Дата документу Справа № 320/1510/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №320/1510/16-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження№11-кп/778/1269/16 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ч.1 ст.187 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 листопада 2016 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000976 від 03 березня 2015 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Червоноармійське Якимівського району Запорізької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції з Мелітопольським міськрайонним судом) ,

ВСТАНОВИЛА:
обвинувачений ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 30 березня 2016 року, яким його засуджено за ч.1 ст.187 КК України до 4 років позбавлення волі; на підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02 березня 2016 року, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією 1/2 частини майна, що йому належить.

Строк відбування покарання постановлено обчислювати з 30 березня 2016 року, зараховано строк попереднього ув`язнення ОСОБА_6 з 31 березня 2015 року по 08 жовтня 2015 року, та з 21 грудня 2015 року по 30 березня 2016 року з розрахунку, визначеного ч.5 ст.72 КК України.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 витрати на проведення дактилоскопічної експертизи у сумі 613 грн 80 коп.

Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність вини та кваліфікацію своїх дій, вказуючи на суворість призначеного йому покарання, просить його пом`якшити.
Згідно з вироком, ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він 03 березня 2015 року приблизно о 09-00 годині, знаходячись в приміщенні кв. АДРЕСА_2 , маючи умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, і з погрозою застосування такого насильства, здійснив напад на потерпілого ОСОБА_9 , в ході якого ОСОБА_6 дістав з кишені куртки ніж та, погрожуючи цим ножем ОСОБА_9 , висловив вимогу про передачу йому грошових коштів. Після цього ОСОБА_9 , сприймаючи висловлені ОСОБА_6 погрози як реальні, повідомив йому про відсутність у нього грошових коштів. Однак, ОСОБА_6 , продовжуючи свої злочинні дії, погрожуючи ОСОБА_9 застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я, повалив потерпілого ОСОБА_9 на підлогу та здавив шию останнього електричним дротом від фену, при цьому знову висловлюючи вимоги передачі йому грошових коштів, тим самим застосувавши відносно потерпілого ОСОБА_9 насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 , погрожуючи вищевказаним ножем ОСОБА_9 , обшукав приміщення зазначеної квартири з метою відшукання матеріальних цінностей, в ході чого заволодів майном потерпілого, тим самим спричинив останньому матеріальну шкоду на загальну суму 25 700 грн.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_6 , який при апеляційному розгляді просив лише зарахувати йому у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 30 березня 201 року по день набрання вироком законної сили; захисника - адвоката ОСОБА_8 , яка підтримала позицію обвинуваченого; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та вважала, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим; перевіривши матеріали кримінального провадження, та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, переглядаючи оскаржуваний вирок у межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, засновані на доказах, досліджених у судовому засіданні з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, належним чином оцінених судом і, на думку колегії суддів, є обґрунтованими.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні повністю визнав себе винним, дав показання по суті пред`явленого йому обвинувачення, у зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших, окрім показань обвинуваченого, доказів відносно фактичних обставин справи, оскільки вони учасниками судового провадження не оспорювались. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та вірно кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч.1 ст.187 КК України.

Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченого ніким з учасників провадження не оспорюється.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд призначив у відповідності з положеннями Загальної частини КК України у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за вчинене ним кримінальне правопорушення. При цьому суд врахував суспільну небезпеку вчиненого правопорушення та особу винного, який за місцем реєстрації характеризується задовільно, у вчиненому злочині щиро розкаявся, потерпілим матеріальних претензій не заявлено. Вказане судом визнано в якості обставин, що пом`якшують покарання. Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнав рецидив злочинів.

З урахуванням викладеного, а також фактичних обставин кримінального провадження, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч.1 ст.187 КК України.

Крім того суд правильно застосував положення ч.4 ст.70 КК України, оскільки ОСОБА_6 вчинив дане кримінальне правопорушення, до ухвалення попереднього вироку суду щодо нього. При цьому суд обґрунтовано застосував принцип поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Призначене ОСОБА_6 покарання, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого, правильність вказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог ст.65 КК України і підстав для пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання не вбачає.

Стосовно доводів обвинуваченого про зарахування періоду знаходження його у Запорізькому слідчому ізоляторі після ухвалення оскаржуваного вироку за правилами, передбаченими ч.5 ст.72 КК України, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з наявними матеріалами, у даному кримінальному провадженні до засудженого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не обирався.

Повні відомості про періоди та підстави перебування обвинуваченого у Запорізькому слідчому ізоляторі після ухвалення оскаржуваного вироку, у матеріалах провадження відсутні, клопотань про їх витребування ніхто з учасників процесу не заявив.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що обвинувачений не позбавлений права звернутися з зазначеного питання, за наявності для цього підстав, до місцевого суду в порядку, передбаченому ст.539 КПК України.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок щодо нього Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 30 березня 2016 року за ч.1 ст.187 КК України, - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, але з моменту вручення йому копії даної ухвали.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .