Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/522/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 286 (215) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.08.2017 м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження

№0000597 за апеляційними скаргами прокурора та захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 28 квітня 2017 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чимкент, Республіки Казахстан, росіянин, особа без громадянства, не працює, не одружений, співмешкає з ОСОБА_8 , освіта середня, проживає без реєстрації АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

визнано винним та засуджено за ч.2 ст.286 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь комунального закладу Гайворонська центральна районна лікарня матеріальну шкоду в сумі 2918 грн. 21 коп.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_9 завдану матеріальну шкоду в сумі 13624 грн. 24 коп. та моральну шкоду в сумі 250000 грн.

Стягнуто з обвинуваченого на користь держави судові витрати за проведення експертиз у сумі 2991 грн. 84 коп.

Доля речових доказів вирішена відповідно до ст.100 КПК України.

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_10 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 .

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що він вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Так, 30.09.2016 року близько 12 год. 00 хв. у Гайворонському районі Кіровоградської області ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи мотоциклом марки ІЖ611401, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись зі швидкістю близько 70 км/год. у денну пору доби по автодорозі зі сторони автодороги сполученням смт. Салькове - с. Хащувате в напрямку с. Могильне, яка має по одній смузі для руху в кожному напрямку, від смт. Салькове Гайворонського району Кіровоградської області до с. Могильне Гайворонського району Кіровоградської області, грубо порушуючи вимоги Закону України «Про дорожній рух», згідно з якими водій зобов`язаний створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету міністрів України №1306 від 10.10.2001, зокрема: п. 2.3. (б) яким встановлено, що водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п. 10.1. яким встановлено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п. 11.3. яким встановлено, що на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу; п. 12.1. яким встановлено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, ОСОБА_7 проявляючи особисту неуважність до дорожньої обстановки та не стежачи за дорожньою обстановкою, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, які виразилися у порушенні вимог Закону України «Про дорожній рух» та вищезазначених вимог Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету міністрів України №1306 від 10.10.2001, хоча повинен був і міг їх передбачити діючи з більшою обачністю, здійснив раптовий виїзд керованого ним транспортного засобу на смугу зустрічного руху де допустив зіткнення з нерухомим мопедом марки «YАМАНА», без реєстраційного номеру, під керуванням потерпілою ОСОБА_9 , який знаходився на відстані 34,6 метра від електричної опори №24/2000 лінії електропередач, розташованої на лівому узбіччі автодороги в напрямку с. Могильне від автодороги сполученням смт. Салькове - с. Хащувате.

Внаслідок допущеної з вини ОСОБА_7 дорожньо-транспортної пригоди водію мопеда марки «YАМАНА», без реєстраційного номера, ОСОБА_9 згідно висновку судово-медичної експертизи №3 від 06.01.2017 року заподіяно тілесні ушкодження у вигляді комбінованої травми: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, відкритого осколкового перелому дистальної третини лівої стегнової кістки з дефектом дистального метадіафізу, закритого уламкового перелому проксимальної частини обох кісток лівої гомілки, вивиху середньої фаланги 3-го пальця лівої кисті, забійної рани передньої поверхні лівого стегна, гематоми лобно-тім`яної ділянки голови, з яких тілесні ушкодження у вигляді: відкритого осколкового перелому дистальної третини лівої стегнової кістки з дефектом дистального метадіафізу мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення; тілесні ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому проксимальної частини обох кісток лівої гомілки мають ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості; тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійної рани передньої поверхні лівого стегна та вивиху середньої фаланги 3 пальця лівої кисті мають ознаки легких тілесних ушкоджень, що потягли короткочасний розлад здоров`я; тілесні ушкодження у вигляді гематоми лобно-тім`яної ділянки головки мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, внаслідок грубого порушення обвинуваченим, тобто особою яка керувала транспортним засобом - мотоциклом марки ІЖ611401, реєстраційний номер НОМЕР_1 , правил дорожнього руху, а саме: вимог ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» та вимог п. 2.3. (б), п. 10.1., п. 11.3., п. 12.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, водію ОСОБА_9 заподіяно тяжкі тілесні ушкодження.

В апеляціях:

-прокурор не оспорюючи фактичні обставини справи та юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок районного суду щодо ОСОБА_7 скасувати через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, через м`якість. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним і призначити за ч.2 ст.286 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років без позбавлення права керувати транспортними засобами. Свої вимоги обґрунтовує тим, що при призначенні покарання судом першої інстанції не враховано те, що даний злочин обвинуваченим вчинено в стані алкогольного сп`яніння, який за результатом тесту становив 2,25 проміле, що відповідає середньому ступеню сп`яніння, за яким керувати будь-яким транспортним засобом заборонено. Крім того, на момент вчинення правопорушення ОСОБА_7 керував транспортним засобом з технічними несправностями, про які йому було відомо, однак останнім не усунуто. Відповідно до показань потерпілої та свідка ОСОБА_11 останній після зіткнення жодних спроб надати першу медичну допомогу потерпілій не вживав та жодної спроби при цьому не надавав. В подальшому не надавав допомогу потерпілій у лікуванні та не намагався примиритися з нею.

Більше того, обвинувачений не має посвідчення водія, що стало підставою для складення щодо нього адміністративних протоколів, проте незважаючи на те, свідомо продовжував користуватися несправним транспортним засобом.

Крім того, судом першої інстанції необґрунтовано визнано пом`якшуючою обставиною щире каяння, яке повністю спростовано показаннями свідка та потерпілої, оскільки як після вчинення злочину так і на стадії досудового розслідування так і під час судового розгляду ОСОБА_7 жодної допомоги потерпілій не надавав та примиритись не намагався.

-захисник-адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого просить вирок районного суду щодо свого підзахисного змінити, призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.286 КК України в мажах санкції даної статті із застосуванням ст.75 КК України та звільнити його від відбування покарання з призначенням іспитового строку. Мотивуючи тим, що вирок районного суду щодо ОСОБА_7 є надто суворим та таким, що не відповідає принципам достатності покарання для його виправлення. Крім того зазначає, що ОСОБА_7 повністю визнав свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні, щиро розкаявся та активно сприяв у розкритті злочину. Заявлені цивільні позови потерпілої він визнав повністю та зобов`язувався відшкодувати завдану шкоду. Більше того, ОСОБА_7 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав свої апеляційні вимоги і заперечив щодо апеляційної скарги захисника-адвоката, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника-адвоката ОСОБА_6 , які підтримали свої апеляційні вимоги і заперечили щодо апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Розглянувши справу в межах поданої апеляції, в якій не оспорюються фактичні обставини кримінального правопорушення та правова кваліфікація дій обвинуваченого, встановлено, що викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за що його засуджено, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які є взаємоузгодженими між собою, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю зібраних на законних підставах і досліджених у судовому доказах, які ніким із учасників провадження не оскаржуються.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки ніким із учасників судового процесу не оспорюється доведеність вини ОСОБА_7 та юридична кваліфікація його дій, колегія суддів не надає юридичної оцінки фактичним обставинам кримінального провадження, вважає вину обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення доведеною, а кваліфікацію дій обвинуваченого за ч.2 ст.286 КК України, як вчинення порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження правильною.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою безумовне скасування судового рішення, судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував вимоги статей 50, 65 КК України, щодо яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а при його призначенні суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з вироку, призначаючи ОСОБА_7 покарання, місцевий суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який є тяжким злочином; дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, раніше не судимий, не одружений, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність виправлення та перевиховання ОСОБА_7 лише за умови його ізоляції від суспільства, призначивши покарання в межах санкції статті інкримінованого кримінального правопорушення.

Вказане покарання, на думку колегії суддів, є виваженим, підстави для застосування ст.69, 75 КК України відсутні.

Доводи захисника обвинуваченого щодо невідповідності призначеного покарання особі винного, а саме не врахування судом щиросердного розкаяння обвинуваченого у вчиненні злочину, активне сприяння розкриттю правопорушення та повне визнання своєї вини, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки зазначені вище обставини повною мірою враховані судом першої інстанції при призначенні покарання, та їм надано належної юридичної оцінки. Визнання обвинуваченим цивільного позову про відшкодування потерпілій стороні завданої шкоди також враховано судом при призначенні покарання.

Також колегія суддів не погоджується з доводами апеляції прокурора щодо необхідності призначити обвинуваченому більш суворого покарання, оскільки з урахуванням особи обвинуваченого, обставин кримінального правопорушення, думки потерпілої, запропоноване прокурором покарання буде занадто суворим.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді кримінальної справи судом першої інстанції та захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 задоволенню не підлягають.

Керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги прокурора та захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 28 квітня 2017 року, стосовно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4