АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 647/1771/16-к
Номер провадження № 11-кп/791/368/17 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1 Категорія: ч.2 ст.121 КК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2017 року серпня місяця « 28 » дня колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:ОСОБА_2 ,
Суддів:ОСОБА_3 , ОСОБА_4
При секретарі: ОСОБА_5
З участю прокурора: Захисника : Обвинуваченого: ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду Херсонської області кримінальне провадження №0000407 за апеляційними скаргами захисника адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Бериславського районного суду Херсонської області від 03 лютого 2017 року, -

в с т а н о в и л а:
Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним в тому, що він 30 березня 2016 року у період приблизно з 12 до 15 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у ході сварки, що виникла під час спільного вживання спиртних напоїв на ґрунті особистих неприязних відносин, діючи спільно і узгоджено з особами, матеріали стосовно яких виділено в окреме провадження, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , не передбачаючи настання смерті останнього, хоча повинен був і міг це передбачити, на подвір`ї будинку АДРЕСА_1 , у той час, коли особа, стосовно якої матеріали виділені у окреме провадження у словесній формі закликав його до нанесення ударів руками і ногами в різні частини тіла ОСОБА_9 , наніс численні удари кулаками обох рук в голову та грудну клітину ОСОБА_9 , а також кинув цеглину йому в голову, а коли останній зміг вирватись і втекти, особа, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження, реалізуючи спільний умисел, діючи спільно і узгоджено, наздогнав ОСОБА_9 на території присадибної ділянки, розташованої за вказаною адресою, звалив на землю, а потім підняв і повернув на подвір`я будинку АДРЕСА_1 , де ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію спільного умислу, діючи спільно і узгоджено з особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, наніс ОСОБА_9 не менше 20-ти ударів кулаками обох рук та зваливши на землю, взутими ногами в голову та ребра, і спільно із особою, матеріали стосовно якої виділено у окреме провадження, продовжуючи реалізацію спільного умислу, затягли останнього до веранди вказаного будинку, де ОСОБА_8 і особа, матеріали відносно якої виділено у окреме провадження, діючи спільно і узгоджено з іншою особою, матеріали стосовно якої виділено у окреме провадження, звалили ОСОБА_9 на підлогу та нанесли удари кулаками рук і взутими ногами в область грудної клітини і тулубу, а ОСОБА_8 , крім того, задер одяг ОСОБА_9 і наніс йому близько семи ударів гумовим шлангом по голому тілу в область тулубу.

ОСОБА_9 згідно з висновком судово-медичної експертизи №6-49 від 25.04.2016 року заподіяно тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, рана голови відноситься до легких тілесних ушкоджень; садна та синці обличчя, тулуба і кінцівок відносяться до легких тілесних ушкоджень. Смерть ОСОБА_9 настала від закритої травми органів грудної клітини, множинних локальних переломів ребер, гемоторакса, розриву плеври з розвитком плевпропульмонального шоку за місцем його проживання у приміщенні будинку АДРЕСА_2 .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , захисник адвокат ОСОБА_7 просять вирок Бериславського районного суду Херсонської області від 03 лютого 2017 року щодо ОСОБА_8 скасувати, ухвалити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_8 у зв`язку з недоведеністю у вчиненні кримінального правопорушення в якому обвинувачується ОСОБА_8 . Крім того, порушені права обвинуваченого ОСОБА_8 передбачені ст.376 КПК України.

Заслухавши суддю доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 , які підтримали доводи апеляційних скарг; думку прокурора, який просив апеляційні скарги обвинуваченого та захисника залишити без задоволення, вирок суду першої інстанції без змін; в судових дебатах залишились на своїх позиціях, останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно до вимог ст.404 КПК України, апеляційний суд переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційних скарг.
Згідно до вимог ст.370 КПК України законність, обґрунтованість і вмотивованість судового рішення полягає в тому, що воно повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального та процесуального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Вказані вимоги судом першої інстанції не виконані в повному обсязі.
Органами досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що він діючи спільно і узгоджено з особами, матеріали стосовно яких виділено в окреме провадження вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.121 КК України.
Відповідно до ч.4 ст.217 КПК України матеріали досудового розслідування не можуть бути виділені в окреме провадження, якщо це може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду.
Проте, суд першої інстанції не звернув увагу, що в обвинувальному акті відсутні будь-які відомості щодо осіб, які спільно з ОСОБА_8 обвинувачуються у скоєнні кримінального правопорушення, відсутнє рішення прокурора про об`єднання не виділення матеріалів досудового розслідування та не встановлено чи така неповнота досудового розслідування може негативно вплинути на ухвалення законного рішення.
Так, відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування судових рішень судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Положеннями п.5 ч.2 ст.412 КПК України встановлено, що істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Відповідно п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

За змістом ч.4 ст.110 КПК України обвинувачення формулюється в

обвинувальному акті - процесуальному рішенні, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Зокрема, п.5 ч.2 ст.291 КПК України визначає, що формулювання

обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Обвинувальний акт, як одна із форм завершення досудового розслідування повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Отже, обвинувальний акт це - обґрунтоване відповідно до норм права і сукупністю досліджених доказів твердження органу досудового слідства і прокурора про вчинення певною особою конкретного кримінально караного діяння і яке створює умови для реалізації повноважень учасниками процесу з метою подальшого вирішення кримінальної справи по суті в судовому порядку і можливого покарання обвинуваченого, винність якого хоча й обґрунтована, проте залишається версією обвинувачення в силу презумпції невинуватості і свободи оцінки доказів. Обвинувальним актом встановлюються межі кримінальної відповідальності особи та гарантується можливість реалізації прав особи як обвинуваченого.

До того ж відповідно до вимог ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, який висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Проте, як убачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт стосовно ОСОБА_8 не відповідає вимогам ст.291 КПК України, оскільки не містить формулювання обвинувачення.

Прокурором і слідчим не висунуто ОСОБА_8 обвинувачення у вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121 КК України.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі КЗПЛ) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За змістом п. «а» ч.3 ст.6 КЗПЛ, кожен, кого обвинувачено у вчинення кримінального правопорушення, має щонайменше такі права: бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього. Тобто, відповідно до вимог Конвенції, коли людину обвинувачують у вчиненні кримінального злочину, у органів держави виникає додатковий обов`язок вдаватися до активних дій задля надання цій людині докладної інформації про обвинувачення і щоб пересвідчитися в тому, що вона все це розуміє.

Європейський суд з прав людини у справі (далі ЄСПЛ) "Абрамян проти Росії" від 09.10.2008 року зазначив, що у тексті підпункту "а" п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення.

Обов`язок перевірити обвинувальний акт на відповідність вимог закону покладається на суд першої інстанції у підготовчому судовому засіданні та у випадку, якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам кримінального процесуального кодексу України, суд, згідно п.3 ч.3 ст.314 КПК України, має право повернути прокурору обвинувальний акт.

Однак, суд першої інстанції не звернув уваги на необхідність дотримання зазначених вимог закону і за відсутності пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення, ухвалив щодо нього обвинувальний вирок, що на думку колегії суддів, є неприпустимим.

Відповідно до ч.3 ст.376 КПК України після проголошення вироку головуючий роз`яснює обвинуваченому, захиснику, його законному представнику, потерпілому, його представнику право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. Обвинуваченому, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, роз`яснюється право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.
Проте, під час прослуховування технічного носія, на якому зафіксовано судове засідання в суді першої інстанції 03.02.2017 року вищевказані вимоги ч.3 ст.376 КПК України не виконані, а саме обвинуваченому ОСОБА_8 не роз`яснені його права, тому доводи захисника в цій частині є обгрунтованими.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що під час розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 були допущенні істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законний та обґрунтований вирок, а тому вирок суду відповідно до вимог ч.1 ст.412 КПК України підлягає безумовному скасуванню.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що у зв`язку зі скасуванням вироку в даному кримінальному провадженні необхідно призначити новий розгляду в суді першої інстанції, але в іншому складі суду зі стадії підготовчого

судового засідання для виконання вимог ст.314 КПК України.

У відповідності до ч.2 ст.415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, колегія суддів не вирішує наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

З цих підстав доводи сторони захисту, які стосуються недоведеності обвинувачення, недостатності та недопустимості доказів та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, у даному випадку не можуть бути предметом перевірки апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції слід усунути зазначені в ухвалі порушення вимог КПК України, які стали підставою для скасування вироку суду, всебічно, повно та неупереджено дослідити доводи сторін, викладені в апеляційних скаргах. У тому числі й стосовно допустимості наданих суду доказів, дати їм належну оцінку з урахуванням правових висновків Верховного Суду України та ухвалити вмотивоване, законне і обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407,412, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Бериславського районного суду Херсонської області від 03 лютого 2017 року щодо обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України скасувати.

Кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання в той же суд в іншому складі суддів.

Запобіжний захід ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити у виді тримання під вартою до 23.10.2017 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційній інстанції не підлягає.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду.
Головуючий (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_4
Згідно з оригіналом
Копія ухвали оформлена 31 серпня 2017 року
Ухвала набрала законної сили 28 серпня 2017 року

Суддя Апеляційного суду
Херсонської області ОСОБА_2