Справа № 203/6114/16-к
Провадження № 1-кп/0203/565/2016
У Х В А Л А
іменем України
28.12.2016 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника- ОСОБА_5
розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003440 від 29.10.2016 року, відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро, громадянина України, раніше судимого 12.07.2013 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, 12.10.2016 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 2 роки, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України,
В С Т А Н О В И В:
27 грудня 2016 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні висловив думку про можливість призначення та розгляду справи по суті, не вбачаючи підстав для прийняття іншого рішення.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 , не заперечували проти призначення справи до судового розгляду.
Вислухавши думку учасників провадження, та ознайомившись із обвинувальним актом, суд приходить до висновку про необхідність повернення обвинувального акту прокурору на підставі п. 3 ч.3 ст. 314 КПК України.
Так, відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України, суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.
Згідно ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
За змістом ст. 291 КПК України, якою встановлено вимоги до обвинувального акту, останній серед іншого повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Однак, всупереч вимогам п. 7 ч.1 ст. 291 КПК України, у вищевказаному обвинувальному акті вказано про те, що підозрюваний заволодів 3G комп`ютерними модемами у кількості двох штук, однак, їх вартість не визначена та не вказана при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення, тобто розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, не визначено.
Беручи до уваги те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, що перешкоджає призначенню кримінального провадження до судового розгляду на підставі цього обвинувального акту, суд вважає за необхідне повернути обвинувальний акт прокурору.
Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 жовтня 2016 року, обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 31.12.2016 року.
Згідно вимог ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Прокурор в судовому засідання просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 обрану міру запобіжного заходу, посилаючись на те, що на теперішній час не зникли ризики, зазначені ст.177, 178 КПК України, які існували на час обрання останньому міри запобіжного заходу, окрім того, обвинувачений вчинив умисний злочин повторно.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 , просив клопотання прокурора залишити без задоволення та змінити підзахисному ОСОБА_4 запобіжний захід на більш м`який, а саме домашній арешт в нічну добу, посилаючись на те, що ОСОБА_4 має матір похилого віку, яка страждає на захворювання та потребує допомоги, має міцні соціальні зв`язки: одружений, зареєстрований та має постійне місце проживання. Ризики, на які посилається прокурор, не доведені, підстав вважати, що ОСОБА_4 буде переховуватися від суду немає, оскільки згідно вимоги ІЦ, його підзахисний в розшуку не знаходився, також не доведені ризики щодо впливу ОСОБА_4 на свідків та потерпілу, таких відомостей немає, від потерпілої подібних заяв не надходило.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку захисника, просив змінити запобіжний захід на домашній арешт.
Заслухавши учасників судового розгляду, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід продовжити обрану міру запобіжного заходу з наступних підстав.
Суд враховує, що ОСОБА_4 , обвинувачується у скоєні тяжкого злочину, за яке передбачене покарання до шести років позбавлення волі, судове дослідження доказів по справі не проведене, також суд враховую, що раніше обвинувачений був засуджений за злочин проти власності, вчинив нове кримінальне правопорушення в період іспитового строку, а отже перебуваючи на волі обвинувачений ОСОБА_4 зможе перешкодити встановленню істини у справі, вплинути на свідків, які не були допитані в судовому засіданні, переховуватися від слідства і суду із метою уникнення відповідальності та продовжити вчинення кримінальних правопорушень. Отже на теперішній час не зникли ризики, зазначені ст.177 КПК України, які існували на час обрання та продовження обвинуваченому ОСОБА_4 міри запобіжного заходу.
З таким підстав, суд вважає недоцільним застосування більш м`якого запобіжного заходу та вважає за необхідним продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 60 днів.
На підставі викладеного, керуючись ст. 291, ч.4 ст.110, п.3 ч.3 ст.314, ст.ст.177, 178, 331 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003440 від 29.10.2016 року та матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, повернути прокурору Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 Дніпропетровської області.
Продовжити ОСОБА_4 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 25 лютого 2017 року.
На ухвалу може бути подано апеляцію, в частині повернення обвинувального акту прокурору, до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська на протязі семи діб з моменту її проголошення.
Суддя ОСОБА_1