Справа № 343/361/17
Провадження № 11-кп/779/202/2017
Категорія ч.2 ст.115 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря с/з ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

представника

Долинського ВЦ №118 ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу за апеляційну скаргу (далі АС) засудженого ОСОБА_8 , на ухвалу Долинського районного суду Івано-Франківської області від 20 березня 2017 року про відмову у задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,-

в с т а н о в и л а:

Вказаною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що з характеристики засудженого ОСОБА_8 не вбачається, що сумлінною поведінкою і ставленням до праці він довів своє виправлення.

У своїй АС ОСОБА_8 , покликається на незаконність ухвали суду щодо нього, оскільки суд не взяв до уваги дані, а саме позитивну характеристику з Долинському ВЦ. Зазначає, що під час відбування покарання в установі, був працевлаштований. Просить оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нову, якою задовольнити клопотання про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_2 , пояснення самого засудженого, - який підтримав доводи поданої ним АС та просить скасувати ухвалу місцевого суду і винести нове рішення, яким задовольнити подання про застосування щодо нього положення ст.81 КК, пояснення прокурора ОСОБА_6 та представника Долинського ВЦ ОСОБА_7 , які заперечили доводи АС та просять ухвалу Долинського районного суду від 20 березня 2017 року залишити без змін, перевіривши матеріали справи, дослідивши додані документи під час апеляційного розгляду та обговоривши доводи і мотиви АС засудженого, колегія суддів приходить до висновку, що вона до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст.370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Відповідно до положень п.2 ч.3 ст.81 КК умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а також після фактичного відбуття ним не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання.

Сумлінна поведінка визначається активною участю у суспільному житті, сумлінним виконанням громадських доручень у процесі відбування покарання, гарною поведінкою в побуті, прагненням засудженого своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, а також полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_8 , 25 грудня 2009 року засуджений Апеляційним судом Волинської області за ст.ст. 296 ч.4, 115 ч.2 п.7, 70 ч.1 КК на 12 років позбавлення волі.

Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 01.02.2016 року засудженому ОСОБА_8 в строк відбутого покарання за правилами ч.5 ст. 72 КК зараховано час його попереднього ув`язнення з 19.12.2008 року по 29.03.2010 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 25.07.2016 року замінено йому невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке у виді 3 років 1 місяця 14 днів обмеження волі.

Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 08.09.2016 року засудженому ОСОБА_8 зараховано в строк відбування покарання за правилами ст. 72 КК, час слідування його під вартою до Долинського ВЦ з 25.07.2016 року по 16.08.2016 року, із розрахунку один день позбавлення волі за два дні обмеження волі.

Судом встановлено, що початок відбуття терміну покарання ОСОБА_8 рахується з 19.12.2008 року, а кінець терміну 18.08.2019 року.

Згідно характеристики від 14 березня 2017 року та довідки про заохочення і стягнення, вбачається, що засуджений Гірський під час тримання в СІЗО м.Луцьк та м.Київ допускав порушення вимог режиму тримання під вартою.

Під час відбуваючи покарання в Маневицькій ВК № 42 допускав порушення вимог режиму відбування покарання, за що на нього було накладено 4 дисциплінарні стягнення, заохочення не оголошувалось.

Відбуваючи покарання в Сокирянській ВК № 67, також допускав порушення вимог режиму відбування покарання, за що на нього було накладено дисциплінарне стягнення.

Разом з тим, апеляційним судом встановлено, що засуджений ОСОБА_8 відбуваючи покарання в Державній установі «Долинський виправний центр «№ 118», був тимчасово працевлаштований на ТзОВ «Уніплит», однак, на даний час не працює.

За час відбування покарання також допускав порушення вимог режиму відбування покарання.

Одночасно, сам по собі факт працевлаштування засудженого в установах відбування покарання не свідчить про його виправлення.

Окрім цього, члени комісії Долинського ВЦ, які згідно протоколу № 19 від 22 вересня 2016 року, відмовили ОСОБА_8 в поданні до суду клопотання про його умовно-дострокове звільнення в зв`язку з тим, що останній не довів свого виправлення.

Таким чином, з огляду на зазначене, коли єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання, колегія суддів вважає, що при наявності необхідного для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засуджений ОСОБА_8 ще не довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.

З урахуванням встановленого, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції про відмову в задоволенні клопотання Долинського ВЦ про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_8 , є обґрунтованою та вмотивованою і підстав для її скасування, про що ставиться питання в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 537, 539 КПК, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Долинського районного суду Івано-Франківської області від 20 березня 2017 року, щодо нього без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4