АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000691 від 03 вересня 2016 року, за апеляційною скаргою прокурора, який приймав участь в суді першої інстанції ОСОБА_6 на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2016 року, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, українця, громадянина України, не працюючого, одруженого, на утримані має малолітню дитину віком 3 роки. з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1.вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.01.2009 року за ч.1 ст. 121 КК України до позбавлення волі строком на 5 років; за постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24.02.2012 року звільнений умовно-достроково, невідбутий строк - 1 рік 6 місяців 5 днів,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

За участю учасників судового провадження:
прокурора: ОСОБА_8
обвинуваченого: ОСОБА_7
захисника: ОСОБА_9
потерпілого ОСОБА_10
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2016 року затверджено угоду про примирення, укладену 26 жовтня 2016 року між потерпілим ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_7 .

ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 3400 гривень без позбавлення права керування транспортними засобами.

Згідно вироку, обвинувачений ОСОБА_7 , 02 вересня 2016 року близько 13 години 50 хвилин, керуючи власним технічно справним автомобілем «Опель Вектра» реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим заздалегідь позбавив себе можливості правильно оцінювати дорожню обстановку та координувати свої дії, рухався по Кодакському узвізу, з боку вул. Космічної в напрямку вул. Горяної, в Соборному районі міста Дніпра.
Під час руху ОСОБА_7 грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та їх змінам, на заокруглені дороги Кодакського узвізу ліворуч, перед зміною напрямку руху праворуч не впевнився в тому, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху в районі електроопори № б/н ТОП5 під свого руху змінив напрям свого руху ліворуч виїхавши на смугу зустрічного руху та зіткнувся з автомобілем «ВАЗ-21130», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_10 .
В результаті дій ОСОБА_7 при дорожньо-транспортної події водію автомобіля «ВАЗ-21130», реєстраційний номер НОМЕР_2 , потерпілому ОСОБА_10 , заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому великогомілкової кістки на межі середньої та нижньої третини зі зміщенням уламків, закритого перелому лівої малогомілкової кістки на межі середньої та нижньої третини зі зміщенням уламків, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що зумовило тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більше як 21 день), на підставі пункту 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6 термін зрощення кісткової тканини понад 21 добу.
Порушення Правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «Опель Вектра» реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги 10.1 Правил дорожнього руху України, які наголошують:
-п.10.1 «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміно. Напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», невиконання яких згідно висновку судово - автотехнічної експертизи знаходиться в причинному зв`язку з наслідками, що настали.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2016 року, скасувати та направити матеріали кримінального провадження до суду першої інстанції для проведення судового розгляду в загальному порядку.
Не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 та правильності кваліфікації його дій, вважає, що вирок підлягає скасуванню у зв`язку із затвердженням судом угоди про примирення у кримінальному провадженні, в якому згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.
В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.12.2015 № 13 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» суд, приймаючи рішення щодо затвердження укладеної між сторонами кримінального провадження угоди, має враховувати, що у кримінальних правопорушеннях, де основним безпосереднім об`єктом виступають публічні інтереси (зокрема немайнові), а спричинена конкретним фізичним чи юридичним особам шкода є лише проявом посягання на основний об`єкт, укладення угоди про примирення не допускається. Зокрема затвердження таких угод не допускається у справах про "злочини, передбачені розділом XI "Злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту".

Зазначає, що судом першої інстанції не було враховано, що угода про примирення може бути укладена та затверджена за наявності відповідних умов, що підлягають перевірці та у своїй сукупності дозволяють ухвалити вирок на підставі такої угоди. Зокрема, кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим, повинно стосуватися тільки приватних (особистих, або майнових) інтересів конкретної фізичної особи або приватного інтересу юридичної особи (яка не є державним чи комунальним підприємством, установою); таке кримінальне правопорушення відноситься до кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення; винний відшкодував завдані ним збитки або усунув заподіяну шкоду; відсутні заперечення про укладення такої угоди з боку особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.
Вказує, що відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.11.2012 за № 1679/0/4-12 «Про деякі питання здійснення кримінального провадження на підставі угод» та доповнень до нього від 05.04.2013 за № 223-558/0/4-13, вирішуючи питання про те, чи підлягає затвердженню судом угода про примирення, якщо одним і тим же злочином завдано одночасно шкоди потерпілому і державним чи суспільним інтересам, слід враховувати не лише положення ч.3 ст. 469 КПК України, а й специфіку об`єкта посягання та характер охоронюваних законом благ.
Зазначає, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, суспільна небезпечність якого полягає у тому, що це один із небезпечних і поширених злочинів проти безпеки дорожнього руху, тобто комплексу суспільних відносин, які забезпечують створення безпечних і комфортних умов для учасників руху, а також захист життя та здоров`я громадян.
Вважає, що суд першої інстанції не врахував, що основним безпосереднім об`єктом злочину за ч. 1 ст. 286 КК України, є безпека дорожнього руху, а здоров`я і життя громадян є лише додатковим безпосереднім об`єктом складу даного злочину.
Вважає, що у даному кримінальному провадженні про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, укладення угоди про примирення є неприпустимим, оскільки, окрім інтересів фізичної особи порушено публічні (суспільні) інтереси.
Разом з тим прокурор в своїй апеляційній скарзі звертає увагу що судом першої інстанції в резолютивній частині вироку не вирішено питання щодо процесуальних витрат за проведення експертиз, та не вирішено питання про долю речових доказів, а саме двох транспортних засобів.
Захисником ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подані заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких останній просить поновити строк на подання заперечень на апеляційну скаргу, апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, яка просила апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_9 в його інтересах та потерпілого, які просили апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, тобто доведеність вини ОСОБА_7 та правильність юридичної кваліфікації його дій за ч.1 ст.286 КК України ніким не оспорюється і не є предметом даного судового розгляду.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд ухвалив вирок на підставі угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_7 .
Відповідно до ч.3 ст.394 КПК України, вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскарженим в апеляційному порядку прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з ч.3 ст.469 КПК угода не може бути укладена.
Між тим, угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим була укладена у провадженні щодо злочину середньої тяжкості, тобто відповідає вимогам ч.3 ст.469 КПК України.
Щодо посилань прокурора на положення п. 19 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.12.2015 № 13 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що дані роз`яснення мають рекомендаційний характер, в той час, як відповідно до ст. 458 КПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 445 цього Кодексу, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності відповідну норму права, та для всіх судів загальної юрисдикції, які зобов`язані привести свою судову практику у відповідність із судовим рішенням Верховного Суду України. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Відповідно до п.п. 15,16,17 Постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 31 березня 2016 року №2-27кс16, з прийняттям нового Кримінального процесуального кодексу України (2012 року), засада диспозитивності розширила свій вплив на значну категорію кримінальних проваджень і, насамперед, на кримінальні провадження щодо злочинів невеликої тяжкості (стаття 474 цього Кодексу), серед яких виділяється кримінальне правопорушення, передбачене частиною першою статті 286 КК, - так званий двооб`єктний злочин. Тобто, існує така група суспільних відносин, охоронюваних кримінальним правом, у яких приватні інтереси їх учасників можуть переважати над суспільними (публічними) інтересами настільки, що волевиявлення потерпілого може мати вирішальне значення для кримінальної відповідальності винної особи. Без наявності приватних інтересів і вираження волевиявлення до їх реалізації ніякі публічні інтереси не можуть бути досягнуті.
Значно більшою мірою диспозитивність властива тим нормам кримінально-процесуального закону, які вимагають узгоджених сторонами і судом рішень. Законодавець зобов`язує суд у таких випадках віддавати перевагу узгодженим сторонами рішень і ухвалити їх своїм рішенням.
Враховуючи вищенаведене, визнати обґрунтованими доводи прокурора колегія суддів не може.
Щодо доводів прокурора про порушення судом першої інстанції вимог п.2 ч. 4 ст. 374 КПК України, а саме не вирішення питання щодо стягнення процесуальних витрат за проведення експертиз та не вирішення питання про долю речових доказів, які, до того ж вирішуються в порядку виконання вироку згідно ст. 537 КПК України, колегія суддів вважає їх такими, що не заслуговують на увагу, оскільки вищезазначене не є істотним порушенням згідно ст. 412 КПК України, а отже, не є підставою для зміни або скасування судового рішення судом апеляційної інстанції.

Так, відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, під яким згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України вважаються незастосування або неправильне застосування вимог КПК, що перешкодило або могло перешкодити суду повно та всебічно з`ясувати обставини кримінального провадження та ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення.
Проте, в апеляційній скарзі прокурора є лише посилання на те, що суд у вироку не вирішив питання щодо відшкодування процесуальних витрат та долі речових доказів, тоді як доводів відносно того, яким чином таке порушення закону перешкодило або могло перешкодити суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, в апеляційній скарзі не наведено.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що порушень вимог кримінально-процесуального закону, які були б підставою для зміни або скасування вироку, не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів -,
П о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь в суді першої інстанції ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2016 року відносно ОСОБА_7 за ч.1 ст. 286 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді
Апеляційного суду :
------------------- ------------------- --------------------
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4