В И Р О К І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 серпня 2017 року місто Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 за участі прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , його представника адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника адвоката ОСОБА_7 , перекладача ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжі кримінальне провадження №0004894 від 26.10.2015 року за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єревана, Республіки Вірменія, вірменина, громадянина Вірменії, не одруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засудженого
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

встановив:

26.10.2015 року, приблизно о 20 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на сходах до приміщення бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел на спричинення тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, під час лайки, використовуючи ніж, який він приніс із собою, і тримаючи у правій руці, наніс ОСОБА_4 один удар вказаним ножем у область грудної клітки з ліва чим згідно судово-медичної експертизи №4688 від 01.12.2015 року, спричинив проникаюче поранення грудної клітки ліворуч в проекції 9 міжреберних просторів по середньо-пахвовій лінії, з ушкодженням нижньої долі лівої легені, із скупченням крові в плевральній області, яке кваліфікується, як тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, а також наніс 4 удари ножем у область грудної клітки з ліва, спричинивши ОСОБА_4 непроникаючі поранення грудної клітки зліва у проекції 7 міжреберних просторів по задньо-пахвовій лінії, в проекції 7 міжреберних просторів по лінії лопатки, в проекції 8 міжреберних просторів по лінії лопатки, в проекції 9 міжреберних просторів по лінії лопатки, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений спочатку свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України визнав та надав пояснення, що відповідали обставинам, викладеним в обвинувальному акті. Проте після його затримання за підозрою у вчиненні нових злочинів свою позицію, щодо вчиненого, змінив. Протягом судового розгляду обвинувачений надавав неоднозначні пояснення, зазначаючи про те, що він, як справжній чоловік, готовий нести відповідальність за вчинене і що саме суд має вирішити, що там відбулось. Проте, вказане не може бути сприйняте судом, як визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.
Незважаючи на постійні зміни показів, обвинувачений не заперечив, що у той вечір був зі своєю дівчиною в приміщенні бару «Бастіон», розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Між його компанією та компанією потерпілого виникла суперечка, яка розпочалася безпосередньо в приміщенні бару, а потім змістилася на сходинковий марш по направленню на вихід з приміщення бару. Обвинувачений зазначав, що не чітко пам`ятає, що відбувалось на сходах, проте під час судових дебатів вказав, що змушений був у такий спосіб захищатися, оскільки їх було більше, а він один в чужій країні.
Зазначив, що після того, як його перестали тримати на сходах, він встав та пішов з дівчиною додому, викликавши таксі, ні від кого не втікав, працівники поліції в той же день приїхали до його додому.
Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд встановив, що вина ОСОБА_6 у скоєні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, доведена і підтверджується наступними доказами.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий зазначив, що в той вечір відпочивав з двома товаришами в барі, поряд відпочивала компанія обвинуваченого. Компанія голосно лаялась, відбувався конфлікт, штовханина в результаті якої один з конфліктуючих впав на стіл за яким сидів потерпілий з компанією. Після зауваження конфліктуючі перемкнулися на них, почалася суперечка. Після цього, потерпілий вирішив випхнути обвинуваченого на сходи. На сходинковому марші продовжили штовхатися, для з`ясування стосунків планували вийти на вулицю, потерпілий почав підніматися і саме в цей момент обвинувачений його потягнув за руку розвернув та почав наносити удари в бік. На такі дії потерпілий притиснув руку до стіни, зразу ж кинув обвинуваченого через бедро, лівою рукою продовжував тримати руку, ногою блокував рухи в результаті чого забрав у обвинуваченого ножа.

Після цього встав з обвинуваченого, спустився вниз до приміщення бару та віддав ніж адміністратору, попросив викликати швидку, міліцію. Про те що удари обвинувачений наносить ножем зрозумів не відразу. Описуючи ножа вказав, що ніж звичайний кухонний з білою ручкою.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив, що в той день зустрічався з потерпілим в приміщенні бару «Бастіон», пізніше до них приєднався ОСОБА_10 .

Дещо пізніше, між обвинуваченим та ОСОБА_11 , хлопцем з компанії Ванояна, виник конфлікт, при цьому була присутня ОСОБА_12 . Внаслідок штовханини ОСОБА_11 упав на ОСОБА_10 на що компанії було зроблено зауваження. На зауваження неадекватно відреагував ОСОБА_13 , який і запропонував ОСОБА_14 вийти для того, щоб з`ясувати стосунки.

Оскільки до сходів із своєї компанії підходив останній, то уже побачив ОСОБА_15 , який сидів зверху на Ванояні, в руках якого і бачив ніж, який якраз і забирав потерпілий. Цього ножа раніше не бачив, вважає що він був не з бара, звичайний кухонний.

В подальшому бачив як ОСОБА_11 намагався затримати Ванояна, проте останній уже будучи на вулиці, кидався камінням, вів себе агресивно, ОСОБА_12 плювалась.

При прибутті працівників охоронної служби «Вен-Бест» ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 намагалися утікти. Свідок вживав заходів до затримання ОСОБА_13 . В подальшому ОСОБА_13 був затриманий працівниками поліції, ОСОБА_12 втекла.

Зазначив, що спиртні напої не вживає, за інших не пам`ятає.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 , пояснила, що в той час працювала офіціантом в барі «Бастіон», пам`ятає, що обвинувачений був з дівчиною та хлопцем. Між ним та останнім виник конфлікт, який продовжувався біля барної стійки, поряд відпочивала компанія потерпілого.

Після зауваження потерпілого обвинувачений почав його штовхати, ображати. Пізніше усі вийшли на вулицю, через деякий час до барної стійки підійшов потерпілий, на якому свідок бачила кров, на що адміністрація визвала швидку.

Ножа, що передав потерпілий, раніше не бачила, вважає що цей ніж відвідувачів, оскільки таких ножів в барі не було.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_17 , пояснила, що з обвинуваченим сиділи вдома, вирішили сходити в кафе. В той вечір усі були в стані алкогольно сп`яніння. Пізніше виникла словесна суперечка з компанією потерпілого, а пізніше розпочалася бійка з її участю. Коли всі виходили на вулицю, бійка продовжувалася, всі напали на ОСОБА_18 , при цьому свідок зазначила, що обставин бійки на сходах особисто не бачила. Крові не бачила, працівників поліції також не бачила. Після бійки спокійно викликали таксі та поїхали з обвинуваченим додому. На запитання суду зазначила, що її компанія була доволі шумна, оскільки учасник конфлікту прийшли не в кінотеатр.

Прокурор не настоював на допиті свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , які були допитані на стадії досудового розслідування. Про допит зазначених осіб клопотав захисник обвинуваченого.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив усі необхідні умови для реалізації стороною захисту їхнього процесуального права, проте зазначені особи до суду не прибули. Як встановлено, захисник взагалі не доклав жодних зусиль до виклику свідків, зокрема товариша обвинуваченого ОСОБА_19 .

Виходячи з принципу змагальності, який передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, з урахуванням того, що сторони кримінального провадження мають рівні процесуальні права по збиранню та поданню до суду доказів, подальший виклик зазначених осіб судом визнано недоцільним.

В судовому засіданні досліджено протокол огляду відеозапису з камер відеоспостереження від 30.10.2015 року та сам додаток у виді лазерного диск DVD-R (том 2 а.с.128-130) з якого встановлено, що компанія потерпілого ( ОСОБА_10 , ОСОБА_9 ) відпочивала за столиком, що знаходиться в залі в кутку, біля стіни, перед барною стійкою. Потерпілий сидів спиною до стійки, ОСОБА_22 спиною до стіни, ОСОБА_14 спиною до зали.

Компанія обвинуваченого ( ОСОБА_19 , ОСОБА_17 ) відпочивала в сусідньому залі, між виник конфлікт, Ваноян пред`являв якісь вимоги опоненту - ОСОБА_19 .Через деякий час ОСОБА_13 та ОСОБА_23 перемістились до барної стійки, конфлікт продовжувався, джерелом агресії був обвинувачений, який і штовхнув ОСОБА_23 в напрямку столу потерпілого. Після чого конфліктуючим зроблено зауваження. На такі дії ОСОБА_13 перемкнув свою увагу на ОСОБА_14 , пред`являючи до його якісь вимоги. Після чого ОСОБА_14 встав, обвинувачений почав його зачіпати руками вказуючи на вихід з бару.

Після таких дій підвівся потерпілий, підійшов до обвинуваченого, який в той час до його стояв спиною, а лицем до ОСОБА_24 , взяв обвинуваченого за передпліччя двома руками припіднявши його спрямував на вихід з зали по напрямку до сходинкової клітини, таким чином, що ОСОБА_14 залишився ззаді, за останнім, ближче до столу потерпілого залишався ОСОБА_23 , який не проявляв агресії, Росовицька.

Останнім в сторону виходу прямував ОСОБА_22 .

Як встановлено, камери спостереження не фіксують простір сходинкової клітки.

Після виходу ОСОБА_22 через хвилину до барної стійки повертається потерпілий, кладе на барну стійку ніж, присідає на своє місце за столом, через деякий час з`являються працівники поліції. Обвинувачений з компанією до зали не повертаються.

Досліджено протокол проведення слідчого експерименту від 09.12.2015 року з додатком у виді лазерного диск DVD-R (том 2 а.с.117-124). При проведенні слідчої дії потерпілий на статисті вказав механізм нанесення йому тілесних ушкоджень обвинуваченим безпосередньо на сходинковому марші. Так, до сходинкового маршу сторони зайшли уже не тримаючи один одного з метою виходу на вулицю для з`ясування відносин. За одну дві сходинки до сходинкової площадки, де сходи міняють напрямок потерпілий, який рухався першим відчув що його різко дьоргнули за руку, втрачаючи рівновагу потерпілий розвернувся до обвинуваченого, при цьому його ліва рука піднялась. У відкрите місце обвинувачений і завдав перший удар, в подальшому почав наносити інші, поки потерпілий не прижав його руку до свого тулуба лівою рукою, при цьому правою розвернув обвинуваченого та прижав до стіни, коліном правої ноги блокував ноги обвинуваченого. Відразу через бедро кинув обвинуваченого на підлогу площадки, блокуючи його коліном відібрав ніж.

Висновком експерта №5029-д (том 2 а.с.125-127) встановлено, що не виключається можливість отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_4 при обставинах на які він вказував у ході слідчого експерименту 09.12.2015 року за його участі.

Висновком експерта №4688 (том 1 а.с.243-245) встановлено, що проникаюче поранення грудної клітки ліворуч в проекції 9 міжреберних просторів по середньо-пахвовій лінії, з ушкодженням нижньої долі лівої легені, із скупченням крові в плевральній області, яке кваліфікується, як тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння. Непроникаючі поранення грудної клітки зліва у проекції 7 міжреберних просторів по задньо-пахвовій лінії, в проекції 7 міжреберних просторів по лінії лопатки, в проекції 8 міжреберних просторів по лінії лопатки, в проекції 9 міжреберних просторів по лінії лопатки, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Висновком експерта №2631 (том 1 а.с.238-240)встановлено, що на рукоятці ножа «с барной стойки», знайдений піт без домішки крові, та виявлені антигени В і Н. Отриманий результат не виключає походження поту у даному об`єкті від особи (осіб) групи В з ізогемаглютиніном анти-А та супутнім антигеном ОСОБА_25 , незалежно від категорії видільництва. Домішка поту ОСОБА_6 та (або) ОСОБА_4 не виключається.

Висновком експерта №502 (том 1 а.с.241-242) встановлено, що пошкодження на джемпері потерпілого ОСОБА_4 були заподіяні плоским одностороннім гострим колючо-ріжучим предметом, яким міг бути клинок ножа, і найбільша ширина зануреної частини якого становила не менш як 10мм. Результати експериментально-порівняльного дослідження не виключають можливість їх спричинення клинком наданого на експертизу ножа.

Висновком експерта №2632 (том 1 а.с.231-230) встановлено, що згідно «Висновку експерта» №2584 від 15.11.2015 року експерта-імунолога судового ОСОБА_26 : «Рідка кров гр. ОСОБА_4 , 1987 р.н. відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В ізосерологічної системи АВ0». Згідно «Висновку експерта» №2625 від 18.11.2015р. лікаря, судово-медичного експерта імунолога ОСОБА_27 : «Рідка кров гр. ОСОБА_6 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анті-А та анти-В за ізосерологічною системою АВ0». В слідах на майці гр. ОСОБА_6 (об`єкт №3) та його джинсових брюках (об`єкти №4-6) встановлена наявність крові людини та виявлений антиген Н, а в об`єкті №5 - з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, що вказує на походження крові від особи (осіб) з групою крові 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, в тому числі від потерпілого ОСОБА_4 чи (або) самого підозрюваного ОСОБА_6 , за наявності у останнього, на момент того, що трапилось, тілесних ушкоджень із зовнішню кровотечею. На футболці гр. ОСОБА_6 (об`єкти №1,2) наявність крові не встановлена.

Висновком експерта №2632 (том 1 а.с.231-233) встановлено, що згідно «Висновку експерта» №2625 від 18.11.2015р. лікаря, судово-медичного експерта імунолога ОСОБА_27 : «Рідка кров гр. ОСОБА_6 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анті-А та анти-В за ізосерологічною системою АВО». В слідах на светрі ОСОБА_4 (об`єкти №1,2) встановлена наявність крові людини та виявлений антиген Н, що не виключає походження крові від особи з групою крові 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, в тому числі від самого потерпылого ОСОБА_4 чи (або) підозрюваного ОСОБА_6 , за наявності у останнього, на момент того, що трапилось, тілесних ушкоджень із зовнішню кровотечею. На брюках ОСОБА_4 (об`єкти №3,4) наявність крові не встановлена.

В судовому засіданні досліджені протоколи огляду місця події від 26.10.2017 року (том 1 а.с.220-223), від 27.10.2017 року (том 1 а.с.224-228) в яких відображені обставини, що встановлені судом при дослідженні матеріалу з камер зовнішнього спостереження та проведення слідчого експерименту.

Висновком експерта №5030 (том 1 а.с.229-230) встановлено наявність у ОСОБА_6 легких тілесних ушкоджень, давність утворення яких не суперечить строку, вказаному в матеріалах справи. Експерт не виключає можливість утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 при неодноразовому падінні з висоти власного росту.

Проаналізувавши всі досліджені в судовому засіданні докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що вони логічні, послідовні, за своїм змістом не містять протиріч, на їх підставі судом встановлені та перевірені обставини, які в силу ст.91 КПК України, підлягають доказуванню в кримінальному провадженні.

Підстав сумніватись в їх достовірності суд не встановив.

Разом з цим, версію захисника обвинуваченого, про те, що умислу на завдання тяжких тілесних ушкоджень обвинувачений не мав, а захищав себе від протиправних дій потерпілого, а бо ж вчинив злочин із необережності, суд знаходить такою, що не узгоджуються з встановленими по справі обставинами та вище переліченими доказами, які їх підтверджують.

В даному конкретному випадку обвинувачений обрав знаряддя злочину кухонний ніж, отже беручи до уваги властивості знаряддя злочину повинен був розуміти, що вказане знаряддя може призвести до утворення та завдання на тілі потерпілого будь-яких тілесних ушкоджень. Тяжкі тілесні ушкодження, виявлені у потерпілого були спричинені безпосередньо саме обраним обвинуваченим знаряддям злочину, тому обвинувачений, беручи до уваги властивості знаряддя злочину, повинен був та міг передбачити настання тяжких наслідків.

Отже, ОСОБА_6 не міг не усвідомлювати суспільно-небезпечний характер своїх дій та не міг не передбачати настання їх суспільно-небезпечних наслідків.

Також, при проведенні слідчого експерименту потерпілий вказав такий механізм заподіяння тілесних ушкоджень, який узгоджується з тілесними ушкодженнями, які були встановлені при проведенні судово-медичної експертизи.

Суд відноситься критично до твердження захисника обвинуваченого в тій частині, що обвинувачений вимушений був у такий спосіб захищатися від противоправних дій потерпілого, оскільки такі показання спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

Загрози життю чи здоров`ю обвинуваченого на той час нічого не створювало. Навпаки поведінка останнього була агресивною до оточуючих.

Таким чином, свідчення захисника обвинуваченого в цій частині не знайшли свого об`єктивного підтвердження та розцінюються судом, як такі, що спрямовані на уникнення обвинуваченим належної кримінальної відповідальності.

Це саме стосується і поведінки захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 в тій частині, що дійшовши до судових дебатів обвинувачений перестав розуміти російську мову, мову яку він розумів на стадії досудового розслідування, надаючи слідчому відповідну розписку (том 1 а.с.138, 139), мову якою йому оголошена підозра, здійснено переклад обвинувального акта.

Сукупність всіх встановлених судом обставин вчинення злочину, спосіб, кількість, характер і локалізація поранень, причини припинення злочинних дій, наявність причинного зв`язку між діями обвинуваченого та наслідками, поведінка обвинуваченого та потерпілого, що передувала події вказують на спрямованість умислу ОСОБА_6 на спричинення тяжких тілесних ушкоджень та спростовують доводи захисника про спричинення тілесних ушкоджень в процесі самооборони.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_6 за ч.1 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння
При призначенні покарання обвинуваченому, суд згідно із вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин. Як особа, за місцем проживання характеризується задовільно, до затримання не працював, на території України не мав постійного місця проживання, раніше не судимий, на обліку в медичних установах з хронічними захворюваннями не перебуває.
Обставин, що обтяжують чи пом`якшують покарання судом не встановлено. Щодо перебування обвинуваченого в стані алкогольного сп`яніння, то зазначений стан спростований матеріалами кримінального провадження.
Враховуючи тяжкість злочину та наслідків, що настали, дані про особу та стан здоров`я обвинуваченого, поведінку під час вчинення злочину, суд вважає, що ОСОБА_6 необхідно обрати покарання в виді позбавлення волі в розмірі санкції статті обвинувачення, що, на думку суду є необхідним для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
У кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_4 заявлено цивільний позов в якому просив стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на його користь суму матеріальної шкоди у розмірі 6814, 64 грн. та 140 000, 00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Позиція обвинуваченого щодо вказаного позову знову ж залишилась не визначеною, спочатку позовні вимоги обвинувачений визначав у повному обсязі, проте посилався на відсутність можливості здійснювати виплати, у подальшому не визнавав, проте в дебетах зазначив, що готовий нести відповідальність за вчинене.
Незважаючи на це, дослідивши матеріали кримінального провадження, документи, що подані в обґрунтування позовних вимог, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов наступного висновку.
У відповідності до ч.1. ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Стаття 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Позовні вимоги в частині матеріальної шкоди у розмірі 6814, 64 грн. (витрати на придбання ліків, медичного устаткування, харчування в період операції та лікування, витрати на придбання одягу, що був пошкоджений) слід задовольнити в повному обсязі, оскільки обґрунтовані відповідним розрахунком, підтверджені квитанціями та не заперечені обвинуваченим.

В частині стягнення компенсації за завдану моральну шкоду, то заявлений позивачем її розмір на думку суду є непомірно великим, до всього необґрунтований належним чином. Виходячи з принципів розумності та справедливості суд вважає що потерпілому завдана моральна шкода і сума в 51 000 грн. буде достатньою для її компенсації.

Витрати, пов`язані з проведенням експертиз стягненню з обвинуваченого не підлягають, оскільки за змістом Закону України «Про судову експертизу» проведення вищевказаних експертиз є обов`язком експертів відповідного НДЕКЦ та які відповідно до статті 15 вказаного Закону здійснюються за рахунок коштів, які за цільовим направленням виділяються відповідним експертним установам з Державного бюджету України.

Ухвалою суду від 19.06.2017 року до обвинуваченого повторно застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки під час судового розгляду виник ризик пов`язаний з можливістю вчинення останнім нового злочину. Обвинувачений недотримався попереднього заходу забезпечення кримінального провадження у виді домашнього арешту. За час перебування суду в нарадчій кімнаті по підготовці вироку строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою збіг 17.08.2017 року, проте, оскільки ризики переховування від суду, можливості вчинення нового злочину не зменшились та продовжують існувати, а інший менш суровий захід забезпечення кримінального провадження не можуть гарантувати дотримання обвинуваченим покладених на його обов`язків, суд доходить висновку про необхідність повторно застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

В силу ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону, що діяла на момент застосування запобіжних заходів), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В судового розгляду встановлено, що фактичне затримання обвинуваченого ОСОБА_6 відбулось о 22-15 год. 26.10.2015 року (том 2 а.с.133) та рамках даного кримінального провадження знаходився в умовах попереднього ув`язнення з моменту затримання і до 16.02.2016 року включно та з 19.06.2017 року по 17.08.2017 року включно.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-371, 374, 376 КПК України,
засудив:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років 6 (шість) місяців.

Обрати відносно засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту взяття під варту, взявши засудженого під варту в залі суду.

У строк відбування покарання ОСОБА_6 зарахувати строк тримання засудженого під вартою в межах даного кримінального провадження з моменту фактичного затримання, а саме з 26.10.2015 року по 16.02.2016 року включно та з 19.06.2017 року по 17.08.2017 року включно, зарахувавши вказані строки попереднього ув`язнення у строк відбування покарання, відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на корить ОСОБА_4 6814,64 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 51000 грн. в рахунок компенсації моральних страждань, а разом стягнути 57814 (п`ятдесят сім тисяч вісімсот чотирнадцять) грн. 64 коп.

В частині стягнення повного, заявленого позивачем, розміру компенсації моральної шкоди відмовити.

Речові докази паперовий конверт в який упаковано змиви з рук ОСОБА_6 , паперовий конверт з біологічними зразками ОСОБА_4 , ніж, що передані до камери схову речових доказів Орджонікідзевського ВП Ленінського ВП ГУ НП в Запорізькій області знищити

Особисті речі потерпілого та обвинуваченого, що передані до камери схову речових доказів Орджонікідзевського ВП Ленінського ВП ГУ НП в Запорізькій області передати останнім за належністю.

Лазерний диск DVD-R з записом з камер зовнішнього спостереження залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок учасниками судового провадження можуть бути подані апеляційні скарги до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1