печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 травня 2017 року слідчий суддя Печерського районного суду м.Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ФР ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у місті Києві ОСОБА_3 про арешт майна,-
В С Т А Н О В И В:
Старший слідчий СУ ФР ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у місті Києві ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на речові докази. В обґрунтування клопотання посилається на те, що СУ ФР ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у місті Києві проводиться розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000031 від 26.04.2017 року, за фактом фіктивного підприємництва, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 205 КК України. В судове засідання слідчий не з`явився, причини неявки суду не відомі. Слідчий суддя, вивчивши клопотання, приходить до наступного висновку. Судовим розглядом встановлено, що СУ ФР ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у місті Києві проводиться розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000031 від 26.04.2017 року, за фактом фіктивного підприємництва, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 205 КК України. Слідчий в своєму клопотанні просить накласти арешт на грошові кошти ТОВ «АПОСТИЛЬ ТРЕЙД». Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України (в редакції від 27 лютого 2016 року) арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Крім того, відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Відповідно до п. п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. При цьому згідно п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження. У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків. Враховуючи викладене мотивування клопотання, слідчий в розумінні вимог ст. 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні. Слідчим суддею не встановлено правової підстави для накладення арешту на грошові кошти ТОВ «АПОСТИЛЬ ТРЕЙД». Згідно норм Глави 10 та Глави 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту, та відповідно накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження. З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає, що у даному кримінальному провадженні слідчий не довів необхідності у накладенні арешту, тому у задоволенні клопотання слід відмовити. Враховуючи вищевикладене, клопотання є необґрунтованим і задоволенню не підлягає. На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170, 171, 172, 173 КПК України, -
У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ФР ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у місті Києві ОСОБА_3 про арешт майна - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня проголошення особою, яка її оскаржує, безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва. Особам, які не були присутні під час проголошення, протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали, безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва.

Слідчий суддя ОСОБА_1