УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №279/1008/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія : ст. 183 КПК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 квітня 2017 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5
за участю : прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_8 ,
в с т а н о в и л а :
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м. Всеволожськ, Ленінградської області, Російської Федерації, запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрано запобіжний захід домашній арешт.
Покладено на ОСОБА_8 обов?язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:
- заборонено залишати житло за місцем проживання, цілодобово.
- зобов?язано прибувати по першому виклику до слідчого, суду у провадженні якого перебувають матеріали кримінального провадження на визначений ним час для проведення слідчих дій;
- заборонено виїзд із Коростенського району Житомирської області в особистих справах без дозволу слідчого, прокурора або суду до закінчення розгляду кримінального провадження судом;
- зобов?язано носити електронний засіб контролю.
Строк дії ухвали до 16.05.2017 року.
Органами досудового розслідування ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 342 КК України.
Ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про обрання ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано запобіжний захід домашній арешт.
Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вказав, що слідчим ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ст. 342 КК України, який є злочином невеликої тяжкості, будь-яких даних про вручення ОСОБА_9 підозри у вчиненні злочину, передбаченого ст. 296 ч.4 КК України в матеріалах провадження не міститься.
Прокурор, в апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати, у зв?язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та ухвалити нову ухвалу, якою ОСОБА_9 обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Вказує на те, що висновки слідчого судді про те, що ОСОБА_9 підозрюється лише у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 342 КК України, і в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані про вручення ОСОБА_9 підозри у вчиненні злочину, передбаченого ст. 296 ч.4 КК України не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки з матеріалів кримінального провадження видно, що ОСОБА_9 особисто була вручена змінена підозра за ч.4 ст. 296 ч.4, ч.2 ст. 342 КК України України.Крім цього, поза увагою слідчого судді залишились ті обставини, що ОСОБА_9 має непогашену судимість, немає постійного місця роботи, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Заслухавши доповідь судді, прокурора про задоволення апеляційної скарги з підстав в ній наведених, підозрюваного та захисника, які вважали ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, перевіривши матеріали кримінального провадження, опитавши слідчого який звернувся з клопотанням до слідчого судді про обрання ОСОБА_9 запобіжного заходу тримання під вартою, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
15 березня 2017 року ОСОБА_9 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.
16 березня 2017 року ОСОБА_9 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
16 березня 2017 року ОСОБА_9 був звільнений з під варти у зв`язку з тим, що до даного часу йому не було вручено повідомлення про підозру особисто слідчим.
16 березня 2017 року ОСОБА_9 був затриманий за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ст. 342 КК України.
16 березня 2017 року ОСОБА_9 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 342 КК України.
Старший слідчий СВ Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області за погодженням з прокурором Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та дані про особу підозрюваного.
Ухвалою слідчого судді у задоволенні клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу тримання під вартою відмовлено та обрано щодо нього запобіжний захід у виді домашнього арешту з покладенням обовязків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Таким чином, щоб вирішити справу у відповідності до вимог закону, суд повинен взяти до уваги, крім даних, передбачених ст. 177 КПК України, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість кримінального правопорушення та наслідки вчинення протиправних діянь.
Слідчий суддя суду першої інстанції не в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.
Колегія суддів вважає помилковими висновки суду про те, що слідчим та прокурором під час розгляду клопотання не доведено обставин, які б виправдовували застосування щодо ОСОБА_9 такого винятково суворого запобіжного заходу, як взяття під варту, а тому вважає, що суд прийняв неправильне рішення про необхідність відмовити у задоволенні клопотання слідчого в частині застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.
При цьому, застосувавши до ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та поклавши на нього зобов?язання, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, суд не в повній мірі оцінив порушення цінностей суспільства в даному кримінальному провадженні, дані, що характеризують особу підозрюваного та дійшов помилкового висновку про відсутність в матеріалах провадження ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, про що обґрунтовано зазначає в апеляційній скарзі прокурор.
Як наслідок, суд своїм рішенням не забезпечив впевненості в належній процесуальній поведінці ОСОБА_9 у зв?язку з чим, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали апеляційним судом, якою слід задовольнити клопотання слідчого та застосувати щодо ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, виходячи з наступного.
Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовуються виключно у разі, якщо прокурор чи слідчий доведе, що жоден із більш м?яких заходів не зможе запобігти ризикам неналежної процесуальної поведінки підозрюваного.
Так, колегією суддів перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 342 КК України. ч. 4 ст. 296 КК України.Посилання слідчого судді на те, що ОСОБА_9 підозрюється лише у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 342 КК України, і в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані про вручення ОСОБА_9 підозри у вчиненні злочину, передбаченого ст. 296 ч.4 КК України не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки з матеріалів кримінального провадження видно, що ОСОБА_9 особисто за участю захисника 16.03.2017 року була вручена змінена підозра за ч.4 ст. 296 ч.4, ч.2 ст. 342 КК України України. При цьому також встановлено, що клопотання слідчого містить посилання на відповідні матеріали, які підтверджують обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_9 у вчиненні вказаних злочинів. Вагомість вказаних доказів сумнів у суду не викликає.
Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів вважає, що сукупність матеріалів судової справи, на даному етапі кримінального провадження до моменту з?ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об?єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.
Крім того, це випливає також з практики Європейського Суду з прав людини, де розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.
Також, колегією суддів встановлена наявність в матеріалах кримінального провадження ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме тих, що підозрюваний ОСОБА_9 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.Обставин, які зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики, колегією суддів не встановлено, крім того підозрюваний в минулому притягувався до кримінальної відповідальності, однак на шлях виправлення не став, підозрюється у вчинені низки нових злочинів тяжкого та невеликої тяжкості.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає необхідним застосувати щодо ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки вважає, що саме такий запобіжний захід буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного.
На даному етапі розслідування лише такий запобіжний захід зможе дієво запобігти ризикам, доведеним слідчим та прокурором, що виключає собою можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_9 більш м?якого запобіжного заходу.
Приймаючи до уваги, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні злочинів із застосуванням насильства, колегія суддів, відповідно до ч.4 ст. 184 КПК України не визначає розмір застави у кримінальному провадженні.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17 березня 2017, якою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області майора поліції ОСОБА_10 про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого СВ Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області майора поліції ОСОБА_10 , погоджене з прокурором Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 14 травня 2017 року.
Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Судді: