Єдиний унікальний номер 226/2007/15-к
Номер провадження 11-кп/775/143/2017

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2017 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області апеляційні скарги потерпілої ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20.10.2016р., яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Димитров Донецької області, який проживає у АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч.1 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на вісім років,

за участю прокурора ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20.10.2016р. ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч.1 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на вісім років.

ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що 17.04.2015р., приблизно о 23. 00 год., між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , за місцем їх сумісного проживання у, АДРЕСА_1 після спільного вживання алкогольних напоїв, виникла словесна сварка на побутовому ґрунті, що перейшла в обопільну бійку, під час якої ОСОБА_7 з раптово виниклих неприязних стосунків, умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_10 декілька ударів руками та ногами по різних частинах тіла, в результаті чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді: забитої рани правої тім`яної області, яка має ознаки легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я, які вимагають для свого загоєння термін понад 6 днів, але не більше 21 дня; садна та синці над головкою правої брови, на кінчику носа, переходячи на крило носа справа біля основи носа в центрі, на нижній губі праворуч, в виличної ділянки зліва, на підборідді зліва, лівого ліктьового суглоба, передньої поверхні правого колінного суглоба, правої гомілки, які утворилися незадовго до смерті від дії тупого предмету. В ході бійки ОСОБА_10 став висловлювати словесні образи на адресу ОСОБА_7 , у зв`язку з чим останній, будучи у стані алкогольного сп`яніння, маючи намір спрямований на позбавлення життя ОСОБА_10 , діючи умисно, з особистих неприязних відносин, взяв кухонний ніж, та наніс ним ОСОБА_10 один удар в життєво важливий орган, а саме в область шиї справа, в результаті умисних дій ОСОБА_7 , потерпілому ОСОБА_10 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани верхньої третини передньої бічної поверхні шиї справа, що проникає в ліву плевральну порожнину з пошкодженням тканини лівої легені, яка утворилося незадовго до смерті і має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя, та знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням його смерті.

Смерть ОСОБА_10 наступила з 17.04 на 18.04. 2015р., можливо близько 23.00-01.00 год. від гострої кровотечі, що розвинулась внаслідок колото-різаної рани передньої бічної поверхні шиї справа, проникаючої в ліву плевральну порожнину з пошкодженням тканини лівої легені.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.115 КК України, а саме умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

На зазначений вирок суду потерпілою ОСОБА_5 , захисником ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_7 подано апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_5 :

-зазначає, що не згодна з вироком суду першої інстанції та вважає його занадто суворим, оскільки її рідний брат потерпілий ОСОБА_5 зловживав спиртними напоями, часто проявляв агресію до обвинуваченого ОСОБА_7 , який є її двоюрідним братом бив його та завжди першим провокував бійки;

-вказує, що суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що вона враховуючи дані про особу її брата ОСОБА_5 прохала суд суворо не карати обвинуваченого ОСОБА_7 та призначити йому більш м`яке покарання, ніж передбачене законом;

-прохає вирок суду першої інстанції змінити, призначивши обвинуваченому ОСОБА_7 більш м`яке покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6

-зазначає, що не згодний з вироком суду першої інстанції та вважає його його таким, що підлягає зміні, оскільки призначене судом покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, що саме покарання у виді позбавлення волі строком на вісім років є необхідним та достатнім для виправленню обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки він раніше не судимий, пенсіонер, має постійне місце проживання, позитивно характеризується;

-вказує, що обвинувачений ОСОБА_7 активно сприяв слідству у розкритті кримінального правопорушення та не вживав жодних дій які були б спрямовані на спробу уникнути кримінальної відповідальності;

-зазначає, що з урахуванням всіх обставин справи, а також поганого стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_7 , який з 2005р. перебуває на диспансерному обліку у лікаря кардіолога та терапевта Мирноградської ЦМЛ Донецької області, а також позитивних даних про його особу та негативних даних про особу потерпілого ОСОБА_5 , з урахуванням прохання потерпілої ОСОБА_5 обвинуваченому ОСОБА_7 можливо призначити покарання нижче від найнижчої межі, яка передбачена санкцією ст. 115 ч.1 КК України, змінивши вирок в частині призначеного покарання;

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7

-вважає, що вирок суду першої інстанції відносно нього є суворим, оскільки суд не врахував обставини справи, які могли б вплинути на його висновки;

-зазначає, що визнає свою винуватість у вчиненні вбивства потерпілого ОСОБА_10 , проте він не згодний з висновками суду першої інстанції про наявність в його діях прямого умислу на вчинення вбивства, оскільки він не бажав вбивати потерпілого ОСОБА_10 ;

-вказує, що не згодний з висновками суду першої інстанції про те, що висновки криміналістичних експертиз та покази свідків вказують на наявність в його діях прямого умислу на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч.1 КК України;

-зазначає, що в ході судового розгляду було встановлено, що мотивом вчинення злочину є раптово виниклі неприязні відносини, оскільки між ним та його братом ОСОБА_10 незадовго до події злочину відбулась сварка, яка потім переросла у бійку, при цьому потерпілий ОСОБА_10 поводив себе агресивно та всіляко його ображав;

-вказує, що судово токсикологічна експертиза трупа ОСОБА_10 показала, що в його крові наявний етиловий спирт в кількості 3,58%, що свідчить про те, що незадовго до його смерті він вживав спиртні напої та така концентрація алкоголю, розцінюється як тяжке отруєння алкоголем;

- зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги його показання про те, що в бійці потерпілий ОСОБА_10 розбив об нього табурет, при цьому сильно поранивши його ногу та за весь час події наніс йому не менше одинадцятьох ударів, чим довів його до стану сильного стресу та побоювання за власне життя, в результаті чого захищаючись, він перевищив межі дозволені законом;

- прохає змінити вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання застосувавши до нього ст. 69 КК України;

Про дату, час та місце апеляційного розгляду учасники кримінального провадження повідомлені належним чином, проте потерпіла ОСОБА_5 до судового засідання не з`явилась та надіслала письмову заяву про розгляд справи без її участі з проханням задовольнити її апеляційну скаргу у повному обсязі.

Заслухавши суддю доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали доводи апеляційних скарг та прохали їх задовольнити, доводи прокурора ОСОБА_9 , яка заперечувала проти доводів апеляційних скарг та прохала залишити вирок без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів прийшла до висновку про відмову у задоволенні апеляційних скарг за таких підстав.

Як видно, з поданих апеляційних скарг потерпілої та захисника ОСОБА_6 вони не оспорюють фактичні обставини справи та кваліфікацію дій обвинуваченого, доводи зазначених апеляційних скарг стосуються тільки призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, яке вони вважають суворим, та прохають пом`якшити призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, застосувавши до нього положення ст. 69 КК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , то вони порушують питання про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильності кваліфікації його дій, що призвело до призначення йому судом надто суворого покарання.

Перевіривши вказані вище доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 колегія суддів, прийшла до таких висновків.

При розгляді кримінального провадження по суті судом першої інстанції були всебічно, повно та об`єктивно з`ясовані та досліджені всі обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачені ст. 91 КПК України.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч.1 КК України підтверджені доказами, зібраними у відповідності із вимогами закону та дослідженими у судовому засіданні. Всі висновки суду у вироку мотивовані з належною повнотою, наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Висновки суду викладені в мотивувальній та резолютивній частині вироку узгоджені між собою та не містять протиріч.

Докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження та досліджені безпосередньо у судовому засіданні, проаналізовані та оцінені судом першої інстанції з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності.

Подія кримінального правопорушення та винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.115 ч.1 КК України у повному обсязі підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.

Судом першої інстанції був наданий ретельний аналіз показанням обвинуваченого, які були надані ним в судовому засіданні у співвідношенні з усіма зібраними доказами по справі.

Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 показав, що на протязі тривалого часу з ним мешкав потерпілий ОСОБА_11 , який є його двоюрідним братом. В день події він та потерпілий вживали спиртні напої, він особисто випив 250 г. коньяку та склянку вина, а потерпілий пив горілку. Через деякий час між ними виникла сварка, яка переросла у бійку, під час якої вони один одному наносили удари по різних частинах тіла, при цьому потерпілий розбив об нього табурет та поранив йому ногу, в нього почала сильно йти кров.

Після цього вони перестали битись, він зупинив кров на нозі, вирішив погодувати собак, та коли пішов то зрозумів, що потерпілий ОСОБА_11 йде за ним. Він повернувся та побачив у потерпілого ніж у руці, при цьому потерпілий грубо ображав його. Він вибив в нього ніж, той впав на підлогу. Потім він особисто підняв ніж, та будучи ображеним на брата за його образи, а також боячись за своє життя, наніс потерпілому один удар в область шиї. Ніж був в його правій руці, рукоятка стиснута в кулаці, лезо направлене до низу, він замахнувся зверху в низ. Після заподіяння удару поклав ніж у шухляду. Потерпілий пішов до кімнати, сів у крісло де ватним тампоном затиснув шию, крові він у нього не бачив, тільки невелику кількість сукровиці. Після цього він особисто ліг спати, було приблизно 22.00 год. Вранці о 07.00 його розбудив ОСОБА_12 та повідомив, що потерпілий мертвий лежить у коридорі. Потерпілого він вбивати не хотів, а тільки захищався, проте був обурений його образами на свою адресу.

( а.п. 220 т.2)

Судом першої інстанції у вироку наведена вся сукупність доказів, які спростовують твердження обвинуваченого щодо відсутності у нього умислу на вбивство потерпілого, та вчинення ним вбивства під час сильного стресу, побоювання та захисту свого життя, внаслідок чого ним були перевищені межі, дозволені законом, а саме показання потерпілої ОСОБА_5 - рідної сестри потерпілого, свідка ОСОБА_13 - племінника потерпілого, свідка ОСОБА_14 , свідка ОСОБА_15 , ОСОБА_16 фельдшерів невідкладної допомоги, свідка ОСОБА_17 , які хоч й не були безпосередніми свідками події, проте дали послідовні та логічні показання щодо подій, які передували кримінальному правопорушенню, та які відбулись після його закінчення.

(а.п. 220- 221)

Крім того, судом першої інстанції були досліджені численні письмові докази , а саме висновки судово- медичних експертиз трупа потерпілого №207 ( а.п. 81-83), №10 ( а.п. 220-222 т.1), №111 (а.п. 86-87), судово- імунологічних експертиз №580 ( а.п. 81-83, 129 -130), № 577 ( а.п. 124-125), № 578 ( а.п. 135-138), 579 ( а.п. 143-147), судово- цитологічної експертизи № 428 ( а.п. 158 -161), протокол огляду місця події ( а.п. 48 -53) тощо.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були зроблені переконливі висновки про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні вбивства, тобто в умисному протиправному заподіянні смерті потерпілому.

Суд першої інстанції у вироку належним чином обґрунтував дії ОСОБА_7 за ст. 115ч.1 КК України шляхом зіставлення ознак фактично вчинених ними діянь та ознак відповідних злочинів, передбачених вказаними вище статтями кримінального закону, та обґрунтував фактичними обставинами висновки про їх відповідність.

Умисел обвинуваченого був спрямований на позбавлення життя потерпілого та призвів до смерті останнього, який помер від гострої кровотечі, що розвинулась внаслідок колото різаної рани передньої бічної поверхні шиї справа і проникаюча в ліву плевральну порожнину з пошкодженням тканин лівої легені.

Зазначені тілесні ушкодження були заподіяні обвинуваченим, який усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав їх небезпечні наслідки та бажав їх настання.

Між діями обвинуваченого та настанням наслідків є прямий причинний зв`язок.

При вирішенні питання про умисел обвинуваченого судом першої інстанції була врахована поведінка обвинуваченого та потерпілого до, під час події, та після неї, їхні стосунки, причини припинення злочинних дій, а саме те, що у обвинуваченого була можливість після вибиття ножа з рук потерпілого уникнути подальшого спілкування з ним, проте він підняв ніж з підлоги та наніс ножем удар в область шиї потерпілого. Також після вчинення зазначених дій обвинувачений залишив напризволяще потерпілого, ліг спати, оскільки доля потерпілого була йому байдужа.

Як видно з вироку в судовому засіданні з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження встановлена мета обвинуваченого ОСОБА_7 вбити потерпілого.

Так судом встановлено, що обвинувачений наносячи, цілеспрямований удар ножем в область шиї потерпілого, переслідував саме мету вбивства.

Про наявність такої мети, яку обвинувачений заперечує, свідчить характер застосування знаряддя злочину кухонного ножа з довжиною клинка 145 мм, локалізація удару у життєво важливий орган шию, а також значна сила удару нанесеного ним потерпілому, про що свідчить колото-різана рана верхньої третини передньої бічної поверхні шиї справа, що проникає у ліву плевральну порожнину з пошкодженням тканин лівої легені, у потерпілого.

Мотивом вбивства потерпілого стала відкриті неприязні стосунки між ним та потерпілим, які виникли в ході сварки, яка в свою чергу переросла у бійку.

Таким чином, доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що він не згодний з висновками суду першої інстанції про наявність в його діях прямого умислу на вчинення вбивства та те, що висновки криміналістичних експертиз та покази свідків не вказують на наявність в його діях прямого умислу на вчинення вбивства є неспроможними, оскільки спростовуються наведеним вище.

Непереконливими також є доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги його показання з приводу того, що в бійці потерпілий ОСОБА_10 розбив об нього табурет, при цьому сильно поранивши його ногу та за весь час події наніс йому не менше одинадцятьох ударів, чим довів його до стану сильного стресу та побоювання за власне життя, в результаті чого захищаючись, він перевищив межі дозволені законом, оскільки судом першої інстанції були перевірені всі можливі версії вчинення обвинуваченим умисного вбивства при перевищенні меж необхідної оборони та вчинення умисного вбивства у стані сильного душевного хвилювання необережного вбивства та, на думку колегії суддів, зроблений обґрунтований та вмотивований висновок про відсутність підстав перекваліфікації дій обвинуваченого на ст. ст. 116,118,119 КК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого про те, що в ході судового розгляду було встановлено, що мотивом вчинення злочину є раптово виниклі неприязні відносини, оскільки між ним та його братом ОСОБА_10 незадовго до події злочину відбулась сварка, яка потім переросла у бійку, при цьому потерпілий ОСОБА_10 поводив себе агресивно та всіляко його ображав та те, що судово токсикологічна експертиза трупа ОСОБА_10 показала, що в його крові наявний етиловий спирт в кількості 3,58%, що свідчить про те, що незадовго до його смерті він вживав спиртні напої та така концентрація алкоголю, розцінюється як тяжке отруєння алкоголем, то це є обставини, які піддягають доказуванню у кримінальному провадженні, та вони підтверджені доказами, перевіреними та оціненими судом першої інстанції.

Покарання призначене обвинуваченому ОСОБА_7 , на думку колегії суддів відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Так, суд першої інстанції призначив покарання обвинуваченому ОСОБА_7 у межах установлених у санкції ст. 115 ч.1 Особливої частини Кримінального Кодексу України, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.

При цьому суд першої інстанції на основі всебічного врахування фактичних обставин справи в їх сукупності, визначив ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину, який відноситься до особливо тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи, при цьому врахував індивідуальний її ступінь та дав її оцінку у вироку.

Також судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання враховано особу винуватого, а саме те, що він раніше несудимий, має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем проживання, на диспансерному обліку та обліку у лікаря нарколога - психіатра в медичних установах за місцем проживання не перебуває, з 2005р. перебуває на диспансерному обліку з діагнозом: ІХС: Стенокардія напруги, ФК-3. Постінфарктний і антеросклеротичний кардіосклероз. Стеноз 1-й порції ПКА 50%. Стеноз 1-й порції ПМЖВ ЛКА 55%. Стеноз 3-й порції ЛКА 01.10.13 г.ю ФК-3. СН-2 Аст. Гіпертонічна хвороба 3 ступеню, а також відсутність обставин що пом`якшують покарання та наявність обставини, що обтяжує покарання вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги потерпілої, захисника та обвинуваченого про пом`якшення обвинуваченому ОСОБА_7 призначеного судом першої інстанції покарання з урахуванням його особи та віктимної поведінки потерпілого, та застосування до нього вимог ст. 69 КК України, на думку колегії суддів є неспроможними та не підлягають задоволенню за таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 69 КК України суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ст. 115 ч.1 Особливої частини КК України, тобто менше семи років позбавлення волі при наявності двох умов: 1) за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину; 2) з урахуванням особи винуватого.

Як видно з вироку, судом першої інстанції обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого не встановлені. Висновки суду, щодо неприйняття ним обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого, як щире каяття, є вмотивованими та відповідають дійсності. В суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_7 хоч й підтвердив те, що він вважає себе винуватим у смерті потерпілого, проте фактично не розкаявся в цьому, виправдовуючи свою поведінку образами з боку потерпілого на свою адресу та іншими неналежними діями потерпілого по відношенню до нього.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відсутні обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, що унеможливлює застосування до нього положень ст. 69 КК України, тобто призначення йому покарання менше семи років позбавлення волі. Тільки позитивні дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 не можуть бути підставою для призначення більш м`якого покарання, ніж передбачене законом.

Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, яке є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 376 ч.2, 405, 407, 418 КПК України,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги потерпілої ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20.10.2016р., яким ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч.1 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на вісім років залишити без задоволення.

Вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20.10.2016р., яким ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч.1 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на вісім років залишити без змін.

Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_7 до строку покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 18.04.2015р. по 02.03.2017р. із розрахунку один день попереднього ув`язнення, за два дні позбавлення волі, а саме 1370 ( одна тисяча триста сімдесят) днів.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.