АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/2048/2016 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Категорія КК: ч.2 ст. 368 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 грудня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого: судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши, у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду, матеріали клопотання ОСОБА_6 про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , в інтересах засудженого ОСОБА_8 , на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2016 року, щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_9 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
в с т а н о в и л а:
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2016 року у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовлено.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням адвокат ОСОБА_7 , в інтересах засудженого ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2016 року, та ухвалити нову, якою задовольнити клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від подальшого основного покарання.
Мотивуючи доводи апеляційної скарги апелянт вказує на те, що суд першої інстанції пославшись як на підставу відмови у задоволенні клопотання на п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року, однак при цьому не врахував, що в роз`ясненнях, які містяться у цьому пункті, йдеться про порядок обчислення засудженим фактично відбутої частини покарання у тих випадках коли це покарання було пом`якшено згідно актом амністії, помилування чи рішенням суду.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення захисника та засудженого, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали особової справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, засуджений ОСОБА_6 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування основного покарання, посилаючись на те, що ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 26.05.2016, покарання у виді обмеження волі було замінено на виправні роботи строком на 1 рік 2 місяці 23 дні з відрахуванням 15% доходу від заробітку в дохід держави.
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києві від 31 жовтня 2016 року, у задоволенні вказаного клопотання, відмовлено.
Ухвала вмотивована тим, що вироком Апеляційного суду м. Києва від 25.02.2014 року, ОСОБА_6 вважається засудженим за ч.2 ст. 368, ст. 69 КК України до основного покарання трьох років обмеження волі. Ухвалою Ірпінського районного суду Київської області від 26.05.2016 року, яку залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21.07.2016 року, ОСОБА_6 замінено невідбуту частину основного покарання більш м`яким, а саме виправними роботами на 1 рік 2 місяці 23 дні з відрахуванням заробітку 15% в дохід держави. З 08.09.2016 року ОСОБА_6 перебуває на обліку у Святошинському КВІ, а на момент розгляду клопотання судом першої інстанції, ОСОБА_6 фактично не відбув 2/3 строку пом`якшеного покарання, у зв`язку з чим не може бути умовно-достроково звільнений від відбування покарання.
З такими висновками суду першої інстанції, колегія суддів погоджується, з огляду на таке.

Згідно з вимогами ст. 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ст. 22 КПК України, суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Відповідно до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин.

Так, засуджений ОСОБА_6 просив суд першої інстанції застосувати до нього умовно дострокове звільнення від відбування покарання яке полягає у видівиправних робіт з відрахуванням заробітку 15% в дохід держави, яке замінене ухвалою Ірпінського районного суду Київської області від 26.05.2016 року.

Таким чином, ст. 81 КПК України встановлює порядок звільнення осіб від призначеного покарання вироком суду, а не рішенням суду, яким було, замінено невідбуту частину покарання призначеного вироком.

За таких обставин, оскільки ОСОБА_6 не порушував питання перед судом, про звільнення його від відбування покарання призначеного вироком Апеляційного суду м. Києва від 25.02.2014 року, суд першої інстанції виніс законну та вмотивовану ухвалу, якою відмовив у застосуванні умовно-дострокового звільнення від заміненого покарання ухвалою Ірпінського районного суду Київської області від 26.05.2016 року.

В зв`язку з викладеним вище, доводи апелянта про те, що судом першої інстанції проігноровані вимоги п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року, є безпідставними оскільки суд вирішував лише те питання, яке перед ним порушив засуджений ОСОБА_6 , а саме, чи підлягає звільненню засуджений ОСОБА_6 від відбування покарання у виді виправних робіт з відрахуванням заробітку 15 % в дохід держави.
Інших переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду та були підставою для їх скасування або зміни, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України колегія суддів Апеляційного суду м.Києва, -

п о с т а н о в ил а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2016 року, якою у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, відмовлено, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

_____________ _____________ ____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4