Справа № 755/3777/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,,

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4

пр-ка ВКВІ ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання інспектора Дніпровського районного відділу кримінально - виконавчої інспекції в м. Києві про скасування звільнення від відбування покарання відносно засудженого

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Полтавської обл., українця, громадянина України, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого,

та його направлення для відбування покарання призначеного за вироком суду, -

в с т а н о в и в:
Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 25.05.2014 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, призначено покарання у виді 2-х років обмеження волі та із застосуванням ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців. Вироком Апеляційного суду м. Києва від 13.10.2014 року вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 25.05.2014 року в частині призначеного покарання скасовано та засуджено ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, призначено покарання у виді 3-х років обмеження волі та із застосуванням ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяц з покладенням зобов`язань, передбачених ст. 76 КК України.

До суду надійшло клопотання інспектора Дніпровського РВ КВІ в м. Києві, в якому зазначається, що за період іспитового строку випробування засуджений зарекомендував себе позитивно, покладені на нього судом обов`язки не виконав. В період відбуття покарання був засуджений за новий злочин.

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що вважає за необхідне у задовольнити клопотання у зв`язку з його не відповідністю КПК України та КВК України.

Адвокат в судовому засіданні повідомив про те що засуджений не з`являвся на реєстрацію з поважних причин, а також 08.12.2015 року його було засуджено вироком Солом`янського районного суду м. Києва за ст. 186 ч. 1 КК України та призначено покарання у виді штрафу. В свою чергу він перебував в Київському Сізо № 13, в зв`язку з чим неявка на реєстрацію до КВІ була з поважних причин. Крім того, на даний час ОСОБА_6 спів мешкає з ОСОБА_7 , яка на даний час перебуває на 23 тиждні вагітності, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, та довідкою КНП «Консультативно-діагностичного центру дніпровського району м. Києва».

У судовому засіданні інспектор Дніпровського районного відділу кримінально - виконавчої інспекції в м. Києві клопотання підтримала просила задовольнити, так як за період іспитового строку випробування засуджений зарекомендував себе позитивно, покладені на нього судом обов`язки не виконав. Був засуджений за новий злочин.

Суд, вивчивши наявні матеріали, заслухавши думки учасників процесу, приходить до наступного.

Як убачається з матеріалів контрольної справи/провадження, вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 25.05.2014 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, призначено покарання у виді 2-х років обмеження волі та із застосуванням ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців. Вироком Апеляційного суду м. Києва від 13.10.2014 року вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 25.05.2014 року в частині призначеного покарання скасовано та засуджено ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, призначено покарання у виді 3-х років обмеження волі та із застосуванням ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяц з покладенням зобов`язань, передбачених ст. 76 КК України. Крім того, Солом`янського районного суду м. Києва за ст. 186 ч. 1 КК України та призначено покарання у виді штрафу, штраф на даний час сплачений.

У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Частиною 1 статті 539 КПК України регламентовано, що питання, які виникають … після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) … органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

При цьому, виходячи з положень п. 3 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 5, 8, 9 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Аналогічні правові положення містяться у п.п. 1.2 п. 1 Розділу І Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань від 19.12.2003 року № 270/1560 (далі Інструкція).

Крім того, з положень пункту п. 6.9 Розділу IV Інструкції, слідує, що лише після затримання засудженої особи (установлення місця знаходження) працівником інспекції з`ясовуються всі обставини і причини залишення нею постійного місця проживання і ним, коли він впевниться що мало місце ухилення від відбування покарання, до суду надсилається подання, та матеріали для вирішення питання про направлення засудженої особи для відбування призначеного судом покарання.

З матеріалів особової справи засудженого та клопотання випливає, що вимоги п. 6.9 та в цілому п. 5 Розділу IV Інструкції у даному випадку дотримано не було.

За таких обставин, враховуючи вище викладене, суд вважає, що заява заявника, за своєю суттю, є сумнівною, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року, (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України), а тому остання підлягає поверненню заявнику.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1-7, 22, 26, 392, 537, 539 КПК України, суд, -

у х в а л и в:
Клопотання інспектора Дніпровського районного відділу кримінально - виконавчої інспекції в м. Києві про скасування звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - повернути заявнику для виконання вимог Кримінально процесуального Кодексу України.

Повернення клопотання не є перешкодою для повторного звернення до суду в порядку Кримінально процесуального Кодексу України.

Матеріали особової справи стосовно засудженого повернути до Дніпровського районного відділу кримінально - виконавчої інспекції в м. Києві.

Судове рішення, яке набрало законної сили в порядку, визначеному Кримінально процесуальним Кодексом України, є обов`язковим і підлягає безумовному виконанню на всій території України.
С у д д я: