Справа № 138/3662/16-к
Провадження №:1-в/138/571/16

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 грудня 2016 року м. Могилів-Подільський
Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області, в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника ВК-114 ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Могилів-Подільського міськрайонного суду, в режимі відеоконференції з ВК №114, об`єднанні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, мешканця та зареєстрованого: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта середня-технічна, розлученого, до засудження займався підприємницькою діяльністю, раніше не судимого;
по даній справі засудженого: 29.01.2007 Апеляційним судом м. Києва за п.п.4,6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ст.70 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.
Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 18.02.2016 зараховано строк попереднього ув`язнення з 23.06.2006 по 24.04.2007 включно, згідно ч.5 ст.72 КК України,
Засуджений ОСОБА_5 звернувся в Могилів-Подільський міськрайсуд з двома клопотаннями про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Представник Спостережної комісії в судове засідання не з`явився.
Засуджений та його захисник просили суд задовольнити клопотання та звільнити засудженого від відбування основного покарання у виді позбавлення волі умовно-достроково.
Представник ВК-114 та прокурор в судовому засіданні не підтримали клопотання та просили суд в задоволені клопотання засудженого відмовити, оскільки він не довів свого виправлення.
Розглянувши клопотання, пояснення засудженого та його захисника, думки представника ВК-114 та прокурора, дослідивши матеріали особової справи засудженого суд прийшов до такого висновку.
Так, 29.01.2007 Апеляційний суд м.Києва засудив ОСОБА_5 за вчинення особливо тяжких злочинів за п.п.4,6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ст.70 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна і, з врахуванням ухвали суду від 18.02.2016 щодо застосування відносно засудженого ч.5 ст. 72 КК України на даний час він відбув 3/4 строку покарання. До закінчення строку залишилось 3 роки 8 місяців.
Разом з тим, ст.81 КК України передбачає умовою для застосування умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні засудженим вимог режиму, його участі в самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації установ виконання покарань, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. При цьому суд враховує поведінку засудженого за весь період відбування покарання.
Так, засуджений ОСОБА_5 в колонії працевлаштований, але за період відбування покарання лише двічі, а саме в 2014 та 2016 заохочувався за сумлінну поведінку та ставлення до праці. Разом з тим, відносно нього було 22 рази застосовано стягнення, з яких 6 раз поміщався в ДІЗО. Стягнення застосовувались на протязі семи років відбування покарання і лише протягом останніх двох років до засудженого стягнення не застосовувались. Стягнення були численними та повторними, зокрема, неодноразово за відмову від роботи, один раз за зберігання заборонених предметів та один раз за порушення локалізації, неодноразово за нетактовну поведінку, порушення розпорядку дня, конфліктні ситуації, порушення форми одягу.
Зі змісту посередньої характеристики засудженого ОСОБА_5 та матеріалів його особової справи вбачається, що підпадаючи під можливість застосування до нього заохочувальних норм, передбачених ст.101 КВК України та ст.ст. 81, 82 КК України йому було об`єктивно відмовлено в їх застосуванні в 2013 та в 2015,2016 роках.
Враховуючи усю поведінку засудженого за період відбування покарання, зокрема, застосування до нього 22 стягнень протягом перших семи років відбування покарання в виправній колонії, і зважаючи на наявність лише двох заохочень, застосованих до засудженого один раз в 2014 році та один раз через два роки в 2016 році, факт спілкування з матір`ю, участь засудженого в програмах диференційного виховного впливу, з огляду на принцип розумності, не може розцінюватись судом як факт доведення його виправлення.
Керуючись ст.81 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Відмовити в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 засудженого вироком Апеляційного суду м.Києва від 29.01.2007.
Повернути до Могилів-Подільської ВК 114 матеріали особової справи засудженого ОСОБА_5 після набрання ухвалою законної сили.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1