АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 2-р/774/10/17 Справа № 209/1330/15-к Головуючий у 1 й інстанції - Доповідач - ОСОБА_1

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді-доповідача ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю:

прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву начальника Криничанського районного відділу Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання покарань та пробації про роз`яснення вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2016 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого за ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

13 березня 2017 року до Апеляційного суду Дніпропетровської області надійшла вказана заява про роз`яснення вироку апеляційного суду від 30 березня 2016 року.

В заяві про роз`яснення вироку начальник Криничанського районного відділу пробації ставить питання про роз`яснення вказаного вироку в частині виконання додаткового покарання, призначеного ОСОБА_6 у виді позбавлення права керування транспортними засобами. Зазначає, що відповідно до діючого законодавства, строк додаткового покарання обчислюється після відбуття засудженим основного виду покарання. При цьому, вказує, що труднощі із виконанням додаткового покарання виникають у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 не відбув основне покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який заперечував проти задоволенні заяви про роз`яснення судового рішення у зв`язку з відсутність підстав, передбачених процесуальним законом, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у заяві доводи, колегія суддів, приходить до наступних висновків.

Так, відповідно ч. 1 ст. 380 КПК України якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення, приватного виконавця ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.
За змістом п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку зазначаються: прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рішення про визнання його винуватим у пред`явленому обвинуваченні та відповідні статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; покарання, призначене по кожному з обвинувачень, що визнані судом доведеними, та остаточна міра покарання, обрана судом; початок строку відбування покарання; рішення про застосування примусового лікування чи примусових заходів медичного характеру щодо обмежено осудного обвинуваченого у разі їх застосування; рішення про призначення неповнолітньому громадського вихователя; рішення про застосування до юридичної особи заходів кримінально-правового характеру; рішення про цивільний позов; рішення про інші майнові стягнення і підстави цих рішень; рішення щодо речових доказів і документів та спеціальної конфіскації; рішення про відшкодування процесуальних витрат; рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження; рішення про залік досудового тримання під вартою; строк і порядок набрання вироком законної сили та його оскарження; порядок отримання копій вироку та інші відомості.
Вирок суду має бути викладений офіційно-діловою мовою, юридично грамотно, з коротким, точним та ясним описом обставин справи, результатів дослідження доказів і висновків суду.
Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що вказаним вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2016 року вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 грудня 2015 року, щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання скасовано та призначено ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 135 КК України у виді позбавлення волі строком на один рік; за ч. 2 ст. 286 КК України у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

У відповідності з ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_6 покарання у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.

У відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_6 в строк відбування основного покарання строк знаходження під вартою з 25 лютого 2015 року по 25 грудня 2015 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишено без змін.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд констатує, що вирок апеляційного суду про роз`яснення якого надійшла заява, викладений з дотриманням вимог кримінального процесуального закону (ст. ст. 368, 374, 420 КПК України), його резолютивна частина є чіткою та зрозумілою, вид і розмір призначеного основного та додаткового покарання визначені у відповідності до положень Загальної частини Кримінального кодексу України та в межах санкцій статей за які ОСОБА_6 засуджено.

Зі змісту заяви про роз`яснення судового рішення вбачається, що у органу пробації виникають труднощі, пов`язані із виконанням додаткового покарання, призначеного ОСОБА_6 у виді позбавлення права керування транспортними засобами на 3 роки, оскільки ОСОБА_6 ще не затриманий та не направлений для відбування основного покарання у виді позбавлення волі, а строк додаткового покарання відповідно до положень КК України, обчислюється з моменту відбуття основного покарання (ч. 3 ст. 55 КК України).

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції неодноразово направляв розпорядження про виконання вироку /т. 4 а.к.п 193-205/, проте відомості про затримання засудженого ОСОБА_6 та його направлення для відбування основного покарання у виді позбавлення волі в матеріалах справи відсутні.

При вирішенні поданої заяви апеляційний суд звертає увагу на те, що контроль за виконанням вироку, який набрав законної сили, в тому числі і вироків апеляційних судів, не віднесено до повноважень судів апеляційної інстанції та покладається на суди першої інстанції (Розділ 29 Інструкції з діловодства у місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, апеляційному суді Автономної Республіки Крим та вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України 17.12.2013 № 173), а також на органи прокуратури (ст. 2 Закону України «Про прокуратуру»).
Таким чином, питання контролю за виконанням вироків суду та примусового його виконання не може бути вирішено в процесуальній формі, передбаченій ст. 380 КПК України, а саме через роз`яснення судового рішення, оскільки саме по собі судове рішення є чітким, зрозумілим та відповідає вимогам кримінального процесуального закону та закону України про кримінальну відповідальність, а отже визначених законом підстав для його роз`яснення не вбачається.
Керуючись ст. ст. 2, 7, 380 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
В задоволенні заяви начальника Криничанського районного відділу Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання покарань та пробації про роз`яснення вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2016 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого за ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3