В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав, наведених в клопотанні.
Заслухавши пояснення прокурора, вивчивши та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
Згідно з положеннями ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутись прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Досудовим розслідуванням встановлено, що власником квартири АДРЕСА_1 був ОСОБА_6 , який залиш заповіт від 28.10.2008 року, яким заповів ОСОБА_7 вказану квартиру. 21 липня 2011 року помирає ОСОБА_6 .
В подальшому ОСОБА_7 подає заяву до нотаріальної контори № 9 про відкриття спадкової справи № 709/2011 від 21.07.2011 року. Справу розпочато 11.08.2011 року.
В отриманні свідоцтва на спадщину за заповітом ОСОБА_6 ОСОБА_7 було відмовлено в зв`язку із тим, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 також подали заяви, як онуки спадкодавця, мотивуючи звернення тим, що вони в зв`язку із смертю свого батька (начебто сина ОСОБА_6 ОСОБА_8 ) є спадкоємцями першої черги, отже у видачі свідоцтва на спірну квартиру їм також було відмовлено. Підстава вбачається спір про право.
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подають позов до суду, однак їм було відмовлено у задоволені позову в зв`язку із відсутністю доказів родинних стосунків. Не погоджуючись із рішенням суду останні подають апеляційну скаргу із додатками в яких наявний підробний витяг з сільської ради с. Барахти Київської області Васильківського району на відповідний адвокатський запит ОСОБА_9 де чітко вбачається надання неправдивої інформації, оскільки було сфальшовані дані про прізвище їхнього покійного батька та реальну дату народження. Однак, суд визнає ОСОБА_4 та ОСОБА_5 онуками, а їхню покійну бабусю, яка ніколи не була ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , законною дружиною ОСОБА_6 , а реальну його дружину ОСОБА_12 , з якою він прожив у шлюбі 55 роки надуманим суб`єктом, що спростовується в даному випадку наданими до цих пояснень доказами.
Як вбачається із повного витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб 03.11.1948 року ОСОБА_11 вступає в шлюб вперше, у відомостях при сімейний стан зазначено, що у шлюбі не перебувала, в графі який раз вступає в шлюб зазначено, що вперше та також зазначено, що вона має одну дитину. А як вбачається із копій, завірених належним чином, господарських книг Барахтівської сільської ради в ОСОБА_11 дійсно був син ОСОБА_13 , 1943 року народження.
Судом не було з`ясовано, що ОСОБА_11 ніколи не одружувалась із ОСОБА_6 , отже ніколи не була ОСОБА_10 , у звязку з цим свідоцтво про народження ОСОБА_8 в якому зазначено матір`ю ОСОБА_14 підроблене, також не співпадають дати народження:
ОСОБА_13 , народжений в 1943 році, не зазначено дату його народження, невідомо,чи виписувалось на нього свідоцтво про народження, хто зазначений батьком та матір`ю даної особи та куди від подівся з 1955 року (часу отримання свідоцтва про народження ОСОБА_8 );
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , де зазначено ОСОБА_6 та ОСОБА_15 батьками дитини, однак, це свідоцтво про народження дитини видане повторно 09 грудня 1955 року, а перше начебто 21.04.1944 року та занесено в реєстр за № 30.
Отже, за вищезазначеним рішенням суду скасовується заповіт від ОСОБА_6 та ім`я ОСОБА_7 , а ОСОБА_5 та ОСОБА_4 визнаються онуками ОСОБА_6 .
Однак, як вбачається із матеріалів цивільної справи № 2-3232-1/09 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_16 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання недійним довіреностей та договору дарування квартири, визнання права власності на квартиру, скасування державної реєстрації він самостійно подав позов до суду про припинення шахрайських дій вказаних осіб.
Ще за життя ОСОБА_6 , звертається до ГУЮ у Київський області щодо підтвердження чи спростування факту народження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки з`ясувалось, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є власниками його квартири по договору-дарування та представляються його рідними онучками, а він це заперечував. Як вбачається із відповіді ГУЮ Київської області від 15.07.2008 року за № 4953-17-13-3.17 вони підтверджують відсутність актового запису про народження ОСОБА_8 за 1944 рік по с. Барахти Васильківського району Київської області.
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.11.2016 право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_4 (код НОМЕР_1 ) та ОСОБА_5 (код НОМЕР_2 ) на підставі заочного рішення Солом`янського районного суду м.Києва №2-2534-14 від 05.12.2014.
Прокурор зазначав, що на даний час оскаржуються вище зазначені рішення судів про визнання права власності за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а тому не обрання арешту на квартиру АДРЕСА_1 , може призвести до її перепродажу та завдання матеріальної шкоди ОСОБА_7 .
В зв`язку із зазначеним прокурор просив про задоволення клопотання, на що слід зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.
У ч. 3 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям ст. 98 КПК України.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України наявні підстави вважати, що не застосування заходів забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на вказану земельну ділянку у вигляді заборони користування, розпоряджання майном може призвести до зникнення, втрати, пошкодження, використання та передачі майна (земельної ділянки) чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
На підставі викладеного, а також зважаючи на те, що не застосування арешту майна може призвести до її перепродажу, враховуючи вимог ч. 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки прокурором було доведено, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні прокурора та може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звернувся із клопотанням про арешт майна.
В зв`язку із зазначеним слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість поданого клопотання та вважає за можливим подане клопотання задовольнити.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 172, 173, 372 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання задовольнити.
Ухвала про арешт майна виконується негайно.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.
Слідчий суддя ОСОБА_1