Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
04 липня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_5 на вирок Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 09 березня 2017 року у кримінальному провадженні №0000975 по обвинуваченню
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки так жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, з середньою освітою, непрацюючої, не одруженої, раніше судимої, останній раз 26 травня 2016 року Дубенським міськрайонним судом Рівненської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,
у вчиненні злочинів , передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.15-ч.3 ст.185 КК України,
з участю: прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченої ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 09 березня 2017 року ОСОБА_5 визнано винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.15-ч.3 ст.185 КК України і призначено покарання:

______________________________________________________________________________

Справа № 11кп/787/222/2017 Головуючий у І-й інстанції : ОСОБА_9 Категорія :ч.2 ст.185, ч.3 ст.15-ч.3 ст.185 КК України Доповідач : ОСОБА_1 -за ч.2 ст.185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі; -за ч.3 ст.15-ч.3 ст.185 КК України у виді 3 (трьох) років 4 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання за сукупністю злочинів у виді 3 (трьох) років 4 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України остаточне покарання ОСОБА_5 визначено шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 26 травня 2016 року до покарання за даним вироком, і остаточно визначено покарання у виді 3 (трьох) років 6 місяців позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експертів в розмірі 3348 гривень 48 копійок.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано обвинуваченій ОСОБА_5 у строк покарання період попереднього ув`язнення із 16.09.2016 року до вступу вироку в законну силу з розрахунку один попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.
Як встановлено вироком суду першої інстанції , 07 вересня 2016 року, близько 15 години, ОСОБА_5 , перебуваючи на території господарства, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , скориставшись відсутністю власника та сторонніх осіб, діючи таємно, повторно, умисно, шляхом вільного доступу викрала велосипед марки «Ardis Santana Sport», вартістю 2200 гривень 20 копійок, який належить ОСОБА_10 , чим спричинила потерпілому матеріальну шкоду на суму 2200 гривень 20 копійок.
14 вересня 2016 року, близько 22 години 00 хвилин, ОСОБА_5 , керуючись корисливим мотивом, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, вирішила повторно, умисно, перебуваючи на території господарства, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_11 , через попередньо пошкоджене нею вікно, проникла до житлового будинку, перебуваючи в якому, підготувала до викрадення наступне майно: електричний продовжувач на шість вилок, довжиною: 1,5 м., вартістю 67 гривень; садовий ліхтар з ніжкою, вартістю 39 гривень 25 копійок, в кількості 4 садових ліхтаря, загальною вартістю 157 гривень; настільна лампа «Ультра», вартістю 184 гривень 75 копійок; дублянка із штучного хутра «Fabricado», вартістю 120 гривень; електро-масажер для ніг «Tourus BAHIA», вартістю 374 гривень 47 копійок; жіночий халат «Saidmel», вартістю 38 гривень 50 копійок; чоловіча футболка «Reval», вартістю 61 гривень 25 копійок; рушник «SAMPEDRO», вартістю 19 гривень 50 копійок; рушник «BOM SUCESSO», вартістю 19 гривень 50 копійок; набір посуду з 13 фарфорових тарілок, вартістю 154 гривень 67 копійок; набір посуду з 8 фарфорових тарілок та 1 супниці, вартістю 229 гривень 71 копійок на загальну суму 1426 гривень 35 копійок, однак свої дії щодо таємного викрадення чужого не змогла довести до кінця з причин, які не залежали від її волі, так як її дії були виявлені працівниками поліції.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_5 не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, правильність кваліфікації її дій, доведеності винуватості вважає вирок суду таким, що підлягає зміні із звільненням її від відбування покарання на підставі ст.75 КК України. В обґрунтування своїх вимог вказує, що у вчинених злочинах повністю визнала себе винуватою, щиро розкаялась, сприяла розкриттю злочинів, а тому підстав для реального позбавлення волі немає. Крім того , доводить , що витрати, пов`язані із проведенням експертиз здійснюються за рахунок коштів державного бюджету, а тому стягненню з нею не підлягають.

Від інших учасників судового провадження апеляційні скарги не надходили.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченої ОСОБА_5 та її захисника ОСОБА_8 на підтриманя апеляційної скарги , думку прокурора ОСОБА_6 , який просить вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу обвинуваченої належить залишити без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст.185, ч.3 ст.15-ч.3 ст.185 КК України за обставин, викладених у вироку, про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченої є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджені наявними у справі доказами, які досліджувались за згодою усіх учасників провадження, у тому числі і обвинуваченої, в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України.

Фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікація дій, доведеність винуватості , вид та розмір призначених покарань за кожен із злочинів та остаточне покарання обвинуваченою ОСОБА_5 в апеляційній скарзі не оспорюється.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_5 доводить про наявність підстав для звільнення її від відбування призначеного покарання з випробуванням з врахуванням встановлених судом обставин, які пом`якшують її покарання.
Колегія суддів вважає доводи обвинуваченої ОСОБА_5 необґрунтованими з таких підстав.
Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах санкції частини статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, з урахуванням ступені тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та вироку суду від 09 березня 2017 року, ОСОБА_5 26 травня 2016 року була засуджена Дубенським міськрайонним судом Рівненської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.
Після ухвалення вироку Дубенським міськрайонним судом Рівненської області від 26 травня 2016 року та до закінчення випробувального строку обвинуваченою ОСОБА_5 вчинено нові злочини, які передбачені ч.2 ст.185, ч.3 ст.15-ч.3 ст.185 КК України.
За таких обставин, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.ст.65,68, 70 та 71 КК України призначив обвинуваченій ОСОБА_5 покарання за нові злочини, остаточне покарання за сукупністю злочинів та сукупністю вироків.

При призначенні покарання суд першої інстанції правомірно врахувавши ступінь тяжкості вчинених обвинуваченою злочинів, які відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості та тяжкий злочин, обставини, які пом`якшують покарання повне визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину , обставину, яка обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, особу обвинуваченої, яка по місцю проживання характеризується з позитивної сторони, вчинила злочини під час іспитового строку, дійшов обґрунтованого висновку , що виправлення обвинуваченої можливе лише в умовах ізоляції від суспільства шляхом призначення покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій, передбачених ч.ч.2, ст.185 КК України, що відповідає ступеню тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченої.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року « Про практику призначення судами кримінального покарання» , згідно з ч. 2 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 КК України. Частиною 2 статті 75 КК України передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням , якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК ( 2341-14 ). У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

За таких обставин , доводи обвинуваченої про звільнення її від відбування призначеного покарання на підставі ст.75 КК України є безпідставними, оскільки нові злочини нею вчинені під час іспитового строку, що виключає повторне застосування вищезазначеної норми закону.
Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги обвинуваченої про неправильне вирішення питання стосовно процесуальних витрат , оскільки відповідно до п.3 ч.1 ст.118 КПК України витрати, пов`язані із залученням експертів відносяться до процесуальних витрат, а згідно ст.ст.122, 124 КПК України проведення судових експертиз державними спеціалізованими установами у кримінальних провадженнях здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим експертним установам з Державного бюджету України, а при ухваленні обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. За таких обставин з обвинуваченої на користь держави судом першої інстанції правомірно стягнуто витрати на залучення експертів в сумі 3348 гривень 48 копійок.
Як вбачається з вироку суду від 09 березня 2017 року судом першої інстанції на підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано в строк відбуття покарання обвинуваченій ОСОБА_5 її попереднє ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 16 вересня 2016 року до вступу даного вироку в законну силу.
Однак , Законом України від 18 травня 2017 року№ 2046-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» (набрав законної сили 21 червня 2017 року), яким ч.5 ст.72 КК України викладено в такій редакції : «Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування". За таких обставин , в строк відбуття покарання обвинуваченій ОСОБА_12 слід зарахувати її попереднє ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 16 вересня 2016 року по 20 червня 2017 року ( по день набрання законної сили змінами до ч.5 ст.72 КК України) .
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А :
Вирок Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 09 березня 2017 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.15-ч.3 ст.185 КК України, залишити без зміни , а апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_5 , без задоволення.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 в строк відбуття покарання строк її попереднього ув`язнення, починаючи з 16 вересня 2016 року по 20 червня 2017 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

С У Д Д І :

________________ ________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3