Єдиний унікальний номер 722/1029/17
Номер провадження 1-в/722/201/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 серпня 2017 року Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:
судді: ОСОБА_1
секретаря: ОСОБА_2
з участю прокурора: ОСОБА_3
представника виправної колонії: ОСОБА_4
та засудженого: ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. В. Ком`яти, Виноградівського району Закарпатської області, громадянина України, не одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі,
ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням, в якому просив звільнити його умовно-достроково на невідбутий строк.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 подане клопотання підтримав, просив його задовольнити та зазначив, що за час відбування покарання своєю поведінкою довів, що заслуговує на дану заохочувальну норму.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення клопотання засудженого не заперечував, вказуючи що ОСОБА_5 діючих дисциплінарних стягнень немає, брав участь в програмах диференційованого виховного впливу, роботи із благоустрою установи виконує, а тому вважає що останній довів своє виправлення та може бути звільнений умовно-достроково на невідбутий строк. Окрім цього, прокурор зазначив, що праця засуджених не є обов`язковою в розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому відсутність роботи у засудженого ОСОБА_5 не є підставою для відмови йому в поданому клопотанні.
Представник виправної колонії ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення клопотання засудженого заперечував, вказуючи що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, відбуває покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, під час відбування покарання не працював, а тому умовно-дострокове звільнення від відбування покарання до нього не може бути застосоване.
Голова спостережної комісії при Сокирянській РДА Чернівецької області ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву, в якій вирішення клопотання засудженого поклав на розсуд суду та просив провести судове засідання без його присутності.
Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання та частково особову справу засудженого, суд приходить до висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_5 підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, в тому числі повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Пунктом 3 ч.3 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим, зокрема не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком апеляційного суду Закарпатської області від 31.10.2008 року, зміненого ухвалою колегії суддів судової палати по розгляду кримінальних справ Верховного Суду України від 29.01.2009 року за ст.ст. 115 ч.2 п.6, 187 ч.4, 70 ч.4 КК України до 13 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_5 відраховано з 28.12.2007 року.
Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 10.02.2016 року, на підставі ч.5 ст.72 КК України, в строк відбування покарання засудженому ОСОБА_5 зараховано строк його попереднього ув`язнення з 28.12.2007 року по 28.01.2009 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно кінець строку відбування покарання ОСОБА_5 28.11.2019 року.
Станом на час розгляду судом клопотання, засуджений ОСОБА_5 відбув 10 років 08 місяців 24 дні позбавлення волі, тобто більше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом.
Невідбутий засудженим ОСОБА_5 строк покарання у виді позбавлення волі, станом на час постановлення судом даної ухвали, становить 02 роки 03 місяці 06 днів.
Згідно роз`яснень, які містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК).
Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, під час судового розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання суди повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі перебуває з 28.12.2007 року. За час утримання в слідчому ізоляторі міста Ужгород до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Не заохочувався. Міру покарання у виді позбавлення волі відбуває в державній установі «Сокирянська виправна колонія (№67)» з 29.05.2009 року.
Як вбачається з довідки відділу організації та нормування праці №329 від 17.08.2017 року, засуджений ОСОБА_5 з часу прибуття до відділення і до березня 2013 року періодично залучався до різних оплачуваних робіт в установі. З покладеними на нього змінними завданнями в більшості випадків не справлявся. З березня 2013 року і по даний час не працює. Протягом 2011 2012 років був працевлаштований, однак норму виробітку не виконував.
Відповідно до ч.1 ст.118 КВК України засуджені до позбавлення волі мають право працювати та залучаються до суспільно корисної праці у місцях і на роботах, визначених адміністрацією колонії, з урахуванням наявних виробничих потужностей, зважаючи при цьому на стать, вік, працездатність, стан здоров`я і спеціальність. Засуджені залучаються до оплачуваної праці, як правило, на підприємствах, у майстернях колоній, а також на державних або інших форм власності підприємствах за строковим трудовим договором, що укладається між засудженим і виправною колонією (слідчим ізолятором), за умови забезпечення їх належної охорони та ізоляції. Адміністрація зобов`язана створювати умови, що дають змогу засудженим займатися суспільно корисною оплачуваною працею.
Отже, виходячи із вказаної норми закону, обов`язок щодо створення відповідних умов для праці та працевлаштування засудженого покладено виключно на адміністрацію установи виконання покарання.
Судом також встановлено, що засуджений відмовився від виконання оплачуваних робіт лише 11.08.2016 року, що вбачається з рапорту начальника відділення №7, який міститься в матеріалах особової справи.
Разом з тим, будь-які докази підтвердження причин припинення залучення засудженого до праці з вересня 2011 року по серпень 2016 року в матеріалах особової справи відсутні.
Статтею 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є частиною національного законодавства і джерелом права встановлено, що жодна людина не може бути приневолена до примусової чи обов`язкової праці крім будь-якої роботи, виконання якої зазвичай вимагається під час ув`язнення.
Так, судом встановлено, що у відповідності до ч.5 ст.118 КВК України, засуджений ОСОБА_5 в добровільному порядку виконує роботи із благоустрою установи.
Згідно довідки про заохочення і стягнення встановлено, що за час перебування в установі засуджений ОСОБА_5 в чотирьох випадках був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, всі допущені ним порушення вимог режиму є незначними. Останнє стягнення накладене 29.07.2016 року, всі стягнення, станом на час розгляду судом клопотання, у встановленому законом порядку погашені.
Як встановлено із змісту характеристики, затвердженої начальником СВК 18.08.2017 року, за час перебування в установі засуджений ОСОБА_5 зарекомендував себе добре, роботи із самообслуговування виконує, по відношенню до персоналу установи тактовний, заходи виховного характеру, які проводяться у відділенні відвідує, реагує на них посередньо, утримує в чистоті та порядку своє спальне місце та приліжкову тумбочку. Відповідно до статті 112 Кримінально-виконавчого кодексу України соціально-корисні зв`язки підтримує шляхом отримання посилок. Згідно вироку суду вину у скоєному злочині визнав.
Згідно ст.6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Сумлінна поведінка повинна полягати у дотриманні засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни.
Частиною 2 ст.65 КВК України визначено, що активна участь засуджених у виховних заходах заохочується і враховується при визначенні ступеня їхнього виправлення.
Згідно ч.4 ст.126 КВК України, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання засуджених заохочується і враховується при визначенні ступеня їхнього виправлення.
Відповідно до ст.127 КВК України, участь у самодіяльних організаціях є добровільною справою кожного засудженого, його соціально корисна активність заохочується адміністрацією колонії і враховується при визначенні ступеня його виправлення.
Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_5 заходи виховного характеру, які проводяться у відділенні відвідує, робить для себе належні висновки.
Під час відбування покарання реалізував участь у програмі диференційованого виховного впливу «Професія», згідно свідоцтва серії НОМЕР_1 від 08.08.2012 року, закінчив Сокирянський навчальний центр №67 при установі, здобувши професію «верстатник деревообробних верстатів ІІ розряду».
Таким чином, враховуючи наведені вище вимоги закону та встановлені обставини в їх сукупності, з урахуванням особи засудженого ОСОБА_5 , зокрема те, що останній за час відбування покарання у виді позбавлення волі діючих дисциплінарних стягнень немає, приймає участь у виховних заходах, за сумлінне ставлення до праці та зразкову поведінку був заохочений, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 цілком довів своє виправлення, а тому заслуговує бути звільненим від подальшого відбування покарання умовно-достроково на невідбутий строк.
Окрім того, застосування до засудженого ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, на думку суду, буде стимулювати його до подальшої правослухняної поведінки, повернення його до загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві,заохочуватиме його до остаточної відмови від вчинення неправомірних дій, сприяючи скорішому досягненню мети покарання.
Керуючись ст.6, ч.2 ст.65, ч.4 ст.126, ст.127 КВК України, ст.81 КК України, п.п. 2, 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,
Клопотання задовольнити.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. В. Ком`яти, Виноградівського району Закарпатської області, звільнити від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Апеляційного суду Закарпатської області від 31.10.2008 року, зміненого ухвалою колегії суддів судової палати по розгляду кримінальних справ Верховного Суду України від 29.01.2009 року, умовно-достроково на невідбутий строк 02 роки03 місяці 06 днів.
Роз`яснити засудженому ОСОБА_5 , що відповідно до ч.4 ст.81 КК України, у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового злочину, суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими ст.ст. 71, 72 КК України.
Копію цієї ухвали надіслати Державній установі «Сокирянська виправна колонія (№67)» в Чернівецькій області для виконання, Апеляційному суду Закарпатської області та засудженому ОСОБА_5 для відома.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернівецької області протягом 7 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляції через Сокирянський районний суд Чернівецької області, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя: