Провадження № 1-кп/761/1198/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2017 року

Шевченківський районний суд м.Києва

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Києві кримінальне провадження № 0001949 від 17.02.2017, по обвинуваченню

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Уродженця м.Херсон, громадянина України, зареєстрований: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,3 ст.191 КК України,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,3 ст.191 КК України.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні уважає, що обвинувальний акт може бути призначений до судового розгляду.

Обвинувачений та захисник заперечували проти призначення обвинувального акта до досудового розгляду. Оскільки останній не відповідає вимогам ст. 291 КПК України: в ньому викладена неправильно кваліфікація дій обвинуваченого, не встановлений розмір завданої шкоди.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження з приводу порушених питань у підготовчому судовому засіданні, вивчивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт з додатками підлягає поверненню прокурору з таких підстав.

Згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно пункту 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактично моделлю вчиненого злочину.

Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі. Судовий розгляд, як передбачено вимогами ч. 1 ст. 337 КПК України, проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Так, дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ознаками ч.1,3 ст.191 КК України: привласнення чужого майна , яке перебувало в його віданні, а також привласнення чужого майна, яке перебувало в його віданні, вчинено повторно.

Проте формулювання обвинувачення за вказаними ознаками в кваліфікації щодо чужого майна, яке перебувало в його віданні, - відсутнє. Натомість викладені обставини, формулювання обвинувачення про привласнення обвинуваченим чужого майна, яке було ввірене йому.

Одночасно слід врахувати, що диспозиція ч.1, 3 ст. 191 КК України передбачає кримінальну відповідальність за вчинення передбачених дій щодо чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало в його віданні. Тобто такі дії як щодо ввіреного майна, так і щодо майна, яке перебуває у віданні особи, в кожному випадку утворює склад злочину, який передбачений КК України.

Такі обставини свідчать про суттєві протиріччя обвинувального акту, в своїй сукупності не дають повне та чітке уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_5 , що у свою чергу не дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Таким чином, фактично відсутність в обвинувальному акті у розумінні ст. 291 КПК України викладення формулювання обвинувачення стосовно кожного з наведених складових, зазначених в кваліфікації, є істотним недоліком обвинувального акту, істотно впливає на визначеність обвинувачення, є порушенням права учасників кримінального провадження на захист та права на справедливий суд, обов*язок забезпечення яких покладається на суд, та однією з гарантій яких є відповідно до п. «а» частини 3 статті 6 Конвенції негайна і детальна поінформованість зрозумілою мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти особи.

Такі обставини позбавляють суд можливості в підготовчому судовому засіданні визначитися з вирішенням питань, передбачених ч.3 ст. 290 КПК України, щодо прийняття передбачених судових рішень, позбавляє суд можливості визначити межі судового розгляду стосовного обвинуваченого та прийняти об`єктивне рішення по справі з огляду на ч.1 ст. 337 КПК України, відповідно до якої судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Такі фактичні обставини є такими, що підлягають доказуванню прокурором, які належить викласти в обвинувальному акті, однак вимоги ст.ст.91,291 КПК України не виконані належним чином в обвинувальному акті.

Зазначені фактичні дані не є новими, відомі на період досудового розслідування, стосовно них не може бути змінене обвинувачення в суді.

З урахуванням наведеного обвинувальний акт з додатками необхідно повернути прокурору.

Доводи сторони захисту, наведені щодо підстав для повернення обвинувального акту прокурору не свідчать про невідповідність вимогам ст. 291 КПК України в цій частині, дослідженню на даній стадії кримінального провадження не підлягають.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.314, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0001949 від 17.02.2017, по обвинуваченню

ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,3 ст.191 КК України, повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою,- в той же строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя