Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/885/17
Провадження № 1-кп/723/1243/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 травня 2017 року м.Сторожинець

Сторожинецький районний суд,

Чернівецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сторожинець угоду про визнання винуватості від 28.03.2017 року, яка надійшла до суду разом із обвинувальним актом по кримінальному провадженню № 0000011 від 12.01.2017 року по обвинуваченню у скоєнні злочину передбаченого ст. 413 ч.2 КК України

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малий Кунинець, Збаразького району, Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта середня, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 що дислокується в АДРЕСА_2 , посада начальник 2-групи 3-го відділення, Першої прикордонної застави, Прикордонної комендатури швидкого реагування, військове звання прапорщик, одруженого, має на утриманні двоє малолітніх дітей, раніше не судимого

встановив:
Прапорщик ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем, проходив службу за контрактом та несумлінно виконуючи свої службові обов`язки, 27.12.2016 року біля 12,00 години в місці тривалого несення служби на ділянці ВПС «Красноїльськ». Чернівецького прикордонного загону в районі НОМЕР_2 прикордонного знаку поблизу АДРЕСА_3 допустив втрату військового майна, а саме теплової камери «FLIR BHS-XR» № Т-118129, спричинивши шкоду державы на суму 201898,00 гривень.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.413 КК України, а саме втрата ввіреного для службового користування іншого військового майна внаслідок порушення правил його зберігання, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення визнав повністю. Крім повного визнання ОСОБА_4 своєї вини, його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.413 КК України, підтверджується доказами, зазначеними в обвинувальному акті, з якими він погодився в судовому засіданні.

В ході досудового розслідування підозрюваний ОСОБА_4 та прокурор у кримінальному провадженні на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України 28 березня 2017 року уклали угоду про визнання винуватості на тих умовах, що ОСОБА_4 повністю визнає свою винуватість у втраті військового майна тобто у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.413 КК України.
Сторони погодились на призначення покарання ОСОБА_4 із застосуванням ст.69 КК України у виді 1 року 6 місяців службового обмеження для військовослужбовців з відрахуванням 10% грошового забезпечення у дохід держави.
На момент підписання угоди про визнання винуватості прокурор та підозрюваний ОСОБА_4 розуміли наслідки укладення такої угоди, викладені в ст.473 КПК України, і підстави оскарження обвинувального вироку в апеляційному та касаційному порядку, про що їм було роз`яснено.

Підозрюваний ОСОБА_4 відмовився від здійснення прав, передбачених ст.474 ч.4 п.1 КПК України і розуміє, що в разі невиконання ним угоди про визнання винуватості прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та вимагати судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку. Також ОСОБА_4 розуміє, що умисне невиконання цієї угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та прокурор підтвердили факт визнання винуватості, просять затвердити укладену між ними угоду про визнання винуватості і призначити ОСОБА_4 узгоджене ними покарання.
Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє своє право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, та роз`яснено його права, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України. Також з`ясовано у прокурора, що і він розуміє наслідки затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а сама угода відповідає вимогам закону та нормам КПК України.

Кваліфікація вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення за ч.2 ст.413 КК України є вірною і не підлягає іншій кваліфікації, в тому числі за більш тяжке правопорушення, ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення цієї угоди про визнання винуватості.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Укладення угоди було добровільним і обвинувачений має можливість виконати взяті на себе за цією угодою зобов`язання.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує умови угоди про визнання винуватості, укладеної 28 березня 2017 року між обвинуваченим та прокурором в кримінальному провадженні, і узгоджену сторонами міру покарання у виді одного року шести місяців службового обмеження для військовослужбовців з відрахуванням 10% грошового забезпечення у дохід держави і вважає, що таке покарання слід призначити обвинуваченому з урахуванням вимог ст.69 КК України та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особи обвинуваченого, який раніше не судимий, розкаявся у вчиненому. Обставин що обтяжують відповідальність не встановлено, а обставинами що пом`якшують відповідальність обвинуваченого є щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку та наявність на утриманні обвинуваченого двох малолітніх дітей.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 367-371, 373-374, 474, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 28 березня 2017 року між підозрюваним ОСОБА_4 та прокурором військової прокуратури Чернівецького гарнізону ОСОБА_3 .

ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні злочину, що передбачений ч.2 ст.413 КК України та призначити йому за цією статтею, узгоджену сторонами міру покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців службового обмеження для військовослужбовців з відрахуванням 10 % грошового забезпечення у дохід держави.
На вирок може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Чернівецької області через Сторожинецький районний суд, Чернівецької області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, зокрема: обвинуваченим з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

СУДДЯ