Провадження № 1-кс/761/6708/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого слідчого відділу Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві капітана поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0002089 від 21.02.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

28.03.2017 до Шевченківського районного суду м.Києва надійшло клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні №0002089 від 21.02.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а саме: на нежитлову споруду загальною площею 1360,1кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування клопотання слідчий навів ті обставини, що в ході досудового розслідування встановлено, що невстановлені особи, незаконно заволоділи господарською спорудою площею 39,5 кв. м. за адресою: АДРЕСА_2 та господарською спорудою площею 517 кв. м. за адресою: АДРЕСА_2 , які перебувають у власності територіальної громади м. Києва.

Встановлено, що на балансі КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» обліковується господарська споруда загальною площею 39,5 кв. м. (фінський будинок) за адресою: АДРЕСА_2 та господарська споруда (ангар), інвентарний номер 7325, площею 517 кв. м. за адресою: АДРЕСА_3 9 літ. Б.

Під час моніторингу Державного реєстру прав власності житлових і нежитлових приміщень, було встановлено, що право власності на нежитлову споруду загальною площею 1360, 1 кв. м. за адресою: АДРЕСА_2 , 12.02.2016 року зареєстровано за гр. ОСОБА_4 .

При виїзді за адресою: АДРЕСА_2 було проведено обстеження провулку, в результаті чого з`ясовано, що нежитлова споруда площею, 1360,1 кв. м. за адресою: АДРЕСА_2 відсутня.

Також встановлено, що адреса АДРЕСА_2 , фактично являється земельною ділянкою розміром 100 на 103,6 метрів, за адресою: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_4 , що належать територіальній громаді м. Києва та перебуває на балансі КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва».

Таким чином встановлено, що невстановлені особи, незаконно намагаються заволодіти господарською спорудою площею 39,5 кв. м. (фінський будинок) за адресою: АДРЕСА_2 та господарською спорудою (ангар) інвентарний номер 7325, площею 517 кв. м. за адресою: АДРЕСА_4 та земельною ділянкою за вказаними адресами.

Відповідно до листа Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації від 17 жовтня 2016 року господарські споруди, які розташовані по АДРЕСА_2 та № 7-9 літера Б на праві господарського відання закріплені за КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва», тобто являється майном територіальної громади м. Києва.

Відповідно до довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно нежитлова споруда, об`єкт житлової нерухомості загальною площею 1360,1 кв. м. за адресою: АДРЕСА_2 , 02.12.2016 року на праві приватної власності зарєстрований за гр. ОСОБА_4 .

Допитана по матеріалах кримінального провадження в якості свідка ОСОБА_4 на запитання щодо обставин реєстрації за нею права власності на господарську споруду, яка розміщена в АДРЕСА_3 9 надавати відповідь відмовилась на підставі ст. 63 Конституції України.

Відповідно до листа Комунального підприємства Київської міської ради Київське міське бюро технічної інвентаризації нерухоме майно по АДРЕСА_1 на праві власності не зареєстроване.

Відповідно до листа КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» від 19.01.2017 року господарські споруди про АДРЕСА_3 - АДРЕСА_5 та по АДРЕСА_1 в оренду не передавались та перебувають на праві господарського відання за комунальним підприємством.

На підставі ч. 1 ст. 98 КПК України постановою старшого слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 від 25.02.2017було визнано речовим доказом господарські споруди загальною площею 1360, 1 кв. м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 , який ініціював вказане клопотання, підтримав його з підстав, наведених у ньому.

Статтею 131 КПК України передбачено вичерпний перелік видів заходів забезпечення кримінального провадження, серед яких є арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
В клопотанні слідчий наводить підставу накладення арешту на господарські споруди, загальною площею 1360,1 кв .м., які розташовані за адресою: м. Київ, пров. Шишкінський, 7 9, оскільки вважають, що вказане приміщення є предметом злочинного посягання та речовим доказом у кримінальному провадженні.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як убачається з матеріалів клопотання, згідно даних, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань, досудове розслідування здійснюється з приводу того, що невстановлені особи незаконно заволоділи господарською спорудою площею 39,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 та господарською спорудою площею 517 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , які перебувають у власності територіальної громади.

Проте в підтвердження клопотання не надано такого обсягу вагомих доказів, що стосовно зазначеного нерухомого майна вчинено незаконне заволодіння майном шляхом шахрайства, що вказане в клопотанні нерухоме майно, на яке планується накладення арешту, є предметом злочинного посягання, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, як це визначено ст. 98 КПК України.

При цьому зі змісту даних, внесених до ЄРДР убачається, що досудове розслідування стосовно заволодіння шахрайським шляхом об*єктом нерухомості - нежитловою спорудою загальною площею 1360,1 кв.м. за адресою : АДРЕСА_2 не здійснюється, в Єдиний реєстр досудових розслідувань внесені відомості про незаконне заволодіння об*єктами нерухомості за іншою адресою, тому вважати, що вказане приміщення, зазначене в клопотанні, відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, є предметом посягання, відсутні підстави.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про недоведеність необхідності накладення арешту на вказане майно, клопотання є передчасним і такий вид забезпечення на даній стаді досудового розслідування не відповідає критерію співрозмірності завданням кримінального провадження.

Керуючись ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні №0002089 від 21.02.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Апеляційного суду м.Києва протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1