Дата документу Справа № 317/104/17-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/778/63/17 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 317/104/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора: ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 06 січня 2017 року щодо ОСОБА_7 ,

встановила:
Ухвалою слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 06 січня 2017 року клопотання слідчого СВ Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 , погоджене з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_9 , задоволено частково: обрано відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Драбівці Золотоношського району Черкаської області, громадянина України, який має базову загальну середню освіту, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, запобіжний захід у виді домашнього арешту, без використання електронних засобів контролю, з перебуванням останнього за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , строком на два місяці.

Також підозрюваному ОСОБА_7 заборонено залишати своє місце проживання: АДРЕСА_2 цілодобово; на нього покладені зобов`язання прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду; не відлучатися з м. Дніпра без дозволу слідчого, прокурора, суду строком на 2 місяці, а саме, до 06 березня 2017 року включно.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя врахував наступні обставини: ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 289 ч. 3, 185 ч. 4 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до тяжких та особливо тяжких злочинів; він має постійне місце проживання та реєстрації; розкаюється у вчиненому; був затриманий за місцем свого мешкання, тобто не переховувався та не ухилявся від органів слідства; перебуває у шлюбі, має двох дітей, один з яких є неповнолітнім.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 06.01.2017 року щодо ОСОБА_7 скасувати; винести нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого СВ Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 та застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, вважаючи, що слідчий суддя в порушення вимог ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, не надав оцінки наявності обумовлених ризиків при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 .

Слідчим суддею не досліджувались та на були оцінені в ухвалі докази сторони обвинувачення.

Крім того, в мотивувальній частині ухвали відсутні відомості про особу ОСОБА_7 , однак вони враховані як такі, що спростовують ризики, зазначені в клопотанні, що свідчить про однобічність та неповноту судового розгляду.

Слідчим суддею не враховано, що після вчинення злочину ОСОБА_7 зник у невідомому напрямку та переховувався від органів досудового слідства, до теперішнього часу не повернув викрадений ним автомобіль та майно, та жодним чином не сприяє органу досудового розслідування у встановленні місцезнаходження викраденого майна, отже, усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і наступного покарання, підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового слідства, вплинути на обставини, які згідно зі ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, а саме встановлення мотиву і мети вчинення кримінального правопорушення, шляхом незаконного впливу на свідків, у зв`язку із чим, може вплинути на повне та об`єктивне проведення досудового розслідування.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та апеляційної скарги, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, підозрюваного та захисника, які заперечували проти задоволення скарги, вивчивши матеріали та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступного висновку.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, в провадженні Запорізького ВРП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області перебувають матеріали кримінального провадження № 0002247 від 07.04.2016 р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 185 КК України.

06 січня 2017 року старший слідчий Запорізького ВРП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області звернувся до слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, мотивуючи це тим, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, в задоволенні якого ухвалою слідчого судді відмовлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону суддею дотримані.

Вирішуючи питання про доцільність обрання запобіжного заходу, слідчий суддя дійшов правильного висновку, що матеріали клопотання свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у вчиненні незаконного заволодіння транспортним засобом, яке завдало великої матеріальної шкоди та таємного викрадення чужого майна, вчиненого у великих розмірах. При розгляді клопотання підозрюваний також підтвердив, що він вчинив інкриміновані йому злочини.

Слідчим суддею також враховано, що інкриміновані ОСОБА_7 кримінальні правопорушення відповідно до ст. 12 КК України є тяжким та особливо тяжким, та за їх вчинення, у разі доведеності його вини, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років.

Відповідно до правової позиції, викладеної в рішенні Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» (п.80), при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Як вбачається з тексту оскаржуваної постанови, слідчим суддею була розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів відносно ОСОБА_7 , та суд дійшов висновку, з яким погоджується і колегія суддів, про можливість застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

При цьому слідчим суддею були враховані зібрані по справі матеріали та докази, які характеризують ОСОБА_7 та свідчать про те, що особа має постійне місце проживання та реєстрації, розкаюється в скоєному, затримана за місцем свого мешкання, тобто не переховувалась від органів слідства, не ухилявся від слідства, перебуває у шлюбі, має двох дітей, один з яких є неповнолітнім.

Тобто, в сукупності із вищенаведеними обставинами для вирішення справи відповідно до вимог закону, слідчий суддя врахував положення ст. 178 КПК України.

Таким чином, доводи прокурора щодо необґрунтованості оскаржуваної ухвали, є непереконливими, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому, вислухавши та врахувавши пояснення всіх учасників судового розгляду.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що обраний ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту на даний час відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості скоєного діяння, а відтак підстав для його зміни не вбачає.

При апеляційному розгляді будь-яких порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду, не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
Апеляційну скаргу прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 06 січня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрано відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною, набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4