КРИВОРІЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 177/1609/16-к
Провадження № 1-кп/177/11/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2017 року Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

захисника обвинуваченого-адвокат- ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000591 від 02 липня 2016 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в с. Лозуватка, Криворізького району, Дніпропетровської області, освіта базова загально-середня; не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має; не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає фактично за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимий:

1) 19.10.2010 Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області за ст. ст. 289 ч.2, ст. 69 КК України до 4 років позбавлення волі. 25.04.2012 звільненого з Божковської виправної колонії № 16 Полтавської області на підставі постанови Полтавського районного суду, за ст. 107 КК України від 25.04.2012 р., умовно-достроково на 1 рік 8 місяці 18 днів.

2) 21.12.2015 року Криворізьким районним судом Дніпропетровської області за ст.ст. 185 ч.1, 75, 76 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, з випробувальним терміном на 1 рік, із застосуванням примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем проживання в КЗ «Криворізька центральна районна лікарня» ДОР,

3) 20.03.2017 Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст.ст. 185 ч.3, 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, із застосуванням примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку;

за ст.15 ч.3 ст. 185 ч.3 КК України, суд, -

В С Т А Н О В И В:
01.07.2016 року, в період часу з 22:00 до 22:30 год., ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, під час слідування вздовж огородженої території домоволодіння АДРЕСА_3 , де мешкає ОСОБА_6 , побачив що двері гаражного приміщення, яке розташоване на території вказаного домоволодіння відчинені, власник домоволодіння та інші особи на подвір`ї відсутні, після чого у ОСОБА_5 виник умисел на тайне проникнення до приміщення вказаного гаражу та таємне викрадення з нього чужого майна.

У той же день ОСОБА_5 , протягом з 22:00 год. до 22:30 год., діючи з корисливих мотивів, реалізуючи раптово виниклий в нього злочинний умисел, направлений на незаконне збагачення шляхом таємного викрадення чужого майна з метою подальшого його обернення на свою користь, повторно, скориставшись необачністю мешканців вказаного домоволодіння та відсутністю сторонніх осіб, шляхом вільного доступу проник на територію домоволодіння АДРЕСА_3 , де через незамкнені двері, шляхом вільного доступу проник в середину гаражного приміщення, розташованого на території вищевказаного домоволодіння, звідки таємно викрав зварювальний апарат марки «АС WERPCR BX-250 C», а також велосипед марки «Україна», вартість яких згідно висновку судово товарознавчої експертизи № 1523 від 08.07.2016 р. становить 1450 грн. 00 коп. та 1050 грн. 00 коп. відповідно, які належать ОСОБА_6 , всього на загальну суму 2500 грн. 00 коп. Після чого ОСОБА_5 помістивши викрадений зварювальний апарат на велосипед, з викраденим майном намагався залишити місце скоєння кримінального правопорушення. Але, у той же день, приблизно о 22 год. 30 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи у стані гострій інтоксикації алкоголем, свій злочинний умисел не зміг довести до кінця з причин, що не залежали від його волі, так як він не вчинивши усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, був викритий та з викраденим затриманий потерпілим ОСОБА_6 на подвір`ї домоволодіння АДРЕСА_3 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчинені інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст. 185 КК України визнав у повному обсязі, підтвердив події, факти та обставини вчинення злочину, викладені в обвинувальному акті, їх не оспорював. Щиро розкаявся у вчиненому злочині, просить суворо його не карати.

Потерпілий своїм правом на участь в судовому засіданні не скористався подав заяву в якій просив розглядати справу без нього, покарання призначити обвинуваченому на розсуд суду.

Суд, взявши до уваги визнання обвинуваченим ОСОБА_5 вини у вчиненому злочині, згоду учасників судового засідання, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував в обвинуваченого та інших учасників кримінального провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих обставин та чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання обвинуваченого, вважає що ці докази отримані у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимими, та згідно з ст.ст. 85, 94 КПК України, вважає, що ці докази прямо підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами, які суд вважає належними та допустимими, аналізуючи показання обвинуваченого, які мають логічний та послідовний характер, суд приходить до висновку про доведеність обвинувачення, яке пред`явлене ОСОБА_5 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 , суд кваліфікує за ч.3 ст.15 ч. 3 ст. 185 КК України, за ознаками: незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення, не доведене до кінця з причин, які не залежали від волі винного.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №176 від 21.07.2016 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час скоєння даного кримінального правопорушення та по теперішній час мав легку розумову відсталість в ступені помірної дебільності з порушенням поведінки, при вчиненні даного кримінального правопорушення не міг в повному обсязі усвідомлювати свої дії та керувати ними. По своєму психічному стану не може в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними. Під час скоєння ним кримінальних правопорушень в стані тимчасового хворобливого порушення психічної діяльності не перебував, мав легку розумову відсталість в ступені помірної дебільності з порушенням поведінки та по своєму психічному стану не міг в повному обсязі усвідомлювати свої дії та керувати ними. У випадку засудження ОСОБА_5 , рекомендовано застосувати примусові заходи медичного характеру у вигляді надання йому амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку в тому числі і в місцях позбавлення волі. (т.2 а.с. 73-79)

Виходячи з вищевказаного, суд визнає ОСОБА_5 обмежено осудним, оскільки судом встановлено, що він під час вчинення кримінального правопорушення, через наявний в нього психічний розлад, не був здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Згідно з п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 3 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», надання в примусовому порядку амбулаторної психіатричної допомоги застосовується щодо осіб, які мають психічні розлади, наявність яких сама і є критерієм обмеженої осудності (ч. 1 ст. 20, ч. 2 ст. 94 КК України). Своєрідність зазначеної психіатричної допомоги полягає в тому, що вона надається обмежено осудним особам у примусовому порядку одночасно з відбуванням покарання, призначеного за вироком суду. Відповідно до п. 8 даної Постанови, така допомога може надаватися таким особам незалежно від виду призначеного їм покарання, якщо воно пов`язане з позбавленням волі, то здійснення зазначеного примусового заходу медичного характеру покладається на медичну службу кримінально-виконавчих установ, а якщо не пов`язане, - на психіатричні заклади охорони здоров`я за місцем проживання засуджених.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 504 КПК України, суд, ухвалюючи вирок, може взяти до уваги стан обмеженої осудності як підставу для застосування примусових заходів медичного характеру.

При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст. ст. 65-67 КК України, бере до уваги ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема дані, які характеризують особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч.1 ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , визначає щире каяття.

Обставин, відповідно до ст. 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд зважає на ступінь тяжкості скоєного злочину, особистість обвинуваченого, який раніше судимий (т.2 а.с.41-42), вчинив злочин, який відповідно до ст. 12 КК України класифікується як тяжкий злочин, офіційно не працює, не одружений, осіб на утриманні не має, за місцем проживання характеризується негативно (т.2 а.с.46), перебуває на обліку у лікаря психіатра з 2016 року з приводу легка розумова відсталість в ступені помірної дебільності з порушенням поведінки (т.2 а.с. 43), у лікаря нарколога під наглядом не перебуває (т. 2 а.с. 42).

Беручи до уваги, викладені дані про особу обвинуваченого, обставини справи, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд приходить до висновку, призначити обвинуваченому покарання відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання в межах санкції статті закону, яка передбачає відповідальність за вчинене, за вказаних обставин, виправлення ОСОБА_5 не можливе без ізоляції його від суспільства, тому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі, застосовуючи правила ч. 4 ст. 70 КК України.

Суд переконаний, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5 та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Питання речових доказів, вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Крім того, відповідно ст. 20, 93, 94 КК України, ст. 504 КПК України, беручи до уваги висновок судово-психіатричної експертизи, суд, вважає необхідним застосувати до ОСОБА_5 примусовий захід медичного характеру - надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем відбування покарання.

Клопотань про обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого не надходило.

Керуючись ст.ст. ч.3 ст. 349, 369, 370, 373, 374, 504 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч. 3 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України призначене ОСОБА_5 цим вироком менш сурове покарання поглинути більш суровим покаранням, призначеним вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 березня 2017 року, та визначити остаточно покарання ОСОБА_5 у вигляді 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Застосувати до ОСОБА_5 примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем відбування покарання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу не обирати, з дня набрання вироком законної сили ОСОБА_5 взяти під варту.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати від дня його затримання в порядку виконання цього вироку.

Речовий доказ:

Зварювальний апарат та велосипед марки «Україна», що зберігаються у ОСОБА_6 - залишити законному володільцю ОСОБА_6 .

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області через Криворізький районний суд Дніпропетровської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: