Дата документу Справа № 336/813/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 336/813/17 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/778/726/17 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

За участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

потерпілого ОСОБА_11 ,

розглянула 01 червня 2017 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора, який приймав участь при розгляді провадження в суді першої інстанції, на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 лютого 2017 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Новгород-Сіверськ, Чернігівської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Встановлені ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 лютого 2017 року обставини:
13 грудня 2016 року до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187КК України.

В підготовчому судовому засіданні захисника адвокати ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , заперечували проти призначення кримінального провадження до розгляду та просили повернути обвинувальний акт прокурору в зв`язку з його невідповідністю вимогам кримінального процесуального законодавства.
Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд зазначив, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки викладені в ньому фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, не узгоджуються з формулюванням обвинувачення і свідчать про неконкретність обвинувачення, що є порушенням як вимог процесуального закону, так і права обвинуваченого на захист, яке, зокрема, повинно бути забезпечено конкретністю пред`явленого обвинувачення.
Крім того, суд вказав, що хоча із преамбули до обвинувального акта і змісту самого обвинувального акта випливає, що обвинуваченими за ним є ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , обвинувальний акт містить посилання на співучасть у кримінально караному діянні ще двох осіб, чиї прізвища та ініціали зазначені в ньому і матеріали досудового розслідування щодо яких 9 лютого 2017 року виділені в окреме провадження через оголошення їх розшуку ( ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ), однак вважає, що посилання на ім`я осіб, які не набули процесуального статусу обвинуваченого не лише суперечить вимогам до змісту обвинувального акту, а й в порушення охоронюваного Основним Законом України принципу презумпції невинуватості посягає на права особи, яка не є суб`єктом переслідування в цьому кримінальному провадженні.
Одночасно, суд зазначив, що відсутність відомостей про вартість кожного з предметів викрадення унеможливлює висновок, чи утворює вартість викраденого майна загальну суму, на яку посилається автор обвинувального акта як на майнову шкоду, спричинену потерпілому.
Крім того, висновок органу досудового розслідування і прокурора в частині зазначення розміру майнової шкоди в порушення вимог закону не підкріплений експертним дослідженням, призначення якого при вирішенні питання про розмір збитків є обов`язковим.
Також суд вказав про порушенням положень ст. 109 КПК України щодо не зазначення часу проведення всіх процесуальних дій в отриманих стороною захисту копіях реєстру і долучених за їхнім клопотанням до матеріалів.
В апеляційній скарзі прокурор, не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою, вказує на порушення вимог ст. 314 КПК України через відсутність потерпілого ОСОБА_11 у судовому засіданні, вважає, що суд у порушення встановленому законом процесуальному порядку, у підготовчому провадженні почав вирішувати наперед питання правової кваліфікації дій обвинувачених за іншими статтями КК України. Також зазначає, що розбій - є злочином з нематеріальним складом, і оскільки сума збитків у даному кримінальному провадженні не впливає на правову кваліфікацію за ст. 187 КК України, доводи суду з приводу обов`язкового призначення експертизи у даному кримінальному провадженню, і її відсутність унеможливлює подальший судовий розгляд є безпідставними. І твердження суду першої інстанції про відсутність відомостей про час проведення декількох процесуальних дій у Реєстрі матеріалів досудового розслідування, не відповідає дійсності оскільки в пунктах №№47, 50, 51, 52, 53 (виконання слідчих дій) реєстру, який направлено до суду вказані відомості зазначено та свідчить про фактичне проведення вказаних слідчих дій, тому вважає, що реєстр матеріалів досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, який надіслано прокурором до суду разом з обвинувальним актом повністю відповідає зазначеним вимогам кримінального процесуального закону. Просить ухвалу скасувати, призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, думку потерпілого, який підтримав позицію прокурора, обвинувачених та захисників, які заперечувала доводам апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та, обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам кримінального процесуального Кодексу України.

Підставами для повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 стали встановлені судом невідповідність зазначеного процесуального документу вимогам ст. 291 КПК України.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до обвинувального акту, після описаних подій, зазначені особи в товаристві потерпілого направилися до житла ОСОБА_11 в квартиру АДРЕСА_3 , на шляху до якої, в під`їзді будинку, потерпілий повідомив про відсутність наміру впускати співучасників до квартири, у зв`язку з чим його покликав ОСОБА_12 , в руках якого знаходився ніж, і з погрозою застосування насильства, що є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, примусив ОСОБА_11 відчинити двері квартири, після чого ОСОБА_9 та ОСОБА_10 заштовхали потерпілого до житла і відкрито заволоділи належним потерпілому майном.

Однак формулювання обвинувачення, викладене в обвинувальному акті засвідчує, що прокурором залишилися не встановленими певні обставини, що у свою чергу, позбавляє суд можливості встановити в чому полягала загроза застосування небезпечного насильства, а також, яку загрозу: для життя або для здоров`я потерпілого було висунуто вказаними особами, оскільки в посиланні на виказування погроз слідчий вживає розділовий сполучник чи, про що обґрунтовано зазначив в своїй ухвалі суд першої інстанції.

Отже, не дотримання прокурором вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України при складанні обвинувального акту у даному кримінальному провадженні є обгрунтованим.

Крім того, дане провадження стосується ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Разом з тим, за змістом обвинувального акту є посилання на існування інших осіб, причетних до вчинення даного злочину з зазначенням їх прізвищ, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження у зв`язку із розшуком.

Тобто ці особи не набули статусу обвинувачених в сенсі ст. 42 КПК України, не є суб`єктами переслідування у даному провадженні, що не надавало прокурору можливості зазначати їх прізвища у обвинувальному акті та порушило принцип презумпції невинуватості.

Встановлені місцевим судом неконкретність пред`явленого обвинувачення та наявність певних суперечностей та , як наслідок, не дотримання вимог ст. 291 КПК України є такими, що знайшли підтвердження під час апеляційного перегляду.

В той же час наведені прокурором у апеляційній скарзі доводи є сумнівними та не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого суду, яке направлене на виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, та його здійснення у відповідності до загальних засад, зокрема передбачених ст. 9 КПК України, в першу чергу органами досудового розслідування і прокурором з тим, щоб в подальшому ці ж завдання належно могли бути виконані судом.
Наявність встановлених невідповідностей обвинувального акту вимогам кримінального процесуального закону передбачає відмову у задоволенні апеляційної скарги прокурора.

Разом з тим, повернення обвинувального акту з підстав відсутності відомостей про розмір шкоди та задля проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору, оскільки, відповідно до вимог ст. 223 КПК України, слідчі (розшукові) дії не можуть проводитися після закінчення строків досудового розслідування.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 лютого 2017 року про повернення прокурору обвинувального акту відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , обвинувачених за ч. 3 ст. 187 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4