Справа № 353/881/16-к
Провадження № 1-кп/353/69/16
В И Р О К
12 грудня 2016 року м.Тлумач
Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора Тлумацького відділу Тисменицької місцевої прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 389 КК України, -
в с т а н о в и в:
Обвинувачений ОСОБА_4 ухилився від сплати штрафу, будучи засудженим до цього виду покарання.
Кримінальне правопорушення було вчинене при наступних обставинах:
Вироком Тлумацького районного суду від 21.07.2016 року, який набрав законної сили 23.08.2016 року, ОСОБА_4 було засуджено за ч.1 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 850 гривень штрафу. З метою виконання вироку Тлумацького районного суду від 21.07.2016 року ОСОБА_4 12.09.2016 року було направлено повідомлення за №353/482/16-к/5134/2016, в якому роз`яснено, що відповідно до ч. 1 ст.26 Кримінально-виконавчого кодексу України він зобов`язаний сплатити штраф у сумі 850 гривень штрафу в місячний строк після набрання вироком законної сили і повідомити про це суд шляхом представлення документа про сплату штрафу. Також ОСОБА_4 було роз`яснено, що в разі несплати ним штрафу, Тлумацький районний суд Івано-Франківської області звертатиметься до Тлумацького ВП Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області про порушення щодо ОСОБА_4 кримінального провадження за ухилення від сплати штрафу за вироком суду.

Однак, ОСОБА_4 , усвідомлюючи необхідність сплати штрафу, призначеного вироком суду та маючи реальну можливість його сплатити, будучи неодноразово повідомленим судом про необхідність сплати штрафу, всупереч інтересам правосуддя в частині забезпечення виконання покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, не вчинив жодних дій на виконання рішення суду, із заявою про відстрочку чи розстрочку сплати штрафу до суду не звертався, штраф не сплатив, чим умисно ухилився від призначеного судом покарання.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, ствердивши обставини його скоєння, зазначені в обвинувальному акті. Пояснив, що вироком суду його було визнано винуватим за вчинення крадіжки та призначено покарання у виді штрафу в сумі 850 грн. На даний час штраф він оплатив та розуміє, що вчинив неправильно, у вчиненому щиро розкаюється та просить суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 389 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Отже, ОСОБА_4 ухилився від сплати штрафу, будучи засудженим до цього виду покарання за вироком суду, а тому його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 389 КК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є: щире каяття, визнання вини, сприяння органам досудового розслідування у розкритті кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. Тому при призначенні покарання обвинуваченому суд також враховує те, що кримінальне правопорушення, скоєне обвинуваченим, відноситься до кримінальних правопорушень невеликої тяжкості, обвинувачений позитивно характеризується за місцем проживання, не перебуває на обліку в наркологічному та психіатричному кабінеті, не працює.

За викладених обставин при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за вчинене кримінальне правопорушення, в даному конкретному випадку, на думку суду, є можливість призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на один рік, яке передбачене в санкції ч. 1 ст. 389 КК України та яке буде відповідати не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, буде обґрунтованим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів. Проте, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без реального відбування покарання і до нього необхідно застосувати ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням. При цьому суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Підстав для обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 судом не встановлено.

Процесуальні витрати та речові докази в кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, ч. 1 ст. 389 КК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.389 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Відповідно до вимог ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки протягом іспитового строку:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вручити сторонам кримінального провадження копію вироку негайно після його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуюча ОСОБА_1