Справа № 640/5746/15-к
н/п 1-кп/640/47/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2017 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
захисника - адвоката ОСОБА_5
представника потерпілого - ОСОБА_6
цивільного позивача - ОСОБА_7
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, раніш не судимого, одруженого, має на своєму утриманні двох неповнолітніх дітей, фізична особа-підприємець, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 191 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 , маючи ліцензію серії АВ №158339 від 30.06.2006 року на право провадження господарської діяльності арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), постановою господарського суду Харківської області від 09.07.2010 року був призначеним ліквідатором визнаного судом банкрутом боржника Приватного підприємства «Агрохімія», та якого було даною постановою зобов`язано відповідно до п.3,5 ст.23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції, що діяла на зазначений час) в п`ятиденний строк опублікувати в офіційному друкованому органі відомості про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закрити всі рахунки банкрута в установах банку і відкрити або переоформити один основний рахунок для проведення розрахунків з кредиторами, виконати інші дії, передбачені ст.ст. 25-34 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» і надавати суду щомісячно звіти про хід ліквідаційної процедури, про фінансове становище і майно боржника станом на день відкриття ліквідаційної процедури, використання коштів боржника, а також в строк до 09.07.2011 року виконати ліквідаційну процедуру, надати суду обґрунтований звіт про виконану роботу, всі докази, що свідчать про виконання ліквідаційної процедури, у тому числі, акти інвентаризації майна, акти оцінки майна, звіт про виплачені кредиторам кошти, договори купівлі-продажу майна банкрута, довідки установ банку про закриття рахунків банкрута, копію повідомлення Пенсійного фонду і копію повідомлення центру зайнятості про закінчення ліквідаційної процедури, довідку архіву про прийняття документів, які підлягають довгостроковому зберіганню, довідку органів внутрішніх справ про прийняття печаток і штампів банкрута, оригінал установчих документів і свідоцтва про державну реєстрацію, ліквідаційний баланс, докази, що свідчать про стягнення дебіторської заборгованості, довідку банку про рух грошових коштів по поточному рахунку за весь час роботи ліквідаційної процедури, баланси підприємства за весь час роботи ліквідатора та ліквідаційний баланс, відшкодування витрат ліквідатора, інші документи, що свідчать про виконану ліквідатором роботу по ліквідації банкрута; з`ясувати питання, чи порушувалося виконавче провадження органами державної виконавчої служби у відношенні боржника за його місцезнаходженням, вжити заходи щодо з`ясування питання, чи порушувалася кримінальна справа у відношенні боржника, чи знаходяться в матеріалах кримінальної справи відомості про майно боржника, документи бухгалтерської звітності, що надають можливості стягнення дебіторської заборгованості, чи є позивачі у даній кримінальній справі, які мають вимоги до боржника.
У відповідності до п.5 ст.3-1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» арбітражний керуючий зобов`язаний здійснювати заходи щодо захисту майна боржника, до п.6 ст.3-1 цього ж Закону при реалізації своїх прав та обов`язків арбітражний керуючий зобов`язаний діяти сумлінно та розумно з урахуванням інтересів боржника та його кредиторів. Згідно з п.1 ст.25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» ліквідатор з дня свого призначення приймає до свого відання майно боржника, вживає заходів по забезпеченню його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; здійснює інвентаризацію та оцінку майна банкрута згідно з законодавством; аналізує фінансове становище банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута. У відповідності до п.1 ст.26 цього ж Закону усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси, а у відповідності до п.2 цієї ж статті майно банкрута, що є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для першочергового задоволення вимог заставодержателя.
Так, у відповідності до п. 1,2,3 ст.30 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції, що діяла на час вчинення злочину) ліквідатор розпочинає продаж майна банкрута на відкритих торгах після проведення інвентаризації та оцінки майна банкрута, забезпечує через засоби масової інформації оповіщення про порядок продажу майна банкрута, склад, умови та строки придбання майна погоджуються з комітетом кредиторів, у разі надходження двох і більше пропозицій щодо придбання майна банкрута ліквідатор проводить конкурс (аукціон), порядок проведення конкурсу (аукціону) визначається згідно із Законом України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», в тому числі згідно ст. 15 даного Закону інформація про об`єкти, що підлягають продажу на аукціоні, за конкурсом публікується не пізніш як за 20 календарних днів до дати проведення аукціону, конкурсу в офіційних друкованих виданнях державних органів приватизації, місцевих друкованих виданнях та інших виданнях, визначених органами приватизації, чого свідомо не було зроблено, оскільки від моменту підписання договору ОСОБА_4 з торговою біржею до моменту проведення аукціону пройшло менш ніж 20 днів, а звіт про оцінку арбітражний керуючий-ліквідатор отримав тільки 01.02.2011.
Також, ОСОБА_4 первинно гарантував перемогу на аукціоні саме СТОВ «Довжик», де фактично і знаходився на той час комбайн, а інших пропозицій щодо придбання комбайну взагалі не надходило на аукціоні, учасники торгів до проведення аукціону не зробили внески у відповідності до п.3 ст. 16 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» про умови участі покупців в аукціоні, конкурсі, а саме: для реєстрації покупців як учасників аукціону, конкурсу вони сплачують встановлений органом приватизації реєстраційний внесок у розмірі одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а також вносять грошові кошти в розмірі 10 відсотків початкової ціни об`єкта. Крім того, за ініціативою ОСОБА_4 продаж майна банкрута відбувався до проведення ним інвентаризації та оцінки майна банкрута, без погодження та взагалі без повідомлення кредитора - заставодержателя відчужуваного майна, чим були порушені його права, а також п.1 ст.31 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» про черговість задоволення вимог кредиторів, згідно якої кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів, у порядку, встановленому цією статтею: у першу чергу задовольняються вимоги, забезпечені заставою. У відповідності до п.7 ст.30 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» ліквідатор зобов`язаний використовувати при проведенні ліквідаційної процедури тільки один рахунок боржника в банківській установі, а у відповідності до п. 8 даного Закону кошти, які надходять при проведенні ліквідаційної процедури, зараховуються на основний рахунок боржника, з основного рахунку здійснюються виплати кредиторам у порядку, передбаченому статтею 31 цього Закону.
Ухвалою господарського суду Харківської області від 14.04.2011 року ОСОБА_4 було звільнено від виконання обов`язків ліквідатора ПП «Агрохімія», ухвалою господарського суду Харківської області від 05.02.2013 року визнано недійсним договір купівлі-продажу комбайну від 10.01.2011 року.
В результаті умисних протиправних дій призначеного у процедурі банкрутства ліквідатором ПП «Агрохімія» ОСОБА_4 , які виразилися у розтраті належного банкруту майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, ПП «Агрохімія» було завдано матеріальну шкоду у розмірі 116693,92 грн.
Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст.191 КК України, а саме розтрата чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.
В судовому засіданні захисник - адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.191 КК України на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання свого захисника, також просив закрити кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Прокурор ОСОБА_3 також вважає, що клопотання захисника та обвинуваченого підлягає задоволенню, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 за ч.2 ст.191 КК України закриттю за вказаних обставин.
Представник потерпілого ОСОБА_6 та цивільний позивач ОСОБА_7 заперечували проти задоволення даного клопотання та закриття провадження по справі.
Суд, вислухавши думку прокурора та інших учасників судового провадження, роз*яснивши їм наслідки закриття провадження за вказаних обставин, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.
Крім того, ст. 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.
Положеннями ст.49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.
Строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.
Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 та ст. 106 КК строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 24 ст. 49 КК).
Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (статті 284288 Кримінального процесуального кодексу України).
Згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч.2 ст. 191 КК України - розтрата чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем за подіями в грудні 2010 року лютому 2011 року.
Відповідно до ч.2 ст. 12 КК України цей злочин є злочином середньої тяжкості, за вчинення якого передбачено покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.
Згідно п.3 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п*ять років у разі вчинення злочину середньої тяжкості.
Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч.1 ст.49 КК України строків та відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2 - 4 ст.49 КК України).
Початком перебігу строку давності є день, коли злочин був вчинений, тобто, згідно обвинувального акту - грудень 2010 року - лютий 2011 року і ця обставина під час розгляду справи не заперечувалася.
Закінченням перебігу строку давності є день набрання вироком законної сили.
Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості.
Таким чином, строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь-які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.
З огляду на наведене, на час судового розгляду у даному кримінальному провадженні і розгляду клопотання обвинуваченого, закінчився п*ятирічний строк давності, передбачений п.3 ч.1 ст.49 КК України.
Згідно з ч.2 ст.49 КК України перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.
Відповідно до ч.3 ст.49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.
Судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч.ч. 2, 3 ст.49 КК України.
Згідно п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч.8 ст.284 КПК України).
Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України є безумовною і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.
Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.
Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою підозрюваного, обвинуваченого, підсудного ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого, підсудного від кримінальної відповідальності.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 надав свою згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності у зв*язку із закінченням строків давності за нереабілітуючих підстав і закриття кримінального провадження відносно нього з цих підстав. Така згода викладена ним усно в судовому засіданні та в його письмовій заяві від 02.03.2017 року, яка долучена до матеріалів кримінального провадження.
У відповідності до ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Враховуючи вищенаведене, перевіривши законність заявленого клопотання та отримавши згоду на таке звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 , з огляду на те, що злочин за яким обвинувачується ОСОБА_4 є злочином середньої тяжкості, та з моменту скоєння злочину минуло більше п*яти років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст.49 КК України, не зупинявся і не переривався, суд приходить до переконання, що клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак таке слід задовольнити і звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ч.1 ст.49 КК України, закривши відносно нього кримінальне провадження за ч.2 ст. 191 КК України.
Також суд зазначає, що відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим. Крім цього, така відмова може призвести до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприйнятним.
Заперечення представника потерпілого та цивільного позивача в судовому засіданні цих висновків суду не спростовують.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Відповідно до ч.5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Враховуючи вимоги ст.ст. 128- 129 КПК України, суд роз*яснює цивільному позивачу його право на пред*явлення позовних вимог до ОСОБА_4 в порядку цивільного судочинства та залишає позов, який був пред*явлений в даному кримінальному провадженні без розгляду.
Керуючись ст.ст. 128, 284, 288, 369-372 КПК України, ст.49 КК України,суд,-
Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 191 КК України на підставі ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
Речові докази, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах провадження.
Цивільний позов ОСОБА_8 залишити без розгляду, роз*яснивши їй право на звернення в порядку цивільного судочинства.
Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту скасувати після набрання ухвалою законної сили.
Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя :