справа №619/3413/16-к
провадження №1-кп/619/94/17
ВИРОК
іменем України
19 травня 2017 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області
у складі: головуючого судді - ОСОБА_1
за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2
прокурора - ОСОБА_3
потерпілого - ОСОБА_4
захисника - ОСОБА_5
обвинуваченого - ОСОБА_6
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Мала Данилівка Дергачівського району Харківської області, громадянина України, не працюючого, маючого середню технічну освіту, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.296 КК України,
Приблизно о 22 годині 00 хвилин 29 липня 2016 року ОСОБА_6 , керуючи належним йому автомобілем «Мazda 6» реєстраційний номер НОМЕР_1 , на великій швидкості, по вул. Східній в смт Мала Данилівка Дергачівського району Харківської області, проїхав біля малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який гуляв по даній вулиці з батьками - ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , повз нього на занадто малій відстані. Після чого ОСОБА_6 , діючи з хуліганських мотивів, грубо порушуючи громадський порядок, що виразилося в порушенні нормальних умов життя людей, спокійному відпочинку, висловлюючись нецензурною лайкою, безпідставно, почав ображати раніше незнайомого йому ОСОБА_4 , а потім, діючи з особливою зухвалістю, хапав його обома руками за плечі, штовхав, від чого останній впав на землю та пошкодив собі лівий лікоть. Після чого, ОСОБА_6 , продовжуючи свої хуліганські дії з особливою зухвалістю, коли помітив, що ОСОБА_4 витяг з кишені свій мобільний телефон Lenovo S660, вибив його з рук, від чого телефон упав на землю та пошкодився екран. В результаті хуліганських дій ОСОБА_6 , потерпілому ОСОБА_4 , згідно висновку судово-медичної експертизи №172/16/Д від 03.08.2016, були спричиненні наступні пошкодження: синець на внутрішній поверхні лівого плеча в середній третині, садно в області лівого ліктя по задній поверхні, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень. Хуліганські дії ОСОБА_6 продовжувались протягом 15 хвилин.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину та позовні вимоги потерпілого ОСОБА_4 не визнав повністю та про обставини справи пояснив, що він їхав 29.07.2016 за кермом автомобіля «Мazda 6» по вулиці в смт Мала Данилівка у темну пору доби, разом з ним був пасажир ОСОБА_9 . Сім`я потерпілого йшла по проїзній частині назустріч, хоча там є тротуар, коли їх побачив, то знизив швидкість руху. Потерпілий вийшов назустріч прямо на капот, що змусило його зупинитися та одразу почув на свою адресу багато образливих слів з боку потерпілого. Він вийшов з автомобіля, щоб з`ясувати, чому його ображають, на що ОСОБА_4 схватив його за плечі, потім наніс удар рукою у щелепу у праву сторону. Він відбіг у бік приблизно на 160 метрів, двигун при цьому, не вимикав, потім побачив, що біля автомобіля нікого не має та сів у нього, після чого його почали витягати з автомобіля сторонні люди та потім він втік. Потерпілий був в неадекватному стані, ймовірніше у нетверезому стані. Після чого, він поїхав у поліцію і написав заяву про вчинення злочину у відношенні нього, через два дні звертався до лікаря з приводу болю у підборідді, йому запропоновано було зробити знімок, однак він відмовився.
Не дивлячись на невизнання вини обвинуваченим, його винуватість у пред`явленому обвинуваченні повністю доведена прокурором та підтверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:
-протоколом огляду мобільного телефону Lenovo S660 в корпусі сірого кольору,
передня частина чорного кольору, задня кришка місцями має сліди від тертя. На передній частині мається захисна плівка, під якою корпус екрану. В куті правої верхньої частини корпусу з переду під плівкою мається пошкодження у вигляді тріщин, діаметром приблизно 1см, телефон в робочому стані (т.2 а.с.17);
-постановою про визнання речовим доказом огляду мобільного телефону Lenovo
S660 від 30.07.2016 (т.2 а.с.19);
-висновком експерта №172/16/Д від 03.08.2016, згідно якому при судово-медичній
експертизі потерпілого були встановлені наступні пошкодження у ОСОБА_4 : синці на внутрішній поверхні лівого плеча в середній третині, садна в області лівого ліктя по задній поверхні. Вказані пошкодження, які були встановлені на момент проходження експертизи, могли бути утворені в строк і можливо при механізмі, на який вказує потерпілий, в результаті неодноразової дії твердих предметів, індивідуальна особливість травмуючої поверхні яких в пошкодженнях не відображувалася. Пошкодження у вигляді садна по ступеню тяжкості відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. Пошкодження у вигляді синця по ступеню тяжкості відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень (т.2 а.с.22);
-протоколом проведення слідчого експерименту від 24.08.2016 за участю
потерпілого ОСОБА_4 , з доданою фото таблицею, в ході якого потерпілий розповів та показав механізм нанесення йому тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_10 29.07.2016 (т.2 а.с.37-40);
-висновком експерта №203/16/д від 30.08.2016, з якого вбачається, що згідно
проведеної судово-медичної експертизи №172/16-Д від 02.08.2016 у ОСОБА_4 мали місце наступні ушкодження: синці на внутрішній поверхні лівого плеча в середній третині, садна в області лівого ліктя по задній поверхні. Свідчення, які були дані ОСОБА_4 в ході проведення слідчого експерименту не заперечують об`єктивним судово-медичним даним способу та механізму спричинення йому тілесних ушкоджень (т.2 а.с.44);
-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 23.09.2016 з доданою
фототаблицею, за участю захисника ОСОБА_5 , в присутності понятих, в ході якого свідок ОСОБА_11 впізнав ОСОБА_6 (т.2 а.с.64-67);
-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 23.09.2016 з доданою
фототаблицею, за участю захисника ОСОБА_5 , в присутності понятих, в ході якого свідок ОСОБА_12 впізнала ОСОБА_6 (т.2 а.с. 68-71);
-показаннями у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_4 про те, що
29.07.2016 він з дружиною та сином йшли по вул. Східній в смт Мала Данилівка, дитина їхала попереду на самокаті. Побачивши фари автомобіля, який швидко наближався, убрали дитину з проїзної частини, автомобіль різко зупинився, з нього вискочив обвинувачений, на звук екстреного гальмування вискочили люди. Обвинувачений наніс йому правою рукою удар у ліву скроню, повалив на землю, від падіння він отримав пошкодження ліктя. Люди почали відтягувати обвинуваченого, а він почав знімати дії ОСОБА_10 на мобільний телефон, після чого обвинувачений вибив телефон у нього із рук та він розбився. Від обвинуваченого був різкий запах алкоголю. На шум вибігли люди, яких ОСОБА_10 почав ображати. В автомобілі був хлопець, який сказав, що ОСОБА_10 у нетверезому стані. Травкіну перешкоджали люди сісти за кермо та уїхати, оскільки він був у нетверезому стані;
- показаннями у судовому засіданні свідка ОСОБА_8 про те, що вона з чоловіком та сином в кінці липня 2016 року гуляли та йшли додому по вулиці Східній в смт мала Данилівка. Назустріч їм на дуже великій швидкості їхав обвинувачений на автомобілі червоного кольору, автомобіль різко загальмував, із нього вийшов ОСОБА_10 . Вони з чоловіком зробили обвинуваченому зауваження з приводу надмірно швидкої їзди у населеному пункті, на що останній став виражатися нецензурною лайкою та товкнув чоловіка, повалив його на землю, наносив удари. Чоловік взяв телефон та хотів зняти поведінку обвинуваченого на відео, однак останній вибив телефон із рук та він розбився. На шум вибігли люди, які не давали уїхати ОСОБА_10 з місця події, останній був у нетверезому стані, який вона визначила, оскільки являється медичним працівником. Конфлікт продовжувався приблизно 15 хвилин, на зауваження присутніх уваги не звертав, дитина дуже злякалася та почала кричати. Вздовж паркану тротуару на цій ділянці вулиці не має, тому вони змушені бути йти по дорозі, ділянка дороги освітлена, потім обвинувачений втік;
- показаннями у судовому засіданні свідка ОСОБА_11 про те, що він був у будинку з відчиненими вікнами та почув звук автомобіля, який швидко їхав, потім плач дитини та крики людей. Обвинувачений виражався нецензурною лайкою, вдарив потерпілого, був із явним запахом алкоголю. На вулицю вийшло багато людей у зв`язку з цією подією, вулиця має освітлення, потім обвинувачений втік;
- показаннями свідка ОСОБА_13 про те, що він являється працівником поліції та виїжджав на виклик з напарником ОСОБА_14 . На місці події був потерпілий, обвинуваченого не було, людей було багато, обстановка була неспокійною;
- показаннями свідка ОСОБА_12 , яка показала, що почула сильний виск гальм та побачила червоний автомобіль, з якого вийшов обвинувачений, будучи в агресивному стані та у стані алкогольного сп`яніння та почав кидатися на Приступу та бити його. Ділянка дороги освітлена, під час нанесення ударів у потерпілого випав телефон та розбився. Потім обвинувачений втік, а його автомобіль забрав евакуатор. У зв`язку з цією подією на вулицю вийшло багато людей не дивлячись на пізню пору доби. Конфлікт мав місце протягом тривалого часу;
- показаннями свідка ОСОБА_15 , який показав, що 29.07.2016 він був удома та почув виск гальм, екстрене гальмування, побачив потерпілого та обвинуваченого, який виражався нецензурною лайкою. Обвинувачений почав кидатись з кулаками на потерпілого, у зв`язку з чим він викликав поліцію, люди, які вийшли на крик намагались заспокоїти обвинуваченого, однак останній не реагував. Оскільки обвинувачений був у стані алкогольного сп`яніння та хотів покинути місце пригоди на автомобілі - йому завадили у цьому. На потерпілому були явно видимі тілесні ушкодження. У зв`язку з цією подією на вулицю вийшло багато людей.
Своїми діями ОСОБА_6 скоїв злочин, передбачений ч.1 ст.296 КК України, а саме хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.
При цьому, при кваліфікації дій обвинуваченого суд керується роз`ясненнями, які містяться в п.5 Постанови №10 Пленуму ВСУ від 22.12.2006 «Про судову практику у справах про хуліганство», де зазначено, що за ознакою особливої зухвалості хуліганства може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знищенням чи пошкодженням майна.
Крім того, суд зазначає, що своїми діями ОСОБА_6 посягав на суспільні відносини, що забезпечують нормальні умови життя людей, спокійний відпочинок і дотримання правил поведінки в суспільному житті, що завдало шкоди як особистим інтересам людей, які в пізню пору доби відпочивали, так і здоров`ю та майну потерпілого ОСОБА_4 . При цьому, явною неповагою до суспільства суд вважає прагнення ОСОБА_6 під час вчинення хуліганських дій, показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, оскільки не реагував на зауваження оточуючих громадян. Вказана неповага була явною, очевидною та безсумнівною для всіх, про що підтвердили допитані у судовому засіданні свідки.
Аналізуючи показання обвинуваченого щодо недоведеності його вини у вчиненні злочину суд дійшов висновку, що ці показання спростовуються дослідженими у судовому засіданні доказами, достовірність яких сумнівів не викликає.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеним, що при обставинах, встановлених судом, було вчинене інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_6 кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 296 КК України.
Відповідно до змісту ст. ст.50,65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.
Як роз`яснено в п.14 зазначеної вище постанови при призначенні покарання за хуліганство суди зобов`язані в кожному конкретному випадку і стосовно кожного підсудного неухильно додержувати вимог ст. 65 КК щодо загальних засад призначення покарання, оскільки саме через них реалізуються принципи його законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації.
Обставин, які б пом`якшували або обтяжували покарання ОСОБА_6 судом не встановлено.
Вивченням даних про особу ОСОБА_6 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює.
При призначенні покарання ОСОБА_6 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України являється злочином невеликої тяжкості, особу винного, його ставлення до скоєного та наслідків.
За таких обставин справи, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст.296 КК України у виді обмеження волі в межах санкції частини цієї статті.
Враховуючи тяжкість злочину, особу винного, його молодий вік, а також думку потерпілого щодо можливості звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд дійшов висновку проможливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком та застосовує ст. 75 КК України. На період випробувального терміну суд покладає на нього обов`язки, передбачені ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє його повністю або частково чи відмовляє в ньому.
У відповідності до ст. 3 Конституції України «Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю».
Як передбачено статтями 56, 62 Конституції України фізичні та юридичні особи мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів.
При цьому, вирішуючи пред`явлений потерпілим цивільний позов, суд повинен виходити з встановленого ст. 60 ЦПК України обов`язку позивача довести обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 91 КПК України доказуванню підлягають вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Частиною 2 ст. 127 КПК України визначено, що шкода завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Так, цивільним позивачем на підтвердження спричинення матеріальної шкоди в розмірі 1300,00грн. надано копію довідки №881, з якої не можливо встановити дійсний розмір заподіяної шкоди, тому даний доказ суд вважає неналежним, інших будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження розміру шкоди позивачем не надано, отже в цій частині позов задоволенню не підлягає.
Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: зокрема: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю.
Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п. 9 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за № 4 від 31 березня 1995 року з подальшими змінами та доповненнями, згідно з якими розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених позовних вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних та фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеню вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуючи характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілих, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у їх життєвих стосунках, при визначенні розміру моральної шкоди.
При цьому, виходячи з принципу розумності, виваженості і справедливості, характеру та обсягу душевних страждань потерпілого, їх тривалості, вимушеності змін в житті, необхідності докладати додаткових зусиль для відновлення стану здоров`я, нормалізації психологічного стану, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню у розмірі 5000,00грн.
Долю про речові докази суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 376, 377 КПК України, суд
ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.296 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового терміну в 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
У відповідності зі ст. 76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 5000,00грн. (п`ять тисяч гривень).
В іншій частині позову відмовити.
Речові докази: мобільний телефон Lenovo S600, який знаходиться у потерпілого ОСОБА_4 залишити у користуванні останнього.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1