Справа № 308/5971/16-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 грудня 2016 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді скаргу ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) на бездіяльність посадових осіб Ужгородського відділу поліції Головного управління національної поліції в Закарпатській області щодо не розгляду клопотань у кримінальному провадженні № 0000109, -
В С Т А Н О В И В :
Скаржник звернувся до суду із вищезазначеною скаргою, посилаючись на те, що органом досудового розслідування не проводилися будь які слідчі дії у кримінальному провадженні № 0000109.
В обґрунтування скарги скаржник зазначив, що за її заявою Ужгородською міською прокуратурою 19.11.2015 року було відкрите кримінальне провадження № 0000109 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Органом досудового розслідування визначений Ужгородський відділ поліції Головного управління національної поліції в Закарпатській області. Проте, на протязі 6 місяців внаслідок явної бездіяльності органу досудового розслідування кримінальне провадження не завершено, незважаючи на її численні заяви, скарги, телеграми на бездіяльність слідчого на адреси прокурора м. Ужгорода, прокурора Закарпатської області, начальника Ужгородського міського відділу поліції НУНП.

У судове засідання 26.12.2016 року скаржник та її представник не прибули, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду скарги були судом повідомлені належними чином, витребувані судом докази звернення до слідчого із будь якими клопотаннями не надали, як і самі клопотання.

Слідчий Ужгородського відділу поліції Головного управління національної поліції в Закарпатській області у судове засідання також не прибув, незважаючи на той факт, що про час і місце її розгляду був судом повідомлений належним чином, проте його неявка не перешкоджає розгляду скарги по суті.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.
Як вбачається з наданих суду скаржником документів, у провадженні Ужгородського відділу поліції Головного управління національної поліції в Закарпатській області дійсно перебуває кримінальне провадження № 0000109 за заявою ОСОБА_5 із попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 125 КК України із наступною фабулою: 30.10.2015 близько 10:45 за місцем проживання заявниці ОСОБА_6 вчинив з заявницею сварку в ході якої виражався нецензурними словами та спричинив тілесні ушкодження, що підтверджується відповідним витягом з ЄРДР.
Скаржник зверталася до Прокурора міста Ужгорода 30.11.2015 року (згідно відмітки про отримання) із заявою про надання інформації про рух досудового розслідування, на яку отримала відповідь Прокуратури міста Ужгорода від 07.12.2015 року № 1323/0/5722 що триває досудове розслідування.
14.04.2016 року (згідно штампу на ній) скаржник зверталася до Прокуратури Закарпатської області із заявою про вжиття заходів щодо активізації досудового розслідування, яку за листом від 18.04.2016 року було спрямовано на адресу керівника Ужгородської місцевої прокуратури для розгляду.
Повідомлення скаржника від 04.04.2016 року № 985 також було спрямовано Прокуратурою Закарпатської області на адресу Ужгородської місцевої прокуратури для розгляду та прийняття рішення.
З листа від 20.04.2016 року № 01-113/150с-16 (16/3) Ужгородської місцевої прокуратури також вбачається, що процесуальним керівником 20.04.2016 року надано письмові вказівки слідчому СВ Ужгородського відділу поліції ГУНП у Закарпатській області.
Суду також надано скаржником заяву від 29.04.2016 року на адресу начальника Ужгородського відділу поліції Головного управління національної поліції в Закарпатській області за якою вона просить призначити по кримінальному провадженню повторну комісійну судово медичну експертизу, оскільки вона продовжує лікування, а також визнати її потерпілою і цивільним позивачем, проте доказів направлення (вручення) зазначеної заяви адресатові суду не надано., тому суд позбавлений можливості встановити чи направлялася така заява взагалі та чи наявна бездіяльність органу досудового розслідування у даному випадку.
Скаржником також надано суду листи Ужгородської місцевої прокуратури від 25.04.2016 року № 1323-10/4547, від 23.05.2016 № 1323-10/5536, від 06.05.2016 № 1323-10/5004, від 18.05.2016 № 81/15399 та Прокуратури Закарпатської області від 17.05.2016 року № 19-66-16, що свідчать про численні звернення скаржника до органів прокуратури із заявами. Зміст яких суду невідомий, оскільки скаржником такі заяви суду не надані, та які були скеровані на розгляд та прийняття відповідних рішень до Ужгородського відділу поліції Головного управління національної поліції в Закарпатській області.
Скаржником також надано суду телеграму від 31.05.2016 року із якою вона зверталася до начальника Ужгородського відділу поліції Головного управління національної поліції в Закарпатській області із проханням надати документи про завершення досудового розслідування, на яку за листом від 02.06.2016 року № 22406/106/25/1-2016 було отримано відповідь, що документи про закінчення досудового розслідування не складалися.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що скаржник фактично скаржиться на порушення строків проведення досудового розслідування, оскільки доказів подання інших заяв та їх змісту суду не надано, незважаючи на неодноразове проведення судових засідань та надання судом часу і можливостей скаржнику надати відповідні заяви.
На вимогу суду були надані матеріали кримінального провадження № 30000109 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, з якого вбачається наступне.

У провадженні слідчого ОСОБА_7 Ужгородського відділу поліції Головного управління національної поліції в Закарпатській області дійсно перебуває кримінальне провадження № 0000109 за заявою ОСОБА_5 із попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 125 КК України із наступною фабулою: 30.10.2015 близько 10:45 за місцем проживання заявниці ОСОБА_6 вчинив з заявницею сварку в ході якої виражався нецензурними словами та спричинив тілесні ушкодження.
30.12.2015 року було розпочате досудове розслідування у даному кримінальному провадженні.

19.11.2015 року інспектором черговим Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області було прийнято заяву про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_5 та відібрані від неї відповідні письмові пояснення.

15.01.2016 року було ОСОБА_5 допитано у якості потерпілої у цьому кримінальному провадженні.

Слідчим також було допитано у якості свідка ОСОБА_8 .

За постановою прокурора Прокуратури міста Ужгорода від 14.12.2015 року було призначено судово медичну експертизу та отримано відповідний висновок спеціаліста № 1128 про виявлення у ОСОБА_5 легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Слідчим були надані відповідні доручення та повторне доручення про встановлення контактних даних осіб, причетних до вчинення злочину, які були виконані, що підтверджується відповідними рапортами, проте встановити місцезнаходження осіб, причетних до вчинення злочину на даний час не виявилося можливим через відсутність їх за місцем проживання.

Тому слідчим надавалися доручення від 10.06.2016 та повторне доручення від 01.08.2016 року про встановлення контактних даних осіб, причетних до вчинення злочину, які виконані не були.

Матеріали кримінального провадження видавалися слідчим для ознайомлення представнику заявника адвокату ОСОБА_9 08.04.2016 року.

Згідно ст.. 215 КПК України досудове розслідування злочинів здійснюється у формі досудового слідства, а кримінальних проступків - у формі дізнання в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Як зазначено у ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчено:

1) протягом одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку;

2) протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу. При цьому загальний строк досудового розслідування не може перевищувати:

1) двох місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку;

2) шести місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості;

3) дванадцяти місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до дня її скасування слідчим суддею або винесення постанови про відновлення кримінального провадження не включається у строки, передбачені цією статтею.

Тобто Кримінальним процесуальним кодексом України встановлені строки досудового розслідування лише з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, у даному випадку у кримінальному провадженні № 30000109 не повідомлено жодній особі про підозру у вчиненні злочину, відтак зазначена стаття не може бути застосована.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 41 КПК України оперативні підрозділи органів Національної поліції, органів безпеки, Національного антикорупційного бюро України, Державного бюро розслідувань, органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового і митного законодавства, органів Державної кримінально-виконавчої служби України, органів Державної прикордонної служби України здійснюють слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії в кримінальному провадженні за письмовим дорученням слідчого, прокурора, а підрозділ детективів, оперативно-технічний підрозділ та підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України - за письмовим дорученням детектива або прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.

Доручення слідчого, прокурора щодо проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій є обов`язковими для виконання оперативним підрозділом.

При цьому зазначеною статтею також не встановлені строки виконання доручень слідчого.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.

Як зазначено у п. 1.3 Узагальнення ВССУ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена. Таким чином, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

Наведеним ознакам відповідає бездіяльність, яка виникає внаслідок невиконання вимог ст. 220 КПК, згідно з якою клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

При цьому варто зважати на те, що відповідна бездіяльність може бути зумовлена не лише невчиненням процесуальної дії в межах встановлених зазначеною нормою строків, а й неналежним розглядом клопотання, зокрема, залишенням його без процесуального реагування або неналежним на нього процесуальним реагуванням.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що оскільки скаржником не доведено суду належними і допустимими доказами подання до Ужгородського відділу поліції Головного управління національної поліції в Закарпатській області клопотань та, головне, їх змісту, які слідчий зобов`язаний був розглянути у відповідності до ст. 220 КПК України, а строк проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні у якому не повідомлено жодній особі про підозру у вчиненні злочину діючим КПК України не встановлений, скарга заявника фактично подана на бездіяльність слідчого, яка не підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, тому що наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством, відтак у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) на бездіяльність посадових осіб Ужгородського відділу поліції Головного управління національної поліції в Закарпатській області щодо не розгляду клопотань у кримінальному провадженні № 0000109.
Кримінальне провадження № 0000109 повернути слідчому Ужгородського відділу поліції Головного управління національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_7 за належністю для проведення досудового розслідування у встановленому КПК України порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1