Справа № 554/2647/17

ВИРОК
Іменем України
Дата документу 11.07.2017
11 липня 2017 року Октябрський районний суд м. Полтави в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
потерпілого - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого концертмейстером Полтавського музичного училища ім. М.В. Лисенка, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 122 КК України, -
ОСОБА_5 18.10.2016 року приблизно о 17 годині, перебуваючи в аудиторії № 219 Полтавського музичного училища ім. М.В. Лисенка, за адресою: м. Полтава, вул. Соборності, 11, умисно, після з`ясування стосунків щодо обмеження кількості годин його викладацької діяльності, перебуваючи в емоційному стані, з мотивів помсти, раптово наніс потерпілому ОСОБА_4 декілька ударів кулаком в область обличчя та один удар ногою в область лівого стегна, внаслідок чого спричинив йому тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, у вигляді: закритого вибухового перелому лівої орбіти з пошкодженням градчастої кістки, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, гематоми м`яких тканин з субконьюктивальним крововиливом лівого ока та садна шкіри обличчя зліва.
Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_5 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України визнав повністю. Пояснив, що 18.10.2016, дізнавшись про обмеження кількості годин його викладацької роботи в евакуйованому Луганському інституті культури та мистецтв, приблизно о 17 годині пішов до аудиторії № 219 Полтавського музичного училища ім. М.В. Лисенка, де знаходився його товариш ОСОБА_4 та почав з`ясовувати з ним стосунки. Після чого, перебуваючи в емоційному стані, наніс потерпілому ОСОБА_4 декілька ударів кулаком в область обличчя навідмаш та один удар ногою в область лівого стегна, після чого добровільно припинив свої дії і вийшов. У вчиненому щиро розкаявся, публічно вибачився перед потерпілим та частково відшкодував заподіяну шкоду. Цивільні позови про відшкодування матеріальної шкоди визнав повністю. Щодо суми відшкодування моральної шкоди поклався на розсуд суду.
Потерпілий ОСОБА_4 підтвердив обставини заподіяння йому ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, зазначивши, що крім матеріальної, йому також спричинена і моральна шкода, вибачень від ОСОБА_5 не прийняв, просив вирішити справу за законом.
Суд рахує, що показання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідають фактичним обставинам справи, ним та іншими учасниками судового розгляду не оспорюються, тому, відповідно до ст. 349 КПК України, дослідження доказів вирішує за недоцільне, а вину обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, вважає повністю доведеною.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфікуються за ч. 1 ст. 122 КК України, як нанесення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але такого, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання суд враховує характер та ступінь тяжкості злочину, який відноситься до середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризується, одружений, має на утриманні 2 малолітніх дітей, на обліках нарколога і психіатра не перебуває, має задовільний стан здоров`я, постійно працює.
Відповідно до ст.66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне часткове відшкодування матеріальної шкоди, публічне вибачення перед потерпілим. Відповідно до ст.67 КК України, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.
Враховуючи викладене, а також відомості висновку уповноваженого органу з питань пробації, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів без обмеження та позбавлення волі та, з урахуванням усіх встановлених обставин справи, вважає за необхідне і достатнє призначити йому покарання у виді виправних робіт на строк 1 рік з щомісячним відрахуванням 20% заробітку обвинуваченого.
Цивільний позов прокурора про стягнення з ОСОБА_5 витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_4 в сумі 1752 грн. 25 к. підлягає задоволенню повністю, оскільки визнаний самим обвинуваченим та підтверджується матеріалами справи, в тому числі довідками 1 МКЛ м. Полтави від 21.03.2017 року (а.с. 23-29).
Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
ОСОБА_7 визнати винуватим за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року виправних робіт з відрахуванням із суми заробітку обвинуваченого в дохід держави 20 (двадцяти)%.
Цивільний позов прокурора про стягнення з ОСОБА_5 витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_4 задовольнити повністю.
Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_5 на користь бюджетно-фінансового управління виконавчого комітету Полтавської міської ради витрати на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_4 в сумі 1752 (одна тисяча сімсот п`ятдесят дві) грн. 25 к.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 задовольнити частково.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд м. Полтави протягом 30 днів з дня його проголошення.

СуддяОСОБА_1