ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
Ухвала

02 грудня 2016 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ
у складі колегії:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 25 серпня 2016 року,

в с т а н о в и в:

У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перевірку оскаржуваних судових рішень судом касаційної інстанції.
Проте касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду, оскільки не відповідає вимогам ст. 427 КПК України.
Так, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу із вказівкою на те, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
При цьому, обґрунтування вимог касаційної скарги засудженого викладено без урахування положень ст. 433 КПК України, що визначає межі перегляду судом касаційної інстанції, відповідно до якої касаційний суд перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Також у касаційній скарзі не наведено чітких доводів на обґрунтування незаконності чи необґрунтованості судових рішень з підстав передбачених ч. 1 ст. 438 КПК України, якою регламентовано, що підставами для скасування або зміни рішень у касаційному суді може бути лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого, при вирішенні питання про наявність яких суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412 414 КПК України.
Разом з цим, у касаційній скарзі засуджений хоча і фактично зазначає про порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особам засуджених, проте не вказує конкретних доводів та відповідних аргументів на підтвердження своєї позиції, зокрема, не наводить обґрунтувань щодо наявності таких порушень кримінального процесуального закону, які є істотними, тобто такими, що перешкодили суду постановити законне, обґрунтоване та справедливе судове рішення. При цьому за змістом скарги засуджений фактично не погоджуються з оцінкою доказів судом, зазначає про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту та однобічність судового розгляду, які в силу вимог ст. 438 КПК України не є предметом перегляду суду касаційної інстанції.
З огляду на викладене, касаційна скарга засудженого підлягає залишенню без руху із наданням строку на усунення вищевказаних недоліків.
Враховуючи наведене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 25 серпня 2016 року щодо нього залишити без руху та надати йому для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог касаційна скарга буде повернута особі, що її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3