Справа № 461/3404/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.06.2017 року Галицький районний суд м. Львова

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

та захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові кримінальне провадження /внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000043 від 20.02.2017 року/ про обвинувачення

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Самбір Львівської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, одружений, з вищою освітою, раніше не судимий, який до 22.03.2017 обіймав посаду начальника державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19)

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, -
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді начальника слідчого ізолятора - начальника арештного дому Львівського слідчого ізолятора управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Львівській області /відповідно до наказу Державного секретаря Міністерства юстиції України від 23.01.2017 №217/к у зв`язку із перейменуванням державної установи «Львівська установа виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України у Львівській області (№19) у державну установу «Львівська установа виконання покарань (№19) / полковник внутрішньої служби ОСОБА_4 вважається таким, що обіймає посаду начальника державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19) одержав неправомірну вигоду для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави,що виразилось у наступному.
ОСОБА_4 , являючись службовою особою, будучи працівником правоохоронного органу, здійснюючи функції представника влади, тобто будучи особою наділеною організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими обов`язками, перебуваючи на посаді начальника Львівської установи виконання покарань №19, відповідно до вимог ст. 68 Конституції України, ст. 102 Кримінально-виконавчого кодексу України, Положення про Державну пенітенціарну службу України затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 №394/2011, посадової інструкції Начальника УВП - начальника арештного дому Львівської установи виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України у Львівській області (№19) затвердженої Начальником управління Державної пенітенціарної служби України у Львівській області ОСОБА_6 від 02.07.2015, зобов`язаний додержуватися Конституції України та законів України; реалізовувати державну політику у сфері виконання кримінальних покарань; здійснювати організацію тримання осіб, взятих під варту, забезпечувати виконання вироків і застосування передбачених законом засобів виправлення і перевиховання засуджених, забезпечувати додержання вимог законодавства в установі, запобігати злочинам, дисциплінарним проступкам з боку засуджених до позбавлення волі; здійснювати оперативно-розшукову діяльність; організовувати виробничо-господарську діяльність підприємства та установи та залучати засуджених до суспільно-корисної праці; здійснювати керівництво вихованої роботи з персоналом установи; здійснювати контроль за станом виконавської дисципліни в установі; здійснювати контроль за обов`язковим додержанням в установі вимог щодо складання, оформлення документів і організації діловодних процесів; вживати заходів для поновлення прав і свобод громадян, порушених у наслідок недодержання вимог законодавства про звернення громадян; здійснювати контроль за своєчасним звільненням засуджених з установ: звільняти з-під варти осіб в разі скасування або зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою на підставі ухвали слідчого судді, ухвали або вироку суду: підписувати довідки про звільнення засуджених.

У порушення указаних вище нормативно-правових актів ОСОБА_4 , з метою протиправного особистого збагачення шляхом одержання неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, став на шлях злочинної діяльності при наступних обставинах.

Так, Франківським районним судом м. Львова до обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у слідчому ізоляторі м. Львова Львівська установа виконання покарань №19 (далі - СІЗО).

На початку лютого 2017 року, дружина обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_8 прибула на прийом до Начальника СІЗО полковника внутрішньої служби ОСОБА_4 .Останній обіймаючи посаду начальника державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19), будучи службовою особою, яка наділена організаційно - розпорядчими обов`язками в ході розмови повідомив ОСОБА_8 , що може посприяти у наданні установою медичної довідки її чоловіку ОСОБА_9 , яка б дала дозвіл на проходження ним медико - соціальної експертної комісії (далі - МСЕК) для продовження інвалідності шляхом здійснення впливу на працівника медичної частини установи.

Після цього ОСОБА_4 повідомив, що указану довідку ОСОБА_8 зможе отримати після надання йому неправомірної вигоди, розмір якої повідомить в подальшому її чоловіку - ОСОБА_9

14.02.2017р. під час перебування ОСОБА_7 на особистому прийомі у начальника установи ОСОБА_4 останній повідомив, про необхідність передачі йому неправомірної вигоди в розмірі 1000 доларів США за надання відповідної медичної довідки, яка б дала дозвіл на проходження МСЕК та подальшого продовження інвалідності. Разом з тим, ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_9 про необхідність передачі грошових коштів через його дружину - ОСОБА_8 .

У подальшому, ОСОБА_4 з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на отримання неправомірної вигоди для себе, за вплив на прийняття рішення особою уповноваженою на виконання функцій держави, діючи умисно, у порушення вище вказаних вимог нормативно-правових актів 04.03.2017 перебуваючи у своєму службовому кабінеті під час розмови із арештованим ОСОБА_10 повідомив про необхідність передачі неправомірної вигоди в розмірі 2 000 (дві тисячі) доларів США за надання відповідної медичної довідки, яка б дала дозвіл на проходження ним МСЕК для продовження інвалідності та повідомив ОСОБА_9 , що указані грошові кошти повинна передати його дружина - ОСОБА_8 .

Після указаної розмови, ОСОБА_11 будучи постановленим в умови, за яких відмова від надання ОСОБА_4 неправомірної вигоди зашкодить його законним правам та інтересам вимушений був погодитись на неправомірні вимоги останнього.

07.03.2017 близько 14:30 год. ОСОБА_8 перебуваючи у службовому кабінеті начальника СІЗО діючи за попередніми вказівками ОСОБА_4 , передала йому, ОСОБА_4 частину неправомірної вигоди в розмірі 1 000 (однієї тисячі) доларів США, що станом на 07.03.2017р. згідно офіційного курсу Національного банку України становило 27 000 грн.

Цього ж дня, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на отримання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави повідомив ОСОБА_8 про необхідність передачі йому, ОСОБА_4 , другої частини неправомірної вигоди у розмірі 1 000 (однієї тисячі) доларів США, після чого ОСОБА_11 зможе отримати відповідну медичну довідку, яка необхідна для проходження ним МСЕК.

14.03.2017 близько 10:45 год. ОСОБА_8 , перебуваючи у службовому кабінеті начальника СІЗО передала останньому другу частину неправомірної вигоди в розмірі 27 000 (двадцять сім тисяч) гривень.

Цього ж дня, ОСОБА_4 під час особистої розмови із начальником медичної частини Львівської установи покарань №19 ОСОБА_12 , яка відбулась на території указаної установи (м. Львів, вул. Городоцька, 20) повідомив останньому про необхідність видачі арештованому ОСОБА_9 довідки, яка б дала змогу пройти йому МСЕК.

Отримана ОСОБА_4 від ОСОБА_8 частина неправомірної вигоди у розмірі 27 000 (двадцять сім тисяч) гривень виявлена та вилучена 14.03.2017 під час проведення обшуку службового кабінету начальника Львівської установи покарань - арештного дому №19 (м. Львів, вул. Городоцька, 20).

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 369-2 КК України.
В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та беззастережно ; прояснив суду про обставини вчинення ним кримінального правопорушення; не оспорює факти та докази свого звинувачення.

На підставі повного визнання вини обвинуваченим, та матеріалів досудового слідства, об`єктивність та повнота яких учасниками судового розгляду не оспорюється, суд вважає доведеним факт скоєння ОСОБА_4 кримінального правопорушення та вину останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, оскільки він своїми умисними діями одержав неправомірну вигоду для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.
12.05.2017 року між прокурором військової прокурори Львівського гарнізону Західного регіону України ОСОБА_13 та обвинуваченим ОСОБА_4 у відповідності ст.ст. 468, 469, 470, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно з умовами угоди обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно та у повному обсязі визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, в обсязі згідно повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлення про нову підозру від 11.05.2017 р., а саме в тому, що він вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 369-2 КК України, тобто визнає свою вину в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

ОСОБА_4 зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у кримінальному провадженні.

ОСОБА_4 зобов`язується сплатити на користь держави судові витрати за проведення судово-трасологічної (дактилоскопічної) експертизи, що становить 4 456, 80 коп.

Сторони узгодили покарання, яке слід призначити обвинуваченому ОСОБА_4 , за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, у виді штрафу у розмірі 1000 /однієї тисячі/ неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинувачем про визнання винуватості.

Частиною 4 ст.469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, що на підставі ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості. Свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень визнав беззастережно.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком і повністю розуміє права, передбачені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою про визнання винуватості.

Також судом перевірено угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України (в тому числі, щодо змісту та порядку укладення угоди) та КК України (в тому числі щодо узгодженої міри покарання); підстав для відмови в її затверджені не встановлено.

Таким чином, перевіривши матеріали справи, заслухавши думку сторін про можливість затвердження угоди, беручи до уваги конкретні обставини справи, особу обвинуваченого, мотив та ступінь тяжкості вчинених ним суспільно-небезпечних дій, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме: його вік, те, що до кримінальної відповідальності він притягується вперше, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, співпрацю із стороною обвинувачення, щодо викриття кримінального правопорушення, його поведінку як до, так і після вчинення злочинних дій - ні в чому вартому осуду помічений не був, за місцем проживання характеризується позитивно, а тому суд приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості, укладену 12.05.2017 року органом обвинувачення з ОСОБА_4 слід затвердити, і призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу.

Речові докази у справі, а саме: картку пам`яті мікро DVD R №14/191/12-943 та картку пам`яті мікро SD №14/191/12-975 слід залишити у матеріалах кримінального провадження №0000043.

Керуючись ст.ст. 374, 468, 469, 471, 473-475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 12.05.2017 року в межах кримінального провадження №0000043 між прокурором військової прокурори Львівського гарнізону Західного регіону України ОСОБА_13 та обвинуваченим ОСОБА_4 , згідно якої ОСОБА_4 беззастережно та у повному обсязі визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, в обсязі згідно повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлення про нову підозру від 11.05.2017 р..

ОСОБА_4 зобов`язується сплатити на користь держави судові витрати за проведення судово-трасологічної (дактилоскопічної) експертизи, що становить 4 456, 80 коп.

Сторони узгодили покарання, яке слід призначити обвинуваченому ОСОБА_4 , за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, у виді штрафу у розмірі 1 000 /однієї тисячі/ неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто у розмірі 17 000 /сімнадцять тисяч/ гривень.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України та призначити узгоджене покарання у виді штрафу у розмірі 1 000 /однієї тисячі/ неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто у розмірі 17 000 /сімнадцять тисяч/ гривень.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення судово-трасологічної (дактилоскопічної) експертизи у розмірі 4 456, 80 коп. /чотири тисячі чотириста п`ятдесят шість/ гривень, 80 /вісімдесят/ копійок.
Речові докази у справі, а саме: картку пам`яті мікро DVD R №14/191/12-943 та картку пам`яті мікро SD №14/191/12-975 залишити у матеріалах кримінального провадження №0000043.

З підстав, передбачених частиною 3 статті 394 КПК України, вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1 .