АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А
Іменем України

15 серпня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

переглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою представника ТОВ «Вітафудз» - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29 червня 2017 року,

за участю прокурора ОСОБА_6
представника ТОВ «Вітафудз» - адвоката ОСОБА_5 ,

у с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29 червня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000026 від 07.03.2014 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України, було задоволено клопотання прокурора відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 про накладення арешту та накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на рахунках ТОВ «ВІТАФУДЗ» () № НОМЕР_1 (українська гривня), № НОМЕР_1 (євро), № НОМЕР_1 (долар США), які відкриті у АТ «УКРЕКСІМБАНК» (МФО 305675, м. Дніпро, вул. Воскресенська (Леніна) 26), із забороною розпоряджатись зазначеним майном, що стосується видаткових операцій, або відчужувати його у будь-який спосіб.

В ухвалі слідчий суддя вказав, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, оскільки містить достатньо правових підстав для арешту майна.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Вітафудз» - адвокат ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29 червня 2017 року та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно ТОВ «ВІТАФУДЗ», а саме на грошові кошти, що знаходяться на рахунках ТОВ «ВІТАФУДЗ» () № НОМЕР_1 (українська гривня), № НОМЕР_1 (євро), № НОМЕР_1 (долар США), які відкриті у АТ «УКРЕКСІМБАНК» відмовити.

Мотивуючи свої доводи, викладені в апеляційній скарзі, апелянт вказує на те, що суд не зазначив належним чином правову підставу накладення арешту, на яку посилалась сторона обвинувачення, тобто збереження майна як речового доказу, при цьому суд не обґрунтував своє рішення обставинами, які б доводили, що грошові кошти були отримані внаслідок кримінальних протиправних дій або були об`єктом кримінальних протиправних дій, тобто отримані внаслідок злочинних дій службових осіб власника майна. Отже судом не було досліджено та не вказано, в чому саме полягає можливість використання арештованого майна як доказу в кримінальному провадженні.

Зазначає про те, що слідчий суддя не врахував джерела надходжень грошових коштів, які були арештовані, оскільки грошові кошти, на які накладено арешт, надходили від суб`єктів господарювання, з якими у ТОВ «ВІТАФУДЗ» існують тривалі договірні відносини, зокрема, внаслідок реалізації на користь цих суб`єктів товарів.

Також апелянт наголошує на тому, що ТОВ «ВІТАФУДЗ»здійснює у відповідності до законодавства господарську діяльність з виробництва та реалізації продукції, є сумлінним платником податків.

Крім того, апелянт звертає увагу суду на те, що судом під час прийняття рішення не було враховано вимоги ч. 3 ст. 132, п. 3 ч. 2 ст. 173 КПК України, відповідно до якої стороною обвинувачення з посиланням на відповідні докази необхідно довести існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі арешту майна.

Також вказує на те, що судом не було враховано те, що в даному кримінальному провадженні службові особи ТОВ «ВІТАФУДЗ» не є підозрюваними, обвинуваченими, особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочином, при цьому ТОВ «ВІТАФУДЗ» не є особою, щодо якої здійснюється провадження та щодо якої може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, отже товариство та його працівники не мають жодного процесуального статусу у цьому провадженні.

Звертає увагу і на порушення слідчим суддею вимог ст. 173 КПК України, з огляду на неврахування місцевим судом, при накладенні арешту на грошові кошти, які містяться на рахунках підприємства, негативних наслідків для третіх осіб, оскільки накладення арешту на банківські рахунки ТОВ «ВІТАФУДЗ» унеможливило здійснення господарської діяльності.

В підсумку вказує на те, що суд не обґрунтував необхідність застосування вимог ч. 2 ст. 172 КПК України в частині розгляду клопотання сторони обвинувачення про накладення арешту на майно без виклику та участі власника майна.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника власника майна, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, при цьому апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини третьої зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Враховуючи, що ухвалу від 29.06.2017 р. було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Однак, зазначених вимог закону слідчий суддя та прокурор не дотрималися.

Як вбачається з матеріалів провадження Управлінням з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000026 від 07.03.2014, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 364 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що посадові особи групи компаній корпорації «S.Group», до складу якої входять підприємства: ТОВ «Вітафудс» (), ТОВ «Вітафудз» (), ТОВ «Снек Експорт» (), ДП «Юмак» ЗАТ «Корпорація Інтерагросистема» (), ТОВ «Чиста Планета» (), ТОВ «Агросахінвест-2002» (), ТОВ «Нова Компанія-2006» (), ТОВ «Самоцвіт» (), ТОВ «Фактор» (),ТОВ «Море-2007» (), ТОВ «Рідний продукт» (), ТОВ «Інвестком Плюс» (), ТОВ «Парк Дружби» (), ТОВ «Наутілус-Інвест 2006» (), ТОВ «Ірбіс-Груп» (), ТОВ «Смачна Країна» (), ТОВ «Фаетон Транс» (), ТОВ «Техносервіс Фінанц» (), ТОВ «Продекспорт-2009» (), Корпорація «С.І.Груп» (), ТОВ «Украгро-2003» (), Асоціація «Укрснек» (), TOB «Атлант-2009» (), ТОВ «С.І. Дівелопмент» (), ТОВ «Рєалтрейд» (), ТОВ «Інвестком-2007» (), ТОВ «Акварєал» (), ТОВ «С.І. Центр» (), використовуючи реквізити суб`єктів господарювання з ознаками фіктивності, упродовж 2013- 2016 років, вчинили умисне ухилення від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), що входять у систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, що призвело до фактичного ненадходження до бюджетів чи державних цільових фондів коштів в особливо великому розмірі.

Також встановлено, що службові особи ТОВ «ВІТАФУДЗ» () у протиправній діяльності використовують рахунки №№ НОМЕР_1 (українська гривня), НОМЕР_1 (євро), НОМЕР_1 (долар США), відкриті у АТ «УКРЕКСІМБАНК» (МФО 305675, м. Дніпро, вул. Воскресенська (Леніна) 26), для отримання грошових коштів від виробників та перерахунку на банківські рахунки фіктивних підприємств для їх подальшого переведення у готівку розподілу між учасниками протиправної діяльності та легалізації.

27.06.2017 р. прокурор відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 про звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на рахунках ТОВ «ВІТАФУДЗ» () № НОМЕР_1 (українська гривня), № НОМЕР_1 (євро), № НОМЕР_1 (долар США), які відкриті у АТ «УКРЕКСІМБАНК» (МФО 305675, м. Дніпро, вул. Воскресенська (Леніна) 26), із забороною розпоряджатись зазначеним майном, що стосується видаткових операцій, або відчужувати його у будь-який спосіб.

29.06.2017 р. ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва клопотання прокурора про накладення арешту на майно було задоволено, оскільки клопотання відповідає вимогам кримінального процесуального закону та містить для цього достатньо правових підстав.

Разом з тим, колегія суддів Апеляційного суду м. Києва приходить до висновку про те, що дослідивши обставини кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до помилкового висновку про необхідність в накладенні арешту на грошові кошти, що знаходяться на рахунках ТОВ «ВІТАФУДЗ» () № НОМЕР_1 (українська гривня), № НОМЕР_1 (євро), № НОМЕР_1 (долар США), які відкриті у АТ «УКРЕКСІМБАНК» (МФО 305675, м. Дніпро, вул. Воскресенська (Леніна) 26), із забороною розпоряджатись зазначеним майном, що стосується видаткових операцій, або відчужувати його у будь-який спосіб, з огляду на наявність достатніх правових підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому слідчий суддя вказаної норми закону не дотримався, оскільки не дивлячись на те, що кримінальне провадження №0000026 зареєстроване ще 07.03.2014 року, повідомлення про підозру будь-кому, в тому числі жодній службовій особі ТОВ «ВІТАФУДЗ» не вручалося, отже на час розгляду клопотання прокурора та накладення арешту на вказане майно у кримінальному провадженні вказані особи в статусі підозрюваного, обвинуваченого не перебували, у зв`язку з чим у слідчого судді були відсутні правові підстави для накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках ТОВ «ВІТАФУДЗ», як про це обґрунтовано зазначає в апеляційні скарзі представник даного товариства.

Разом з тим, з матеріалів справи, зокрема з витягу з ЄРДР, вбачається що кримінальне провадження №0000026 від 07.03.2014 р. проводиться за фактом того, що посадові особи "S.I. Group" до складу якої входить, в тому числі, ТОВ «ВІТАФУДЗ» використовуючи реквізити суб`єктів господарювання з ознаками фіктивності, протягом 2013 року, вчинили умисне ухилення від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, що призвело до фактичного ненадходження до бюджетів чи державних цільових фондів коштів у сумі приблизно 8 000 000 гривень, що становить особливо великий розмір, а також інші дії щодо організації протиправного фінансового механізму, направленого на незаконне переведення безготівкових грошових коштів у готівку, зменшення податкового навантаження на суб`єкти господарювання шляхом безпідставного формування податкового кредиту з ПДВ за рахунок взаємовідносин, де відсутній об`єкт оподаткування, з метою фактичного ухилення від сплати податків. Однак повідомлення про підозру жодній особі не вручено. Зазначене трактування слідчим суддею причетності певної особи до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, колегія суддів вважає припущенням, яке жодним чином не підтверджено матеріалами клопотання прокурора, а тому не може стосуватись ТОВ «ВІТАФУДЗ».

Крім цього, посилання слідчого судді на ту обставину, що вказані грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках ТОВ «ВІТАФУДЗ», відкритих у АТ «УКРЕКСІМБАНК» підлягають арешту, оскільки наявні достатні правові підстави також не містить під собою правового підґрунтя, оскільки дане твердження належним чином необґрунтоване та невмотивоване, а є тільки звичайним посиланням на відповідну норму кримінального процесуального закону. Слідчим суддею не дано належну оцінку тому, що клопотання прокурора про арешт майна не відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Взагалі, як відмічає суд апеляційної інстанції, ухвала слідчого судді щодо накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках ТОВ «ВІТАФУДЗ» є цілком формальною, необґрунтованою, невмотивованою, винесеною без належного об`єктивного з`ясування обставин кримінального провадження.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Враховуючи викладене мотивування клопотання, прокурор в розумінні вимог ст. 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення. Апеляційний суд наявності таких доказів не вбачає.

Вказані обставини вплинули і на те, що належним чином не було встановлено, як в ухвалі слідчого судді, так і в клопотанні прокурора, правової підстави для накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках ТОВ «ВІТАФУДЗ».

Так, визначаючи правову підставу для накладення арешту, слідчий суддя, в постановленій ним ухвалі, послався на вимоги ст. ст. 98, 170 КПК України без обґрунтування накладення арешту на майно з урахуванням конкретного кримінального провадження.

Разом з тим, згідно норм Глави 10 та Глави 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Однак, в ухвалі слідчий суддя, взагалі не обґрунтував, яким саме чином грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках ТОВ «ВІТАФУДЗ» відповідають критеріям ст. 170 КПК України та за якими операціями надійшли на вказані у клопотанні прокурора банківські рахунки.

З урахуванням викладеного, а саме того, що за матеріалами клопотання неможливо чітко встановити тих обставин, яке відношення майно ТОВ «ВІТАФУДЗ» має до розслідування кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 364 КК України, апеляційний суд вважає, що у даному кримінальному провадженні прокурор не довів необхідності у накладенні арешту на майно ТОВ «ВІТАФУДЗ», що відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України мало стати підставою для відмови у задоволенні клопотання, однак безпідставно не було зроблено слідчим суддею.

Також, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги представника ТОВ «ВІТАФУДЗ», про те, що слідчий суддя, в порушення вимог ст. 173 КПК України, при накладенні арешту на грошові кошти, які містяться на рахунках товариства, не врахував негативних наслідків для третіх осіб, оскільки накладення арешту на банківські рахунки ТОВ «ВІТАФУДЗ» спричинить невиконання товариством своїх господарських зобов`язань, і як наслідок спричинить як підприємству, так і іншим суб`єктам збитки та обтяжить додатковими наслідками за несвоєчасне виконання господарських зобов`язань.

Крім того, слід наголосити, що мали місце й інші істотні порушення кримінального процесуального закону слідчим суддею при розгляді клопотання прокурора.

Так, відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого про арешт майна розглядається за участю власника майна. Клопотання слідчого може бути розглянуто без повідомлення власника майна, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Така необхідність завжди має бути об`єктивно обґрунтована з метою недопущення порушення права на захист особи та забезпечення змагальності, всебічності судового розгляду.

Зокрема відповідна необхідність може обумовлюватися наявністю обґрунтованої підозри, що власник майна в разі повідомлення про наміри накласти арешт на його майно може сховати, знищити чи пошкодити майно.

В будь-якому випадку слідчий повинен мотивувати необхідність розгляду клопотання без повідомлення власника майна, а слідчий суддя переконатися, що таке мотивування є обґрунтованим.

Однак, слідчий суддя прийняв рішення про необхідність розгляду клопотання прокурора про арешт майна без повідомлення власника майна, жодним чином не мотивував своє рішення наявністю об`єктивних для цього підстав.

Таким чином, як вважає колегія суддів, розгляд клопотання прокурора було проведено з порушенням права власника майна на захист.

На підставі викладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, істотне порушення вимог КПК України, ухвала слідчого судді як незаконна підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора, як такого, що внесено до суду з порушенням вимог КПК України та за недоведеності необхідності арешту майна, який, при викладених у клопотанні обставинах, явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 117, 170-173, 309, 404, 405, 407 ч. 3 п. 2, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва
п о с т а н о в и л а:

Поновити представнику ТОВ «Вітафудз» - адвокату ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29 червня 2017 року.

Апеляційну скаргу представника ТОВ «Вітафудз» - адвоката ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29 червня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000026 від 07.03.2014 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України, якою було задоволено клопотання прокурора відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 про накладення арешту та накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на рахунках ТОВ «ВІТАФУДЗ» () № НОМЕР_1 (українська гривня), № НОМЕР_1 (євро), № НОМЕР_1 (долар США), які відкриті у АТ «УКРЕКСІМБАНК» (МФО 305675, м. Дніпро, вул. Воскресенська (Леніна) 26), із забороною розпоряджатись зазначеним майном, що стосується видаткових операцій, або відчужувати його у будь-який спосіб скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання прокурора відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 про накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на рахунках ТОВ «ВІТАФУДЗ» () № НОМЕР_1 (українська гривня), № НОМЕР_1 (євро), № НОМЕР_1 (долар США), які відкриті у АТ «УКРЕКСІМБАНК» (МФО 305675, м. Дніпро, вул. Воскресенська (Леніна) 26), із забороною розпоряджатись зазначеним майном, що стосується видаткових операцій, або відчужувати його у будь-який спосіб відмовити.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_7 ОСОБА_8 с і к