справа №176/331/17
провадження №1-кп/176/55/17
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2017 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мар`янівка П`ятихатського району Дніпропетровської області, громадянина України, освіта 9 класів, не працюючого, підприємницькою діяльністю не займається, на обліку в центрі зайнятості населення не перебуває, не одруженого, малолітніх чи неповнолітніх дітей не має, опікуном не призначався, державних відзнак та нагород не має, є інвалідом 3-ї групи, не судимого, зареєстрованого та мешкаючогоза адресою АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
за участю учасників кримінального провадження: прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_6

ОСОБА_3 08.01.2017 року приблизно о 00 год. 40 хв. разом зі своїм приятелем гр. ОСОБА_7 , проходячи поблизу будинку №14/3 по вул. Кропоткіна м. Жовті Води Дніпропетровської області, зустріли раніше їм невідомого гр. ОСОБА_5 , який йшов їм на зустріч по пішохідній доріжці. При зустрічі між ОСОБА_3 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 відбулася розмова, в ході якої у ОСОБА_3 раптово виникли неприязні відносини до ОСОБА_5 , та побачивши в руках останнього мобільний телефон марки «Nokia Х2-02» чорного кольору ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна у ОСОБА_5 із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, з метою наживи, без попередньої змови з ОСОБА_7 , не повідомляючи останньому свого злочинного умислу, ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_5 , який знаходився до нього спиною, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, своєю ногою ударив ОСОБА_5 по правій нозі, від чого останній упав на землю.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу направленого на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_3 із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, взяв із землі мобільний телефон марки «Nokia Х2-02» чорного кольору ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , який при падінні гр. ОСОБА_5 випустив із руки. Продовжуючи вчиняти відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_3 із кишені куртки, яка була одягнена на ОСОБА_5 , відкрито викрав мобільний телефон марки «Lenovo 2010а» чорного кольору ІМЕІ: НОМЕР_3 ІМЕІ: НОМЕР_4 , що належить потерпілому.
Довівши свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_3 покинув місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядився на свій розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 2109 гривень 25 копійок згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 442 від 13.02.2017.
В судовому засіданні ОСОБА_3 вину у вчинені кримінального правопорушення, встановленого цим вироком, визнав повністю, щиро розкаявся, однак на підставі ст. 63 Конституції України відмовився давати суду показання з приводу обставин діяння. Просив суворо не карати.
При цьому докази його вини, здобуті досудовим слідством, визнає повністю і не оспорює. Правильно розуміє зміст фактичних обставин кримінального провадження і вважає недоцільним їх дослідження, оскільки вони ніким не оспорюються.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 , скориставшись своїм конституційним правом, відмовився давати суду показання, разом з тим не оспорює фактичні обставини кримінального правопорушення, докази його винуватості, погоджується з правовою кваліфікацією вчиненого кримінального правопорушення, у суду не виникають сумніви щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Визнавши недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, проти чого не заперечують учасники судового провадження, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини кримінального провадження в апеляційному порядку, а також з огляду на те, що обвинувачений відмовився давати суду показання, суд обмежився лише дослідженням таких матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.
Оскільки сторони вважають, що фактичні обставини справи доведені наявними у справі доказами, суд також визнає їх доведеними, а саме фактичні обставини, пов`язані з датою, часом, місцем, способом вчинення злочину, формою умислу, кількістю, найменуванням викрадених речей та їх оцінкою.
Суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_3 за фактом відкритого заволодіння майна потерпілого ОСОБА_5 органом досудового слідства правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
При призначені обвинуваченому виду та міри покарання суд бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, суспільно небезпечні наслідки у вигляді протиправного відкритого заволодіння чужим майном та завдання матеріальної шкоди потерпілому, дані про особу обвинуваченого, на обліку у лікаря психіатра та лікарянарколога не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо, раніше не судимий.
Суд враховує у якості пом`якшувальних покарання обвинуваченому обставин його щире каяття у вчиненому діянні, публічне вибачення у вчиненому, яке в судовому засіданні було прийняте потерпілим.
Суд бере до уваги стан здоров`я обвинуваченого, який є інвалідом третьої групи.
Обтяжуючих покарання обвинуваченому обставини суд не вбачає.
Враховуючи викладене в сукупності, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення останнього та попередження нових злочинів обрати покарання, не пов`язане з ізоляцією від суспільства, у вигляді позбавлення волі з іспитовим терміном.
Відповідно до ст. 124 КПК України з обвинуваченого слід стягнути на користь держави судові витрати, понесені згідно звіту і прибуткового касового ордеру фактичні затрати на проведення судово-товарознавчої експертизи № 442 від 13.02.2017 року в сумі 190 гривен. 00 копійок.
При вирішенні долі речових доказів відповідно до положень ст. 100 КПК України суд вважає мобільний телефон марки «Nokia Х2-02» та мобільний телефон марки «Lenovo 2010а», що передані на зберігання за розпискою про зберігання потерпілому ОСОБА_5 , залишити у володінні останнього.
Керуючись ст.ст. 373-374 КПК України, суд
Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Призначити ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 186 КК України покарання 4 (чотири) роки 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом 1 (одного) року 6 місяців іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженим органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати, понесені на залучення експерта для проведення судово-товарознавчої експертизи № 442 від 13.02.2017 року в сумі 190 гривен. 00 копійок.
Мобільний телефон марки «Nokia Х2-02» чорного кольору ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 та мобільний телефон марки «Lenovo 2010а» чорного кольору ІМЕІ: НОМЕР_3 ІМЕІ: НОМЕР_4 , що передані на зберігання за розпискою про зберігання власникові ОСОБА_5 залишити у володінні останнього.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області.
Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя: ОСОБА_1