Категорія:в порядку КПК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 травня 2017 року м. Луцьк

Апеляційний суд Волинської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,
законного представника ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
представника потерпілої ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 грудня 2016 року про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, з вищою освітою, непрацюючої, уродженки та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у зв`язку із вчиненням суспільного небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України.
Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд,

встановив:
Слідчий СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_11 , за погодженням із прокурором Луцької місцевої прокуратури ОСОБА_12 , 05 грудня 2016 року звернувся до суду з клопотанням у кримінальному провадженні за №0003517 від 04.08.2016 року, про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 у зв`язку із вчиненням нею суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України.

В клопотанні зазначено, що ОСОБА_7 03.08.2016 року близько 17 год. 40 хв., знаходячись неподалік кафе «Театральний», що знаходиться за адресою: вул.Лесі Українки, 67, м.Луцьк, Волинська область, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, вчинила хуліганство, що супроводжувалось особливою зухвалістю, яке проявилось в нахабному поводженні, а саме висловлювалась нецензурною лайкою в адресу ОСОБА_13 , погрожувала та плювала останній в обличчя, поєднаним із безпричинним насильством, виражаючи явну неповагу до суспільства, ігноруючи існуючі у суспільстві загальноприйняті правила поведінки і норми моралі, безпричинно, з хуліганських мотивів, нігтями нанесла подряпини потерпілій ОСОБА_13 , чим заподіяла останній тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких. При цьому ОСОБА_7 намагалась нанести потерпілій удар в голову молотком, проте її дії були зупинені іншою особою.

Таким діями ОСОБА_7 вчинила суспільного небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України.
Слідчий також вказує, що ОСОБА_7 в період, який відноситься до часу вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення, мала ознаки хронічного маячного розладу у вигляді афективно-параноїдального синдрому, які позбавили її можливості усвідомлювати свої дії або керувати ними. За своїм психічним станом здоров`я в даний час, ОСОБА_7 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 грудня 2016 року до ОСОБА_7 застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом за вчинення нею суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України.

Прийняте рішення суд мотивував тим, що слідчим та прокурором доведено наявність законних підстав для застосування відносно ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру у вказаному виді, оскільки остання перебуваючи в стані неосудності вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст.296 КК України, а в даний час вона потребує госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням першої інстанції, ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що оскаржувана ухвала постановлена при неповному дослідженні обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення. Зокрема, судом не було враховано тієї обставини, що інцидент стався 03.08.2016 року, а в період з 10.08.2016 року до 13.10.2016 року вона в добровільному порядку проходила курс лікування у Волинській обласній психіатричній лікарні №1. Крім того, зазначає, що має місце невірна кваліфікація її дій органом досудового розслідування - за ч.1 ст.296 КК України, оскільки тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_13 спричинені останній були на ґрунті особистих неприязних відносин між ними, а тому її дії підлягають кваліфікації за ч.1 ст.125 КК України. Зважаючи на це, просить суд скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та постановити нову.

Заслухавши доповідача, який доповів суть ухвали та доводи апеляційної скарги, обвинувачену ОСОБА_7 , захисника та законного представника обвинуваченої, які підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі, прокурора, представника потерпілої, які заперечили проти її задоволення та просили залишити ухвалу суду без змін, перевіривши матеріали подання за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.
За нормами ч.2 ст.19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.93 КК України до осіб, які вчинили суспільно небезпечне діяння у стані неосудності можуть бути застосовані заходи медичного характеру.
Залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння з урахуванням ступеня небезпечності психічного хворого для себе або інших осіб, судом відповідно до ст.94 КК України, зокрема може бути застосований такий вид примусового заходу як госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом. Такий вид госпіталізації застосовується щодо психічного хворого, який за своїм психічним станом і характером суспільного небезпечного діяння потребує тримання у психіатричному закладі і лікування у примусовому порядку.
Згідно із ст.503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що: особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності; особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.

Під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд відповідно до ст.513 КПК України з`ясовує такі питання: чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Під час розгляду кримінального провадження суд першої інстанції дотримався зазначених вимог. Так, суд перевіривши наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного висновку про вчинення ОСОБА_7 суспільно небезпечного діяння, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.296 КК України.
Зокрема, потерпіла ОСОБА_13 суду дала показання, що 03 серпня 2016 року близько 17 год. 40 хв. в м.Луцьку на вул.Лесі Українки ОСОБА_7 безпричинно висловлювалась в її адресу нецензурними словами, погрожувала фізичною розправою, плювала в обличчя, і такі її дії поєднувались безпричинним насильством, внаслідок чого нігтями нанесла їй множинні подряпини на тілі. Крім того, ОСОБА_7 намагалась нанести їй удар у голову молотком, однак в цьому їй перешкодила інша особа.
Згідно висновку судово-медичної експертизи №788 від 04.08.2016 року тілесні ушкодження, отримані ОСОБА_13 від протиправних дій ОСОБА_7 за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких.
ОСОБА_7 не заперечила того, що це вона у вказаний час та за вказаних обставин, напала на потерпілу ОСОБА_13 у зв`язку з чим остання отримала такі тілесні ушкодження.
З висновку судово-психіатричної експертизи №253 від 28.11.2016 року вбачається, що ОСОБА_7 в період часу, що стосується інкримінованих їй протиправних дій, виявляла ознаки хронічного маячного розладу у вигляді афективно-параноїдного синдрому, які позбавили її можливості усвідомлювати свої дії, або керувати ними. Такі ознаки в неї виявляються і в даний час. За своїм психічним станом, ОСОБА_7 в даний час потребує застосування до неї примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_7 , перебуваючи в стані неосудності, вказаними вище діями, які виразились у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувались особливою зухвалістю та поєднувались безпричинним насильством, вчинила суспільно-небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України у зв`язку з чим потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Водночас твердження ОСОБА_7 в апеляційній скарзі про невірну кваліфікацію її дій за ч.1 ст.296 КК України, так як тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_13 спричинені були на ґрунті особистих неприязних відносин між ними, а тому її дії підлягають кваліфікації за ч.1 ст.125 КК України судом до уваги не приймається, оскільки таких доказів в ході розгляду кримінального провадження судом здобуто не було, і таких не містять матеріали справи.

Також не приймається судом до уваги, як на підставу для скасування оскаржуваної ухвали посилання ОСОБА_7 на те, що вона відразу ж після події, яка сталась 03 серпня 2016 року, в добровільному порядку, - в період з 10.08.-13.10.2016 року, проходила курс лікування у Волинській обласній психіатричній лікарні №1, оскільки у висновку судово-психіатричної експертизи №253, який складений вже після вказаного періоду - 28.11.2016 року, вказано, що ОСОБА_7 за своїм психічним станом в даний час потребує застосування до неї примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, а відтак вона є цілком законною та обґрунтованою.
А тому керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 513 КПК України, ст.ст.93, 94 КК України, апеляційний суд,
ухвалив:
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 грудня 2016 року про застосування до ОСОБА_7 примусового заходу медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді