Справа № 520/845/17
Провадження № 1-кс/520/173/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.01.2017 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю заявника адвоката ОСОБА_3 , діючого в інтересах ОСОБА_4 , прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_5 , старшого слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про скасування арешту майна,-

ВСТАНОВИВ:
24.01.2016 року до Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання заявника про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 04.01.2017 року.

В обґрунтування клопотання заявник зазначає, що володілець автомашини ОСОБА_4 не являється ні підозрюваним, ні обвинуваченим по даному кримінальному провадженню. Майно, на яке судом накладено арешт не підпадає ні під одну з вимог ст. 167 КПК України і не має жодного відношення до події, яка відбулась 31 грудня 2016 року. Інших підстав для накладення арешту на автомобіль марки «Мерседес S 500», білого кольору, д/н НОМЕР_1 та позбавлення ОСОБА_4 ним користуватися не має. ОСОБА_4 та його представник не були в суді при розгляді клопотання про арешт майна.

В судовому засіданні заявник уточнив вимоги заявленого клопотання та вказав, що просить скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 04.01.2017 року, а не саму ухвалу.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання про скасування арешту майна, зазначивши, що апеляційний суд залишив без змін ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси про арешт майна. Всі процесуальні дії з вказаним автомобілем вже були виконані, можливо в майбутньому буде необхідність у проведенні біологічної експертизи. Також повідомили, що ОСОБА_4 жодного процесуального статусу у кримінальному провадженні немає.

Дослідивши вказане клопотання, заслухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного.

Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польщі» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «ОСОБА_9 проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як вбачається з ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 04.01.2017 року, арешт майна на автомобіль марки «Мерседес S 500», білого кольору, д/н НОМЕР_1 було накладено з метою досягнення повноти, всебічності та неупередженості досудового розслідування, зокрема для отримання відомостей, котрі є необхідними для встановлення факту скоєння кримінального правопорушення.
Водночас, як вбачається з наданих прокурором та слідчим в судовому засіданні пояснень та матеріалів, всі необхідні дії в рамках кримінального провадження вже проведені. В частині необхідності проведення біологічної експертизи, слідчим та прокурором жодних постанов про її призначення надано не було. Крім того слідчий зазначив про те, що можливо виникне необхідність у проведенні експертизи, тобто на даний час сам слідчий та прокурор самі не розуміють, є необхідність у її проведенні, чи ні, на підставі чого вважаю вказані твердження необґрунтованими.
З урахуванням норм національного законодавства, міжнародних договорів та практики ЄСПЛ, враховуючи, що в ході судового розгляду не було встановлено жодних підстав, для подальшого обмеження в користування та праві власності на майно, беручи до уваги, що власник вказаного автомобіля не має процесуального статусу підозрюваного чи обвинуваченого в рамках кримінального провадження, підставу та мету накладення арешту, приходжу до переконання про необхідність скасування арешту майна.

На підставі встановленого, керуючись ст.174 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Клопотання заявника адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 04.01.2017 року на:

-автомобіль «Mercedes S 500», білого кольору, д/н НОМЕР_1 .

Зобов`язати в.о. начальника СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 повернути вказаний автомобіль його власнику ОСОБА_4 .
Контроль за виконанням ухвали слідчого судді покласти на прокурора Одеської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1