постанови слідчого від 31 січня 2017 року відмовлено, а ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 22 березня 2017 року, апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду Черкаської області від 28 лютого 2017 року залишено без задоволення, а рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 28 лютого 2017 року без змін.

Отже, з вищевикладеного вбачається, що судом апеляційної інстанції так і судом 1 інстанції виключені всі можливі заходи перевірки доводів обвинуваченого ОСОБА_7 щодо фальсифікації матеріалів кримінального провадження відносно нього, що не знайшло свого підтвердження при розгляді клопотання.

Колегія суддів вважає, що невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_7 є способом захисту уникнути кримінальної відповідальності.

Перевіркою матеріалів справи встановлено достатньо доказів, які підтверджують вину ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2, 3, ч.2 ст.185 КК України, ст.289 КК України. Тому доводи обвинуваченого та його захисника щодо невинуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень спростовуються вище наведеними доказами, яким надана обгрунтована юридична оцінка.

Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про об`єднання вироку Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 05.10.2015 року та оскаржуваного вироку Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 16.02.2016 року в одне судове провадження є безпідставними.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 05.10.2015 року, ОСОБА_7 був засуджений за ч.1 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік. Проте, вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 16.02.2016 року, ОСОБА_7 засуджений до реального позбавлення волі, тому вказані вироки виконуються самостійно.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покараня», коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника про призначення занадто суворого покарання є необґрунтованими.

Стаття 69 КК України передбачає призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільку кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими так і іншими особами.

При призначенні покарання ОСОБА_7 , судом першої інстанції враховані вимоги ст.65, 66, 67 КК України, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставини справи, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, щире каяття у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень, кількість епізодів злочинної діяльності, добровільне відшкодування завданих збитків, відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Згідно з вимогами ст.12 КК України, дані злочини відноситься до категорії тяжких.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 „Про практику призначення судами кримінального покарання" визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Отже, з урахуванням викладених обставин, даних про особу обвинуваченого, суд 1 інстанції обгрунтовано прийшов до висновку про те, що мета покарання, передбачена ч.ч.2,3 ст.50 КК України може бути досягнута при призначені ОСОБА_7 покарання на підставі ст.70 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі, яке буде необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів і призначено в межах санкцій ч.2,3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України, тому доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника про призначення ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст.69 КК України є необґрунтованими.

Згідно ст.404 КПК України, вирок суду 1 інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

У зв`язку з вищенаведеним, колегія суддів не вбачає підстав для скасування чи зміни вироку Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 16.02.2016 року, тому апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 404, 405, 407, КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 з доповненнями та його захисника залишити без задоволення.

Вирок Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 16.02.2016 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання у виді позбавлення волі, строк його попереднього ув`язнення в період з 09.10.2015 року по 24.05.2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Головуючий :

Судді :