АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

представників власника майна ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу представника ТОВ «Фінансової компанії «Кредит Експерт» ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 19 грудня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого в ОВС першого слідчого відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_9 та накладено арешт на корпоративні права ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Експерт», а саме на частку номінальною вартістю 10 000.00 грн., що становить 100 % статутного капіталу ПСП «Нива» (Харківська область, Вовчанський район, с. Жовтневе Друге, заборонивши державному реєстратору здійснювати державну реєстрацію змін до установчих документів, а також змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо зміни учасників ПСП «Нива», а також накладено арешт на транспортні засоби, які на праві приватної власності належать ПСП «Нива», перелік яких зазначено в клопотанні слідчого, з забороною розпоряджатися цим майном.

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував тим, що надані слідчим матеріали доводять наявність підстав для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, з метою збереження цього майна як речового доказу.

В апеляційній скарзі представник власника майна просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання слідчого відмовити. В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що постановлене судом рішення є незаконним. Так, відповідно до вимог ст.ст. 170, 173 КПК України, арешт на майно допускається лише підозрюваного чи обвинуваченого, або третьої особи, яка є недобросовісним набувачем цього майна. Проте посадові особи зазначеного товариства не відносяться до кола цих осіб, а тому відносно нього не може бути застосовано такий захід забезпечення кримінального провадження, як арешт майна. Що стосується доводів слідчого щодо відповідності майна ознакам ст. 98 КПК України, то апелянт також вважає їх безпідставними, оскільки матеріали клопотання не містять даних на їх підтвердження. Крім того, на думку представника, корпоративні права не можуть бути речовими доказами.

Також в апеляційній скарзі зазначається про своєчасне оскарження ухвали слідчого судді, оскільки розгляд клопотання про арешт майна відбувся без повідомлення його власника, а копія даного рішення ними була отримана 10 січня 2017 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу і просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Враховуючи ті обставини, що розгляд клопотання слідчого про арешт майна відбувся без повідомлення особи, яка подала апеляційну скаргу, а копію ухвали слідчого судді було отримано останнім 10 січня 2017 року, колегія суддів, виходячи з положень ст. 395 КПК України, погоджується з доводами апеляційної скарги, щодо своєчасності оскарження постановленого судом рішення.

Що стосується доводів апеляційної скарги з приводу незаконності постановленого судом першої інстанції рішення, то колегія суддів вважає їх безпідставними виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
На переконання колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.
Як вбачається з наданих суду матеріалів, Прокуратурою міста Києва здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001716 від 12 серпня 2015 року за фактом заволодіння керуючим партнером одного із підприємств, що здійснює свою господарську діяльність в аграрній сфері, шляхом обману та зловживання довірою належною іншому партнеру часткою майна в особливо великих розмірах за попередньою змовою групою осіб, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у продовж 2006-2012 років у рівних долях володіли активами 22 компаній аграрної спрямованості, в тому числі і ПСП «Нива», фактичне управління групою компаній здійснювалось ОСОБА_11 та підконтрольним йому особам.

З метою впорядкування (реструктуризації) групи компаній «Агрейн», за рекомендацією консалтингової фірми «Делойт енд Туш ЮСК» у 2011 році розпочато реструктуризацію компаній шляхом створення кінцевого власника (холдингової компанії) та чотирьох субхолдингових компаній.

При цьому, процес створення вертикальної структури холдингу повинен був відбуватися шляхом укладення формальних договорів купівлі-продажу, згідно яких корпоративні права на українські компанії групи «Агрейн» переходили на п`ять компаній-нерезидентів (холдингової та субхолдингових), зареєстрованих у Республіці Кіпр та Британських Віргінських островах.

Так, у подальшому, на виконання вищезазначених рекомендацій, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у 2012 році створено холдингову компанію Agrein Holding Limited, юрисдикції Республіки Кіпр, акції якої належать у рівних долях: 50 % акцій цієї кіпрської компанії належало трастовому керуючому DNS Trust, бенефіціаром якого є ОСОБА_10 , та 50% - трастовому керуючому PNP Agri Trust, бенефіціаром якого є ОСОБА_11 .

У подальшому, у 2012 році, було створено субхолдингові компанії: Agrein Finance Limited, Agrein Management Limited, Agrein Investments Limited, Agrein Overseas Limited, корпоративні права яких сконцентровано на компанії Agrein Holding Limited.

У цьому ж році, вищевказаними компаніями-нерезидентами придбано корпоративні права вищевказаних 22 сільськогосподарських підприємств.

Управління поточною діяльністю цих українських підприємств здійснювалось через Ради директорів зазначених компаній-нерезидентів.

При цьому, враховуючи раніше складені відносини, ОСОБА_10 довірила ОСОБА_11 бути керуючим партнером спільного бізнесу та оформити номінальними власниками бізнесу фізичних та юридичних осіб, що були йому підконтрольні.

Так, на момент створення Agrein Holding Limited, українські підприємства були оформленні на номінальних власників, підконтрольних ОСОБА_11 , а саме: ТОВ «ВАЙЗ КОІН», ТОВ «ГОЛДЕН ТРІДЛ», ТОВ «КАРЕНСІ КЛІК», ТОВ «ЛІД ЛАЙН», ТОВ «УЕЛС ХАУС», ТОВ «СТРІЗМ КЕПІТАЛ», а також на фізичних осіб, якими у серпні 2012 року відступлено корпоративні права (відлучено частки) у 22 вищевказаних українських компаніях на користь компаній-нерезидентів Agrein Finance Limited, Agrein Management Limited, Agrein Investments Limited, Agrein Overseas Limited, що входить до холдингу «Агрейн».

Зокрема, продавцями корпоративних прав вищевказаних підприємств виступили: юридичні особи: ТОВ «Вайз Коін», ТОВ «Голден Трідл», ТОВ «Каренсі Клік», ТОВ «Лід Лайн», ТОВ «Уелс Хаус», ТОВ Стрімз Кепітал»; фізичні особи: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 .

Укладені договори купівлі-продажу корпоративних прав мали на меті, згідно рекомендацій аудиторської фірми «Делойт енд Туш ЮСК», вертикальне впорядкування і структурування володіння корпоративними правами групи «Агрейн» без зміни фактичних власників бізнесу (бенефіціарів) ОСОБА_10 і ОСОБА_11 .

Разом з тим, у подальшому зазначені вище продавці корпоративних прав звернулися до господарських судів з позовами проти іноземних та українських компаній групи «Агрейн» про розірвання договорів купівлі-продажу корпоративних прав у зв`язку із нездійсненням розрахунків за даними договорами та про скасування рішень загальних зборів учасників українських компаній групи «Агрейн», якими було затверджено зміну учасників цих товариств. Оскільки на підставі саме цих договорів та рішень у 2012 році був структурований спільний Аграрний бізнес, то фактично обґрунтуванням позову є те, що бенефіціари бізнесу: ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , самі собі не заплатили за свою ж власність (корпоративні права 22 компаній) в процесі проведення реструктуризації форми її володіння.

Вищевказані судові спори є аналогічними між собою, носять системний характер та мають на меті створення юридичного механізму привласнення належної ОСОБА_10 частки в групі «Агрейн». Згідно матеріалів проведеної авторознавчої експертизи в даних судових спорах позови є тотожними між собою, складені одними і тими ж людьми, а судові рішення складено шляхом переписування позовних заяв із збереженням конструкцій мови, форми і змісту словесних обертів.

Таким чином, ОСОБА_11 , використовуючи підконтрольних йому осіб та судові рішення, заволодів частками ОСОБА_10 групи компаній «Агрейн», загальна вартість яких згідно висновку ХНДІСЕ складає 1 598 555 002, 5 грн.

У подальшому, на підставі судових рішень, корпоративні права Приватного сільськогосподарського підприємства «Нива» було переоформлено з іноземних компаній групи «Агрейн» на колишніх номінальних власників, підконтрольних ОСОБА_11 , в наслідок чого відбулося заволодіння часткою ОСОБА_10 в ПСП «Нива».

В рамках даного провадження слідчий звернувся з клопотанням про накладення арешту на корпоративні права ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Експерт», а саме на частку номінальною вартістю 10 000.00 грн., що становить 100 % статутного капіталу ПСП «Нива» (Харківська область, Вовчанський район, с. Жовтневе Друге) та на транспортні засоби, які на праві приватної власності належать ПСП «Нива», перелік яких зазначено в клопотанні слідчого, з забороною розпоряджатися цим майном. При цьому слідчий зазначив, що метою застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження є збереження речового доказу.

Враховуючи вище зазначені обставини, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта, дотримався вимог ст. 170 КПК України і прийшов до обґрунтованого висновку з приводу наявності підстав для задоволення вказаного клопотання та накладення арешту на зазначене в ньому майно.
Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Чинним кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що решт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

На думку колегії суддів, доводи клопотання та додані до нього матеріали містять достатньо даних, які вказують на відповідність майна, яке зазначене в клопотанні слідчого, критеріям ст. 98 КПК України, а відтак вважає, що стороною обвинувачення доведено ті обставини, що це майно може бути використано як доказ у даному кримінальному провадженні.
Також, постановою слідчого в ОВС першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури міста Києва ОСОБА_8 від 13 грудня 2016 року, дане майно було визнано речовим доказом.
Заявлено в рамках даного кримінального провадження і цивільний позов.
Таким чином, з урахуванням вище наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, оскільки надані слідчим матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

У зв`язку з цим, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а відтак, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 376, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 19 грудня 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого в ОВС першого слідчого відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_9 , та накладено арешт на корпоративні права ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Експерт», а саме на частку номінальною вартістю 10 000.00 грн., що становить 100 % статутного капіталу ПСП «Нива» (Харківська область, Вовчанський район, с. Жовтневе Друге, заборонивши державною реєстратору здійснювати державну реєстрацію змін до установчих документів, а також змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо зміни учасників ПСП «Нива», а також накладено арешт на транспортні засоби, які на праві приватної власності належать ПСП «Нива», перелік яких зазначено в клопотанні слідчого, з забороною розпоряджатися цим майном, залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Експерт» ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не

підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/546/2017 Категорія ст. 170 КПК України

Слідчий суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_19
Доповідач ОСОБА_1