Справа № 473/3802/16-к
Номер провадження1-кп/473/41/2017
ВИРОК
іменем України
"23" лютого 2017 р. м. Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

учасники процесу:

прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_6 ,

захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 ,

потерпіла ОСОБА_8 ,

представник потерпілої адвокат ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Вознесенська кримінальне провадження №0001410 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Кіровоград, з неповною середньою освітою, не одружений, не працює, зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

12.02.2012 року Кіровським районним судом м.Кіровоград за ч.2 ст.186 КК України до покарання у вигляді примусових заходів виховного характеру строком на 2 роки;

18.01.2013 року Кіровським районним судом м.Кіровоград за ч.1 ст.190 КК України до покарання у вигляді примусових заходів виховного характеру;

19.06.2013 року Олександрійським міським судом Кіровоградської області за ч.2 ст.15, ч.1 ст.289, ч.1 ст.185, ч.2 ст.289, ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі, 17.09.2015 року був звільнений з Песчанської колонії №59 умовно-достроково строком на 11 місяців 7 днів,

- у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

04.08.2016 року о 02:00 годині ОСОБА_6 перебував за адресою: АДРЕСА_2 . В цей час у нього виник умисел на таємне викрадення належного ОСОБА_8 мобільного телефону «LENOVO A 536» вартістю 1500 грн., в якому знаходилася сім-картка мобільного оператору «МТС» вартістю 30 грн., сім-картка мобільного оператору «Київстар» вартістю 30 грн. та пластикових платіжних карток ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 .

Реалізуючи свій злочинний намір та скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_6 з шухляди, яка знаходилася в одній з кімнат домоволодіння, шляхом вільного доступу заволодів жіночою сумкою, в якій знаходилися пластикові платіжні картки ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , пін-коди до карток та мобільний телефон «LENOVO A 536» вартістю 1500 грн., в якому знаходилася сім-картка мобільного оператору «МТС» вартістю 30 грн., сім-картка мобільного оператору «Київстар» вартістю 30 грн.

В подальшому ОСОБА_6 розпорядився грошима, які знаходилися на платіжній карті в сумі 3037 грн., розрахувавшись в магазині безготівковим розрахунком. В результаті умисних дій ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 4597 грн., розпорядившись викраденими грошима та мобільним телефоном на власний розсуд.

Крім цього, 04.08.2016 року о 02:00 годині ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , на подвір`ї домоволодіння побачив належний ОСОБА_8 автомобіль марки «ВАЗ-2105» червоного кольору, державний номерний знак НОМЕР_3 . У цей момент у ОСОБА_6 виник умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, реалізуючи який, останній, скориставшись незачиненими дверима автомобіля та впевнившись, що ніхто за ним не спостерігає, шляхом з`єднання дротів замку запалювання, завів двигун автомобіля та виїхав з двору домоволодіння в невідомому напрямку, спричинивши ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 25608 грн.

Кримінальними правопорушеннями потерпілій ОСОБА_8 було спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 30205 грн.

Обвинувачений ОСОБА_6 пред`явлене обвинувачення визнав повністю, частково визнав позов потерпілої ОСОБА_8 в частині пред`явленої моральної шкоди та частково визнав в розмірі пред`явленої матеріальної шкоди, пояснивши, що частково відшкодував потерпілій спричинену матеріальну шкоду у розмірі 2000 грн., які поштовим переказом на ім`я потерпілої перерахувала його мати. На підставі ст.63 Конституції України від дачі показань відмовився.

Потерпіла ОСОБА_8 пояснила, що ОСОБА_6 є хрещеним батьком її онуки. Він проживав у них в сім`ї, вона йому повністю довіряла та приймала його як рідну дитину. Коли сталася подія злочину - точної дати вона не пам`ятає, влітку 2016 року, - в її сім`ї були неприємності, оскільки одночасно захворіли її син та мати, які перебували у лікарні. ОСОБА_6 допомагав їй, в тому числі купувати ліки, в зв`язку з чим вона довіряла йому належні їй платіжні картки банку. Того дня, коли було викрадено її автомобіль, вона прокинулася вночі, оскільки погано себе почувала і вийшовши, побачила, що машина, яка стояла в дворі, - відсутня. У будинку всі спали, але ОСОБА_10 не було. Вона вирішила зателефонувати і виявила відсутність мобільного телефону. Зателефонувала з мобільного телефону сина своєму брату, який викликав поліцію. Із викраденого майна їй нічого повернуто не було. Машину вона самостійно привезла із Кіровоградської області, але машина вже не придатна для використання, оскільки вся розбита, порубана і фактично знищена. За те, щоб привезти автомобіль, вона заплатила 6000 грн. На її ім`я було перераховано поштовим переказом 2000 грн., які перерахувала мати обвинуваченого та які вона просить врахувати як відшкодування шкоди. Моральну шкоду обгрунтувала тим, що через знищення автомобіля не мала можливості заробляти гроші для утримання сім`ї, а через те що ОСОБА_11 викрав банківські картки - не могла зняти грошові кошти, необхідні для утримання дітей, які перебувають під її опікою. Просила суворо обвинуваченого не карати, оскільки вважає його членом своєї родини, проте зобов`язати останнього відшкодувати спричинену шкоду.

Окрім власного визнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини та показань потерпілої ОСОБА_8 - вина обвинуваченого також підтверджується фактичними даними, що містяться в письмових доказах, наданих стороною обвинувачення.

Так, на підставі протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 04.08.2016 року встановлено, що потерпіла ОСОБА_8 звернулась до Вознесенського відділу поліції із заявою про те, що з 01 по 03 годину 04.08.2016 року ОСОБА_6 здійснив викрадення з двору її домоволодіння за місцем її проживання автомобіля ВАЗ 2105, д/н НОМЕР_3 , а також матеріальних цінностей з будинку.

04.08.2016 року згідно з протоколом огляду місця події було оглянуто будинок в АДРЕСА_2 , де мала місце подія злочину нічого вилучено не було.

Згідно з довідкою «Приватбанку» від 10.08.2016 року по картковому рахунку ОСОБА_8 вбачається, що останнє зняття готівки в банкоматі мало місце в м.Нова Одеса 04.08.2016 року. Згідно з довідкою «Приватбанку» від 10.08.2016 року щодо виписки по картковому рахунку ОСОБА_8 вбачається, що 04.08.2016 року мало місце розрахування з використанням платіжної картки потерпілої на АЗС.

На підставі протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.08.2016 року - свідок ОСОБА_12 на фотознімку №3 впізнав особу, яка 06.08.2016 року в с.Хмельове їздила по селу на автомобілі ВАЗ 2105 червоного кольору, втопила його в ставку та в подальшому продала на запчастини ОСОБА_13 .

Згідно з протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.08.2016 року свідок ОСОБА_13 на фото №3 впізнав особу, яка 06.08.2016 року в с.Хмельове продала автомобіль марки ВАЗ 2105.

Згідно з протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.08.2016 року свідок ОСОБА_14 на фото №3 впізнав особу, яка 06.08.2016 року в с.Хмельове продала ОСОБА_15 автомобіль марки ВАЗ 2105, державний номер НОМЕР_4 .

Як вбачається з протоколу огляду місця події від 11.08.2016 року на території домоволодіння в АДРЕСА_3 ОСОБА_13 добровільно видав автомобіль ВАЗ 2105 вишневого кольору, державний номер НОМЕР_5 - у пошкодженому стані.

Постановою слідчого від 11.08.2016 року автомобіль ВАЗ 2105 червоного кольору державний номер НОМЕР_3 було визнано речовим доказом та згідно з розпискою ОСОБА_8 від 08.11.2016 року було передано останній на зберігання.

Відповідно до постанови слідчого від 12.08.2016 року було призначено товарознавчу експертизу, на вирішення якої було поставлено питання: «яка середня ринкова вартість ВАЗ 2105, державний номер НОМЕР_6 станом на 04.08.2016 року з урахуванням експлуатації та пошкоджень?». В товарознавчій експертизі (оцінці) по визначенню вартості колісного транспортного засобу від 18.08.2016 року, проведеної оцінювачем ОСОБА_16 (ПП «Агентство нерухомості «Оцінщик майна») було встановлено, що дійсна (ринкова) вартість ТЗ, пред`явленого для експертної оцінки із врахуванням технічного стану складає станом на 04.08.2016 року - 25608 грн. Враховуючи стан автомобіля після пошкодження, було встановлено, що його відновлення економічно недоцільно, оскільки вартість відновлення перевищує середню ринкову вартість аналогічного ТЗ. Автомобілі в такому стані здебільшого продаються на запасні частини або цілком здаються на пункти розбірки пошкоджених автомобілів. Таким чином, оцінювач визначав вартість автомобіля станом на 11.08.2016 року як середню ринкову вартість автомобілів після ДТП, що не підлягають відновленню та продаються на запасні частини і яка станом на 11.08.2016 року становить 6967 грн.

Із рапорту слідчого Вознесенського ВП ГУНП ОСОБА_17 від 22.11.2016 року вбачається, що в ході слідства було встановлено, що ОСОБА_6 причетний до заволодіння ТЗ потерпілої ОСОБА_8 та її речей на загальну суму 4597 грн.

Оцінюючи зібрані, перевірені та досліджені докази в їх сукупності із врахуванням вимог ч.1 ст.89 та ст.94 КПК України, суд приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення у судовому засіданні доведено повністю та кваліфікує його дії за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно та за ч.2 ст.289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Згідно із ст.65 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, дані про особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно до ст.66 КК України, - є щире каяття та визнання вини. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України, - судом встановлено не було.

Беручи до уваги обставини справи та дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який вину у вчиненому злочині визнав повністю, раніше судимий за вчинення аналогічних злочинів; на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває, не має постійного місця роботи та засобів для існування, проте має сім`ю, матір, яка має утримувати ще двох неповнолітніх дітей, його молодий вік, наявність соціальних зв`язків, а також те, що злочини, які вчинив обвинувачений, в силу ст.12 КК України належить до тяжких злочинів та злочинів середньої тяжкості, наявність пом`якшуючих покарання обставин, - суд вважає, що виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів можливе у разі застосування до нього покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням положень ст.71, ч.4 ст.81 КК України, оскільки злочин ним було вчинено в період умовно-дострокового звільнення.

Щодо пред`явленого потерпілою ОСОБА_8 цивільного позову про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 30205 грн. матеріальної та 30000 грн. моральної шкоди суд вважає, що він підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні. Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, в залежності від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Обвинувачений ОСОБА_6 позов потерпілої ОСОБА_8 визнав частково, тому судом при вирішенні питання в частині цивільного позову потерпілої ОСОБА_8 про стягнення матеріальної шкоди приймаються до уваги положення ч.1 ст.91 та ч.1 ст.92 КПК України про те, що обов`язок доказування обставин щодо виду і розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням покладається на потерпілого.

З матеріалів справи та показань потерпілої ОСОБА_8 вбачається, що обвинуваченим було вжито заходів, спрямованих на відшкодування матеріальної шкоди, і це не оспорювалося потерпілою. Так, вона визнала, що із спричиненої шкоди їй було відшкодовано 2000 гривень, а тому стягнення цієї суми з обвинуваченого ОСОБА_6 є подвійною відповідальністю, що з огляду на положення ст.61 Конституції, яка передбачає, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, - є неприпустимим. Тому заявлений потерпілою позов в частині майнової шкоди підлягає частковому задоволенню у розмірі 28205 грн. матеріальної шкоди.

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

В товарознавчій експертизі (оцінці) по визначенню вартості колісного транспортного засобу від 18.08.2016 року зазначено, що враховуючи стан автомобіля після пошкодження встановлено, що його відновлення економічно недоцільно, оскільки вартість відновлення перевищує середню ринкову вартість аналогічного ТЗ. Тому з обвинуваченого ОСОБА_6 з огляду на положення ст.1192 ЦК України підлягає стягненню наступна заподіяна ним шкода потерпілій ОСОБА_8 30205 грн. 2000 грн. = 28205 грн. матеріальної шкоди.

Щодо позовних вимог потерпілої про стягнення моральної шкоди у розмірі 30000 гривень, то вони підлягають задоволенню частково, оскільки згідно із ч.ч.1, 2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

З огляду на надані потерпілою ОСОБА_8 під час судового розгляду показання та інші досліджені докази, суд вважає, що вона має право на відшкодування моральної шкоди, оскільки встановлено, що їй було заподіяно моральну шкоду, яка полягала у душевних стражданнях, яких вона зазнала внаслідок викрадення її майна, яке їй повернуто не було, а автомобіль був повернутий потерпілою самостійно в майже знищеному стані, а також з огляду на ті негативні емоції, які вона перенесла як під час досудового слідства, так і судового розгляду кримінального провадження.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує вимоги ч.3 ст.23 ЦК України, згідно з якою розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. З урахуванням викладеного, суд вважає, що цивільний позов про відшкодування заподіяної моральної шкоди потерпілій ОСОБА_8 в сумі 30000 грн. підлягає задоволенню частково в сумі 10000 грн., розмір якої відповідає ступеню моральних страждань потерпілої, пов`язаних із вчиненням щодо неї неправомірних дій обвинуваченим та наслідків цього.

Судові витрати відсутні.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Враховуючи тяжкість пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення, дані про його особу, а також вимоги ст.ст.177, 183 КПК України суд вважає за доцільне залишити відносно ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст.370-371, 373-374, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України та призначити йому покарання за:

ч.2 ст.185 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі,

ч.2 ст.289 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ст.ст.71, ч.4 ст.81 КК України остаточно призначити ОСОБА_6 покарання за сукупністю вироків, частково приєднавши до покарання за даним вироком невідбуту частину покарання за вироком Олександрійського міського суду Кіровоградської області від 19.06.2013 року, яким його було засуджено за ч.2 ст.15, ч.1 ст.289, ч.1 ст.185, ч.1 ст.289 КК України до 5 років позбавлення волі, але 17.09.2015 року він був звільнений з Песчанської колонії №59 умовно-достроково строком на 11 місяців 7 днів, та призначити йому остаточно покарання у вигляді 5 (п`яти) років 2 (двох) місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_6 попереднє ув`язнення у строк покарання у вигляді позбавлення волі, призначеного йому за цим вироком суду, - за правилами, визначеними ч.5 ст.72 КК України, а саме з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з 28 листопада 2016 року до дня набрання вироком законної сили.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_6 рахувати з 28 листопада 2016 року з моменту взяття його під варту як обраного відносно нього запобіжного заходу.

До вступу вироку в законну силу залишити обраний ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в СІЗО м.Миколаєва.

Пред`явлений потерпілою ОСОБА_8 цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 30205 грн. матеріальної та 30000 грн. моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 28205 грн. матеріальної та 10000 грн. моральної шкоди, завданої злочином.

Речовий доказ автомобіль ВАЗ 2105 вишневого кольору, державний номер НОМЕР_4 , переданий під час слідства під зберігальну розписку потерпілій ОСОБА_8 , - залишити останній як власнику.

На вирок суду учасниками процесу можуть бути подані апеляції до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарження вироку, якщо його не скасовано - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя

Вознесенського міськрайонного суду (підпис) ОСОБА_1

Згідно оригіналу: Суддя: