НІКОПОЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/1959/17
Провадження № 1-кп/0182/436/2017
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.06.2017 року м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження №0001231 стосовно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Москва, Російської Федерації, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, фактично проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 26.09.1995 р. Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ст.ст.17, 140 ч.3 КК України (в ред.1960 р.) до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 01.07.1998 р. по відбуттю строку покарання;
- 25.11.1998 р. Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ст. 140 ч. 2 КК України (в ред.1960 р.) до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 08.09.2001 р. по відбуттю строку покарання;
- 05.06.2002 р. Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч.3 КК України (в ред. 2001 року) до 5 років позбавлення волі, звільнений 12.10.2006 р. умовно- достроково на 3 місяці 3 дні;
- 18.02.2009 р. Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ст. 309 ч. 1 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;
- 11.04.2012 р. Апостолівським районним судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч. 3, 263 ч. 2, 70 ч. 1 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 21.08.2014 р. умовно-достроково на 11 місяців 24 дні;
- 22.05.2015 р. Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч. 2, 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 08.02.2017 р. по відбуттю строку покарання,
за правовою кваліфікацією ч.3 ст.185, ч.2 ст.125 КК України,
з участю сторін кримінального провадження
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 , суд
В С Т А Н О В И В:
26.02.2017 р. приблизно о 19 годині, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшли до території домоволодіння АДРЕСА_2 , в якому проживає та яке належить ОСОБА_7 .
ОСОБА_5 чекаючи на ОСОБА_6 , яка пішла у справах до ОСОБА_7 в будинок, з дозволу останнього, помітив у дворі вказаного домоволодіння металеву хвіртку і у нього виник злочинний умисел, направлений на її викрадення.
Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_5 , впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів, відчинивши хвіртку на паркані домоволодіння, проник на територію вказаного домоволодіння, яке є сховищем, звідки, знявши з петель, викрав металеву хвіртку зеленого кольору, розміром 170x78 см., ринкова вартість якої, відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 121 від 27.03.2017 р., складає 198 грн. 68 коп., яка належить потерпілому ОСОБА_7 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду в розмірі 198 грн. 68 коп. Викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Дані умисні дії ОСОБА_8 кваліфіковані як кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням в сховище.
Крім того, ОСОБА_5 26.02.2017 р. приблизно о 19 годині 10 хвилин, вчинивши крадіжку металевої хвіртки з території домоволодіння АДРЕСА_2 , виніс вказану хвіртку за паркан вказаного домоволодіння, а сам знову зайшов у двір домоволодіння, де чекав на ОСОБА_9 .
Перебуваючи в дворі вказаного домоволодіння, ОСОБА_5 побачив як з будинку вийшов потерпілий ОСОБА_7 , який наблизився до нього та на ґрунті ревнощів з приводу тривалого перебування ОСОБА_9 в його будинку, ОСОБА_3 розпочав словесну сварку. Під час якої, ОСОБА_3 , з метою спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, кулаком правої руки наніс близько чотирьох ударів в обличчя ОСОБА_7 , від яких останній втратив рівновагу, перехилився через паркан та впав на спину. Внаслідок чого потерпілому ОСОБА_7 , згідно висновку судово-медичного експерта № 138 від 27.03.2017 р., заподіяв тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синця носу, синця лівої щоки та лівої вилочної області, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тілесні ушкодження у вигляді садна спини, гематоми лівого стегна відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Дані умисні дії ОСОБА_8 кваліфіковані як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою провину та пояснив, що він не був знайомий з потерпілим ОСОБА_7 , якого добре знала його цивільна дружина ОСОБА_10 . Вони вживали самогон у приятеля в с. Покровське і ОСОБА_11 пішла до потерпілого зателефонувати матері, щоб повідомити де вони. Він залишився чекати ОСОБА_11 на вулиці. Потім помітив, що у дворі є хвіртка з паркану, який веде на город. Він увійшов у двір та зняв з петель цю хвіртку, яка невеликих розмірів і виніс її з території домоволодіння на вулицю. Він тривалий час чекав ОСОБА_11 , а потім вибіг потерпілий і на його запитання де ОСОБА_11 відповів, а тобі що з того?. Тоді, він через ревнощі вдарив кілька раз його рукою в обличчя. Потерпілий впав, але не через силу ударів, а через те, що перечипився, бо майже не тримався на ногах. Слідом за ним з хати вибігла ОСОБА_11 і вони пішли. На вулиці він підняв хвіртку та показав ОСОБА_11 , що зняв її на території домоволодіння потерпілого. Хвіртку того ж вечора він здав на пункт прийому металу, а гроші пропили. Наступного дня дізнався, що ОСОБА_11 викрала у потерпілого мобільний телефон, який вони разом продали. Він повернув викрадену хвіртку потерпілому вибачився перед ним і просив не позбавляти його волі, надавши шанс на виправлення.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, але надав заяву в якій просив розглядати провадження за його відсутності. Цивільний позов ним не заявлений, матеріальних претензій до обвинуваченого він не має. Нових доказів суду не надав потерпілий та законність і допустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, також не оспорював. Від слова в судових дебатах відмовився. Покладався на розсуд суду при призначенні покарання обвинуваченому.

За згодою сторін кримінального провадження, відповідно до п.3 ст.349 КПК України суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції.

З огляду на викладене, вважаю, що дії ОСОБА_3 мають правильну правову кваліфікацію за:

ч.3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище;

ч.2 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Призначаючи покарання, суд приймає до уваги невелику ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, відомості про особу обвинуваченого, який щиро розкаявся, повністю визнав свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях, сприяв органам досудового розслідування у розкритті злочину, давав правдиві покази, який посереднього характеризується за місцем проживання своєї цивільної дружини. Суд бере до уваги позицію потерпілого, який відмовився від участі у судовому розгляді провадження і покладався на розсуд суду під час призначення покарання. Але цивільний позов потерпілим не заявлений, оскільки питання відшкодування завданої шкоди вирішене сторонами в добровільному порядку. З урахуванням обставин вчиненого кримінального правопорушення, мотивів його вчинення, зокрема того, що тілесні ушкодження потерпілому були спричинені через ревнощі, до того ж обвинувачений перебував у стані алкогольного сп`яніння і не міг адекватно реагувати на оточуючу обстановку, суд вважає, що достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 буде покарання у вигляді позбавлення волі з застосуванням ст.ст.75,76 КК України. Цивільний позов потерпілим не заявлений. Крім того, відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Керуючись ст.ст.124, 349, 370,371,374,376 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання:

за ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на чотири роки;

за ч.2 ст.125 КК України у виді обмеження волі строком на один рік.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 від відбуття основного покарання звільнити з випробовуванням терміном на три роки. Відповідно до п.1,2 ч.1 п.2 ч.2 ст.76 КК України покласти на засудженого наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не обирався. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Стягнути з засудженого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта у сумі 170 гривень.
Цивільний позов потерпілим не заявлено.

Речові докази: металеву хвіртку, передану потерпілому ОСОБА_7 залишити в його користуванні.

Вирок може бути оскаржений протягом 30 днів, з моменту його проголошення шляхом подачі апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.

Головуючий суддя: ОСОБА_1