ТАРУТИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа№ 514/442/17 Провадження по справі № 1-кп/514/43/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 травня 2017 року смт Тарутине
Тарутинський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду смт Тарутине кримінальне провадження, відомості за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000232 від 22 квітня 2013 року за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Юнаківка Сумського району Сумської області, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, засудженого вироком Кролевецького районного суду Сумської області від 17 серпня 2015 року до 4 років 6 місяців позбавлення волі, на теперішній час відбуваючого покарання у виді позбавлення волі у Сумській виправній колонії № 116,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_5 з січня 2013 року, точної дати встановити не вдалось, по 14 березня 2013 року тимчасово мешкав, а саме орендував одну кімнату у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить потерпілій ОСОБА_4 .
Під час проживання у вказаному будинку, в одній із кімнат, до якої мав вільний доступ, ОСОБА_5 побачив, що в шафі зі скляними дверцятами наявна кредитна картка «Приват Банк», до якої скріпкою був прикріплений папірець із написаним пін-кодом для зняття готівки з картки у банкоматі.
Усвідомлюючи, що на кредитній картці є грошові кошти, у ОСОБА_5 виник умисел, направлений на крадіжку вказаної кредитної картки, з метою подальшої крадіжки грошових коштів з картки шляхом використання пін-коду для зняття готівки.
Реалізуючи свій злочинний намір, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна для особистого збагачення, шляхом вільного доступу, переконавшись у відсутності сторонніх осіб, 14 березня 2013 року, точного часу встановити не вдалось, ОСОБА_5 таємно викрав із шафи, розташованої у кімнаті домоволодіння ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , кредитну картку «Приват Банк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_4 , на якій знаходились грошові кошти у сумі 4000 гривень, та з місця вчинення злочину зник.
У подальшому ОСОБА_5 14 березня 2013 року о 15 годині 11 хвилин у банкоматі «Приват Банк», який розташований за адресою: проспект Миру, 44, смт Тарутине Одеської області, з кредитної картки «Приват Банк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, незаконно зняв грошові кошти у сумі 4000 гривень та розпорядився ними на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_4 майнову шкоду на зазначену суму.
В підготовчому судовому засіданні суду надано угоду про примирення, укладену між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 .
Зі змісту угоди вбачається, що сторони примирилися між собою, обвинувачений розкаявся в тому, що вчинив, та активно сприяв розкриттю злочину. Крім того, сторони узгодили, що покарання ОСОБА_5 за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, може бути призначено у виді позбавлення волі строком на 1 рік.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 та потерпіла ОСОБА_4 підтвердили суду, що угода про примирення укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Вказали, що зміст угоди про примирення та наслідки її укладення їм зрозумілі, просили угоду затвердити.
Захисник ОСОБА_6 просив угоду затвердити і призначити узгоджене сторонами покарання.
Прокурор ОСОБА_3 проти затвердження угоди про примирення між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не заперечувала, зазначивши, що угода відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України і закону України про кримінальну відповідальність.
Дослідивши угоду про примирення від 13 квітня 2017 року та документи, подані сторонами під час кримінального провадження, заслухавши прокурора, потерпілу, обвинуваченого та захисника, суд дійшов переконання, що укладення угоди між обвинуваченим та потерпілою є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Суд також дійшов висновку, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України або закону, інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. Підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися, у суду немає. Умовами угоди про примирення встановлення зобов`язань обвинуваченого перед потерпілим не передбачено.
Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК, суд дійшов висновку, що мало місце суспільно небезпечне діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , це діяння підлягає кваліфікації за ч. 1 ст. 185 КК України як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, обвинувачений винний у вчиненні цього злочину і тому підлягає покаранню за його вчинення. Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, визначеним Кримінальним кодексом України.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися, цивільний позов не заявлявся, докази на підтвердження понесення сторонами провадження процесуальних витрат відсутні.
Відповідно до ст. 100 КПК України кредитну картку «Приват Банк» № НОМЕР_1 , визнану речовим доказом у кримінальному провадженні та передану на зберігання потерпілій, слід залишити у ОСОБА_4 .
Враховуючи викладене, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, ст.ст. 374, 474, 475 КПК України, суд -
У Х В А Л И В :
Угоду про примирення від 13 квітня 2017 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000232 від 22 квітня 2013 року - затвердити.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.
На підставі ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком більш суворим покаранням за вироком Кролевецького районного суду Сумської області від 17 серпня 2015 року у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, зарахувавши у строк покарання відбуте частково за попереднім вироком, визначити остаточне покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі час перебування в установах попереднього ув`язнення для участі у судовому розгляді кримінального провадження:
з 15 грудня 2015 року до 06 лютого 2016 року;
з 06 квітня 2016 року до 13 квітня 2016 року;
з 15 липня 2016 року до моменту постановлення вироку, тобто 04 травня 2017 року.
Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з 16 червня 2015 року.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не застосовувати, позаяк обвинувачений відбуває покарання у виді позбавлення волі.
Речовий доказ - кредитну картку «Приват Банк» № НОМЕР_1 залишити потерпілій ОСОБА_4 .
Копію вироку після його оголошення негайно вручити учасникам судового провадження.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення лише у випадках, встановлених ст.ст. 473, 394 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1