Справа № 159/5018/16-к
Провадження № 1-в/159/8/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 січня 2017 року м. Ковель

Ковельський міськрайсуд Волинської обл.

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

представника Ковельського міжрайвідділу кримінально виконавчої інспекції Ковельського району У ДПтС України у Волинській обл. ( далі КВІ) - ОСОБА_4 ,

заявника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі Волинської обл. клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно дострокове звільнення від відбування додаткового покарання,

ВСТАНОВИВ:
До Ковельського міськрайсуду Волинської обл. 29.12.16 р. надійшло вказане вище клопотання засудженого, обґрунтоване тим, що 31.05.07 р. він був засуджений за вироком Красноармійського міськрайсуду Донецької області за ч. 2 ст. 372, ч. 1 ст. 374 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до 5 р. позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із здійсненням функцій представника влади у правоохоронних органах на строк 3 р.. Ухвалою ВС України від 25.03.08 р. вищезазначений вирок щодо нього було змінено, застосовано ст. 69 КК України і, зокрема, остаточно визначено покарання у виді 3 р. 06 міс. позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із здійсненням функцій представника влади у правоохоронних органах на строк 3 р.. Ухвалою Менського райсуду Чернігівської області від 16.07.14 р. щодо нього було застосовано положення Закону України «Про амністію у 2014 році» - невідбуту частину покарання скорочено наполовину. Відбуваючи покарання у Менській ВК № 91, він сумлінно працював на виробництві, приймав активну участь у житті колективу і закладу, встановленого порядку та режиму утримання не порушував, стягнень не мав, двічі заохочувався, характеризувався позитивно, став на шлях виправлення та довів своє виправлення. Ухвалою Менського райсуду Чернігівської області від 27.05.15 р. він був звільнений умовно достроково від відбування основного покарання. Після звільнення з місць позбавлення волі він прибув по місцю свого проживання та став на облік у Ковельській КВІ У ДПтС у Волинській області. Покликаючись на ст. ст. 12, 81 КК України, зазначає, що за весь час після його звільнення він не притягався до кримінальної чи адміністративної відповідальності, сумлінно та своєчасно відвідує КВІ та Ковельський МРВ у Волинській області, за межі України не виїздить, посад, пов`язаних із здійсненням функцій представника влади у правоохоронних органах, не обіймає; у вчиненому розкаявся, по місцю проживання характеризується позитивно, постійно підвищує свій морально ідеологічний рівень, займається самоосвітою. Просить звільнити його умовно достроково від подальшого відбування додаткового покарання.

У судовому засіданні засуджений своє клопотання підтримав, обгрунтувавши його наведеними у клопотанні доводами, суду додатково пояснив, що, дійсно, КВІ має до нього вимоги про надання оригіналів: однієї з його трудових книжок, паспорта громадянина України. Однак, зазначає, що вже надавав КВІ оригінали таких документів і повторно надавати їх йому утруднено: в даний час ці документи у нього відсутні, знаходяться у його адвоката у м. Києві. Вважає, що КВІ має змогу перевірити відомості, що її інтересують, будь - яким іншим шляхом. Просить клопотання задовольнити.

Представник КВІ суду пояснила, що засуджений з 22.06.15 р. і на даний час перебуває на обліку у КВІ, по місцю проживання характеризується позитивно. Однак, на вимогу КВІ надати паспорт та одну з трудових книжок в оригіналі, не реагує. Зазначає, що така поведінка засудженого перешкоджає перевірці відомостей, що мають контролюватись КВІ, свідчить про невиконання засудженим обов`язку надати оригінали вказаних вище документів КВІ для перевірки. У вирішенні клопотання покладається на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення заявника та представника КВІ, врахувавши думку прокурора, який у вирішенні клопотання покладається на розсуд суду, вивчивши матеріали справи та особової справи щодо засудженого № 1/2015 р., приходить до висновку, що клопотання безпідставне та не підлягає до задоволення.

Відповідно до положень ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно - дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно - достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно - дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно - дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване на умовах, визначених п. п. 1 3 ч. 3 цієї статті.

Та обставина, що за вироком Красноармійського міськрайсуду Донецької області від 31.05.07 р. засуджений засуджувався за ч. 2 ст. 372, ч. 1 ст. 374 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до 5 р. позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із здійсненням функцій представника влади у правоохоронних органах на строк 3 р., та ухвалою ВС України від 25.03.08 р. вищезазначений вирок щодо нього було змінено, застосовано ст. 69 КК України і, зокрема, остаточно визначено покарання у виді 3 р. 06 міс. позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із здійсненням функцій представника влади у правоохоронних органах на строк 3 р.. стверджується матеріалами особової справи.

Та обставина, що за ухвалою Менського райсуду Чернігівської області від 16.07.14 р. щодо засудженого було застосовано положення Закону України «Про амністію у 2014 році» - невідбуту частину основного покарання було скорочено наполовину та за ухвалою цього ж суду від 27.05.15 р. засуджений був звільнений умовно достроково від відбування основного покарання, стверджується матеріалами особової справи.

З матеріалів особової справи щодо засудженого також слідує, що він за місцем проживання характеризується позитивно, у розпорядженні КВІ немає відомостей про притягнення його до кримінальної чи адмінвідповідальності за час, зокрема, перебування на обліку у КВІ.

Як слідує з положень ст. 34 КВК України, засуджений до покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю зобов`язаний виконувати вимоги вироку суду, зокрема, надавати за вимогою кримінально - виконавчої інспекції документи, які пов`язані з виконанням даного покарання, повідомляти інспекцію про місце роботи і проживання чи їх зміну, з`являтися за викликом до кримінально - виконавчої інспекції. Засудженому забороняється без дозволу КВІ виїжджати за межі України (зміни, внесені Законом України від 07.09.2016 р. N 1492 - VIII, в частині положень щодо застосування пробаційних програм набирають чинності з 01.01.18 р.).

Однак, як слідує з пояснень представника КВІ даних в суді, стверджується матеріалами особової справи, засуджений не виконує у повному обсязі обов`язки, покладені на нього чинним законодавством.

Зокрема, при постановці засудженого на облік у КВІ паспорт у останнього був відсутній (а. с. 27) і, як пояснив засуджений, паспорт його знаходиться у Донецькій області, зобов`язався надати його КВІ, однак, на даний час цього не зробив. За поясненнями засудженого від 29.09.15 р. (а. с. 39) на вимогу КВІ, він зазначав, що оригінал його паспорта знаходиться у м. Києві. У особовій справі мається лише копія паспорта, надана засудженим (а. с. 40), а також не завірена у встановленому порядку копія трудової книжки засудженого серії НОМЕР_1 ?заведеної 02.06.06 р..

Належно завірена копія трудової книжки засудженого серії НОМЕР_2 , заведена 03.09.96 р., мається у матеріалах особової справи, тобто, надавалась засудженим КВІ та опрацьовувалась її працівниками (а. с. 32).

Однак, у своїх поясненнях від 21.01.16 р., 23.08.16 р., 18.11.16 р., 26.12.16 р., наданих на вимогу КВІ, засуджений неодноразово зазначав, що оригінал однієї із його трудових книжок він КВІ надати не може, так як вона знаходиться у м. Києві (а. с. 48, 72, 81).

Для з`ясування питань, пов`язаних з оформленням відомостей про трудову діяльність засудженого, з огляду на викладене вище, КВІ 06.05.16 р., 17.06.16 р. робились відповідні запити та опрацьовувались додаткові відомості (а. с. 58, 66, 67, 74 - 76).

Заходів до надання вказаних вище документів КВІ засуджений не вживав.

Доказів, що унеможливлювали б надання засудженим КВІ оригіналів вказаних вище документів з поважних причин, суду не надано.

За таких обставин суд приходить до висновку про передчасність клопотання та вважає, що поведінка засудженого, що полягає у ненаданні КВІ без поважних причин оригіналів паспорта та однієї із його трудових книжок для опрацювання наявної в них інформації КВІ задля виконання покладеного на неї обов`язку, та всупереч положенням ст. 34 КПК України, не свідчить про те, що засуджений під час відбування додаткового покарання за час перебування на обліку у КВІ виявляє достатньо бездоганну поведінку: не виконує всіх вимог КВІ про надання документів в оригіналі (паспорта, однієї з трудових книжок), що дало б суду підстави для задоволення його клопотання.

На підставі наведеного, керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, ст. 34 КВК України, суд

У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської обл. через Ковельський міськрайонний суд Волинської обл. на протязі 7 (семи) діб з дня її винесення.

Головуючий:ОСОБА_1