Єдиний унікальний № 500/6518/16-к
Провадження № 1-кп/500/87/17
УХВАЛА

про продовження строку тримання під вартою
08 червня 2017 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у колегіальному складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5 ,
захисник ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_7 ,
провівши в місті Ізмаїлі Одеської області відкрите судове засідання у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0002900, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл Одеської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. ч. 1, 2 ст. 263 КК України,

встановив:
Прокурор ОСОБА_5 заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 на 60 днів, в якому прокурор посилається на те, що на даний час не відпали ризики, які були підставою для застосування такого запобіжного заходу, а саме ризики того, що обвинувачений може переховуватися від суду та може незаконно впливати на потерпілих та свідків.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, просили змінити обвинуваченому запобіжний захід на домашній арешт.

Суд, розглянувши клопотання, заслухавши думки учасників судового провадження, дійшов висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 .

Так, відповідно до ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.09.2016 р. під час досудового розслідування була встановлена наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризики переховатися від органу досудового розслідування або суду та незаконно впливати на потерпілих та свідків, а тому відносно ОСОБА_7 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого продовжувався у встановленому законом порядку та спливає 10 червня 2017 року.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою суд враховує засаду верховенства права, закріплену у ст. 8 КПК, та практику Європейського суду з прав людини (далі Суд), яка у відповідності до вимог ч. 2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження.

Так, у п. 219 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04) Європейського суду з прав людини зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», N 34578/97, п. 93, ECHR 2000-IX).

Обставини кримінального провадження дають підстави суду дійти висновку про те, що, тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 є виправданим заходом, оскільки є чіткі ознаки того, що перебуваючи на свободі він може ухилитися від суду та незаконно впливати на потерпілих і свідків, з огляду на те, що він обвинувачується у вчиненні умисних злочинів, у тому числі тяжких злочинів із застосуванням вибухового пристрою, за яке законом передбачено покарання, у тому числі, у виді позбавлення волі на строк до семи років. При цьому суд враховує те, що відповідно до зміненого обвинувачення, ОСОБА_7 вже не обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, однак, зазначені обставини кримінального провадження, а також те, що у обвинуваченого ОСОБА_7 відсутні міцні соціальні зв`язки, оскільки він не одружений, не має й утриманців, не має постійного місця роботи та навчання, свідчать про наявність вищезазначених ризиків, а тому справжній інтерес суспільства у забезпеченні законності та інтересів правосуддя, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права обвинуваченого ОСОБА_7 на свободу.

Таким чином, з урахуванням викладених обставин та особи ОСОБА_7 , того, що судовий розгляд у даному кримінальному провадженні ще не закінчений, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку ОСОБА_7 та запобігти вищевикладеним ризикам, передбаченим п. п. 1, 3 ч. 1 ст.177 КПК України, а тому строк тримання під вартою ОСОБА_7 необхідно продовжити на строк, що не перевищує 60 днів, у зв`язку з чим в задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 199, 201, 331, 369 372 КПК України, суд
ухвалив:
Клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження строку тримання під вартою задовольнити, в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 , обвинуваченому у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. ч. 1, 2 ст. 263 КК України, до 06 серпня 2017 року.

Строк дії наявної ухвали про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 закінчується 06 серпня 2017 року.

Копію наявної ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_7 , а також направити до Ізмаїльської установи виконання покарань УДПтС України в Одеській області (№22) для виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя

Суддя

Суддя