Апеляційний суд Кіровоградської області
Провадження № 11-кп/871/170/17 Головуючий у суді І інстанції ОСОБА_1
Категорія - ч. 3 ст. 186 КК України Доповідач у суді ІІ інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.01.2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу процесуального прокурора ОСОБА_6 та апеляційну скаргу представника потерпілих - адвоката ОСОБА_9 та потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 на ухвалу Голованівського районного суду Кіровоградської області від 23 грудня 2016 року, якою обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР 30.09.2014 року за №0000231, відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, повернуто прокурору,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Голованівського районного суду Кіровоградської області від 23 грудня 2016 року задоволено клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 про повернення обвинувального акта, обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР 30.09.2014 року за №0000231, відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, повернуто прокурору.
Своє рішення суд обґрунтував тим, що з обвинувального акту вбачається, що органом досудового розслідування та прокурором викладено правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на частину 3 ст. 186 КК України, у якому обвинувачується ОСОБА_7 ..
Проте, органом досудового розслідування формулювання обвинувачення викладено настільки узагальнено, що дозволяє вважати про фактичну його відсутність.
Так, у обвинувальному акті не зазначено, які саме протиправні вказівки надавав своїм синам ОСОБА_7 та у який саме спосіб він примусив водіїв автомашин та комбайну діяти за його вказівкою надаючи вказівки своїм синам. Також не сформульовано у чому саме полягав психологічний примус ОСОБА_7 відносно ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .. Крім того, в періоду часу з 24 вересня 2015 року по 25 вересня 2015 року, взагалі не зазначено спосіб та обставини вчинення кримінального правопорушення, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, при цьому вказано лише про те, що ОСОБА_7 зібрав та вивіз врожай соняшника за участі невстановлених осіб та невстановлених транспортних засобів. Також не вказано в обвинувальному акті, ким саме був заблокований ОСОБА_11 у власному автомобілі та чи має це стосунок до суті обвинувачення.
Окрім цього у обвинувальному акті, як власник врожаю зазначений ОСОБА_11 при цьому вказано, що збиранням цього врожаю завдано збитків ОСОБА_12 та ОСОБА_10 . Вказане положення є суперечливим та не дозволяє чітко встановити коло потерпілих від кримінального правопорушення осіб.
Таким чином формулювання обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 186 КК України є неконкретним, загальним та таким, що не містить визначення конкретизованого способу вчинення кримінального правопорушення, ролі інших, зазначених у обвинувальному акті осіб ( ОСОБА_16 та ОСОБА_17 ) у вчиненні цього кримінального правопорушення, а також містить у собі суперечливі дані стосовно потерпілих, як осіб, які є власниками врожаю соняшнику, у викраденні якого обвинувачується ОСОБА_7 .
В апеляційній скарзі процесуальний прокурор ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу районного суду та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що наданий до суду обвинувальний акт у повній мірі відповідає вимогам КПК України.

Також обвинувальний акт не повинен істотно відрізнятися за фактичними та юридичними обставинами від формулювання підозри.

Крім того, чинним законодавством України не встановлено форму обвинувального акту, а тому вказаний процесуальний документ складається слідчим чи прокурором в довільній формі із дотриманням вимог ст. 291 КПК України щодо його змісту. У зв`язку із цим, суд не повинен вдаватися до доктринального, розширювального тлумачення норм кримінального процесуального закону.

Також у вступній та резолютивній частині ухвали районного суду зазначено невірний номер кримінального провадження, а саме пропущена цифра 1 між 4 та 2.

Крім того в обвинувальному акті чітко зазначено потерпілі.

В апеляційній скарзі представник потерпілих - адвоката ОСОБА_9 та потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 просять скасувати ухвалу районного суду та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Свої вимоги вони мотивують тим, що в підготовчому судовому засіданні суд не може висловити свою позицію щодо правової кваліфікації, а саме наявності чи відсутності складу злочину.

Тому обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а висновок стосовно відсутності та неконкретності формулювання обвинувачення в інкримінованому йому злочині є безпідставним.

Також в обвинувальному акті цілком конкретно та достатньо зазначено, про час, місце та інші обставини вчинення кримінального правопорушення.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який просив призначити новий розгляд у суді першої інстанції, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які просили ухвалу районного суду залишити без змін, перевіривши матеріали обвинувального акту та апеляційні доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно положень ст. 314 ч. 3 КПК України, суд першої інстанції у підготовчому судовому засіданні має право прийняти рішення, зокрема, про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу.

Такі вимоги щодо обвинувального акту вичерпно регламентовані ст. 291 КПК України.

Положеннями ст. 291 КПК України законодавець встановив процесуальний порядок складення обвинувального акту у кримінальному провадженні, ряд відомостей, що їх має містити обвинувальний акт, а також чітко визначив ті процесуальні документи, що в обов`язковому порядку додаються органом досудового розслідування до обвинувального акту.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, зазначений обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування стосовно ОСОБА_7 містять усі відомості, що їх передбачено нормою статті 291 КПК України.

Підстави з яких суд першої інстанції повернув обвинувальний акт є необґрунтованими, так як в обвинувальному акті викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, а дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.3 ст. 186 КК України.
Зокрема, не обґрунтованою підставою для повернення обвинувального акту є дослідження обставин, якими встановлена вина ОСОБА_7 , оскільки цим суд фактично вийшов за межі наданих ст. 314 КПК України повноважень.
В даному випадку суд першої інстанції передчасно на стадії підготовчого судового засідання вдався до дослідження доказів у провадженні, висловив сумніви в правильності кваліфікації та винуватості особи, допустимості доказів, що на цій стадії процесу є неприпустимим.
Крім того, за умовами ч. 1 ст. 338 КПК України, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчинення якого обвинувачується особа, прокурор має право змінити правову кваліфікацію та/або обсяг обвинувачення.
Таким чином, колегією суддів не встановлено допущення органом досудового розслідування порушень вимог кримінального процесуального закону під час подання до суду першої інстанції обвинувального акту, який є відповідним положенням ст. 291 КПК України за своєю формою та змістом, разом із долученими до нього додатками.

Будь-яких інших вимог, котрим повинен відповідати обвинувальний акт, що його подано до суду першої інстанції, законодавцем не визначено.

В той же час суд першої інстанції вдався до оцінки доказів, правильності формулювання пред`явленого обвинувачення, до аналізу та перевірки фактичних обставин справи, наявності складу кримінального правопорушення, що є неприпустимим під час проведення підготовчого засідання, а допускається лише під час розгляду справи по суті. За таких підстав слід призначити новий розгляд справи іншому складі суду.

Наслідки не відкриття матеріалів провадження чітко передбачені ч. 12 ст. 290 КПК України, а тому це не може бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Колегія суддів наголошує, що під час підготовчого провадження, суд першої інстанції має право повернути обвинувальний акт прокурору лише з підстав невідповідності саме процесуальним вимогам, однак не вправі в даній стадії давати оцінку доказам, вирішувати питання правильності формулювання обвинувачення, перевіряти його відповідність фактичним обставинам справи.

За вказаних обставин доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі є обґрунтованими, а тому ухвала суду підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 409, 418,419 КПК України колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги процесуального прокурора ОСОБА_6 , представника потерпілих ОСОБА_9 та потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 задовольнити.

Ухвалу Голованівського районного суду Кіровоградської області від 23 грудня 2016 року, якою обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, повернуто прокурору - скасувати та призначити новий розгляд в Голованівському районному суду Кіровоградської області у іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4