Справа № 461/5605/16-к
Провадження № 1-кс/461/1187/17
У Х В А Л А
02.03.2017 року м. Львів
Галицький районний суд
у складі :
слідчого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
представника заявника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна,-
заявник ОСОБА_6 звернулась до суду з клопотанням про скасування арешту майна. В обґрунтування покликається на те, що органом досудового розслідування всупереч вимогам чинного законодавства, з порушенням норм процесуального та матеріального права накладено арешт на належне їй на праві спільної власності нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Представник заявника в судовому засіданні вимоги клопотання підтримав повністю, дав пояснення аналогічні, викладені у мотивах клопотання. Просить клопотання задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечила покликаючись на законність накладеного арешту. Просить суд у задоволенні клопотання відмовити.
Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали клопотання, приходжу до висновку, що клопотання підставне та підлягає до задоволення.
Таким чином, судом накладено арешт на нежитлове приміщення, що знаходиться на АДРЕСА_2 , а не АДРЕСА_1 .
Крім того, приміщення на АДРЕСА_1 , у кримінальному провадженні не визнано речовим доказом, особі, у чиїй власності перебуває нежитлове приміщення, підозри щодо вчинення кримінального правопорушення не оголошено.
Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 01.12.2016 року у справі №461/7773/16-к, у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 про накладення арешту на нежитлове приміщення загальною площею 38,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 відмовлено.
Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 13.12.2016 року ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 01.12.2016 року залишено без змін.
Відповідно до ч.1 ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Частиною 1 стю170 КПК України, передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб
Згідно ч.1 ст.174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Крім того, суд приходить до висновку, що правові підстави для накладення арешту на нежитлове приміщення відсутні, оскільки з матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_6 на даний час є законним власником нерухомого майна, не має статусу підозрюваного, чи є особою, яка в силу закону не несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, чи іншим чином доведено вину у неправомірному заволодінні таким майном, до майна таких осіб не може бути прийнято ухвалу про його арешт, а вжиття заходів щодо забезпечення кримінального провадження, не відповідає на даний час нормам чинного закону.
Згідно зі ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Статтею 171 КПК України встановлено обов`язкові вимоги, яким повинно відповідати клопотання про арешт майна.
Крім цього, згідно ст. 98 КПК України, речовими доказами є тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом. Разом з тим будь-яких підтверджень того, що нежитлове є речовими доказами, у матеріалах кримінального провадження немає. Щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст.ст. 276- 279 КПК України, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК України) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.
Оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 , яка на даний час є законним власником нежитлового приміщення, не має статусу підозрюваного, чи навіть особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, чи іншим чином доведено вину у неправомірному заволодінні таким майном, до майна такої особи не може бути накладено арешт, а вжиття заходів щодо забезпечення кримінального провадження, не відповідають на даний час нормам чинного кримінально-процесуального закону, приходжу до висновку, що заяву про скасування арешту майна слід задовольнити.
Керуючись ст.174 КПК України, слідчий суддя ,-
клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна задовольнити.
Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, заперечення проти неї може бути подано під час підготовчого провадження в суді.
Слідчий суддя ОСОБА_1