Справа № 589/1939/17
Провадження № 1-кс/589/602/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2017 р.
Слідчий суддя Шосткинського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_1 ,
з уучастю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка клопотання слідчого СВ Шосткинського відділу поліції ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 , погодженого прокурором Шосткинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
На розгляд слідчого судді надійшло клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Згідно змісту клопотання, СВ Шосткинського відділу поліції ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000378 відносно ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за наступних обставин.

21 березня 2017 року близько 13-00 год. ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне, з корисливих мотивів викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, під приводом надання медичної допомоги, проник до квартири АДРЕСА_1 , в якій мешкає ОСОБА_7 , де таємно, відволікаючи увагу потерпілого, викрав гроші в сумі 950 грн., які належать останньому, чим заподіяв ОСОБА_7 матеріальну шкоду на вказану суму. Після цього, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник та викраденими грошима розпорядився на власний розсуд.
Окрім того, 11.04.2017 близько 13-30 год. ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне, з корисливих мотивів викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, під приводом надання медичної допомоги, проник до квартири АДРЕСА_2 , в якій мешкає ОСОБА_8 , де таємно, відволікаючи увагу потерпілої, викрав гроші в сумі 700 грн., які належать останній, чим заподіяв ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вказану суму. Після цього, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник та викраденими грошима розпорядився на власний розсуд.
Крім того, 23 травня 2017 року близько 11-00 год. ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне, з корисливих мотивів викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, під приводом надання медичної допомоги, проник до квартири АДРЕСА_3 , в якій мешкає ОСОБА_9 , де таємно, відволікаючи увагу потерпілого, викрав гроші в сумі 16000 грн., які належать останньому, чим заподіяв останньому матеріальну шкоду на вказану суму. Після цього, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник та викраденими грошима розпорядився на власний розсуд.
Також 12 травня 2017 року ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне, з корисливих мотивів викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, під приводом надання медичної допомоги, проник до квартири АДРЕСА_4 , в якій мешкає ОСОБА_10 , де таємно, відволікаючи увагу потерпілої, викрав гроші в сумі 1400 грн., які належать останній, чим заподіяв ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вказану суму. Після цього, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник та викраденими грошима розпорядився на власний розсуд.
Посилаючись на зазначені обставини, на тяжкість та характер злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , дані про особу підозрюваного, який проживає та зареєстрований за межами міста Шостка та має паспорт громадянина України для виїзду за кордон, слідчий вважає, що у даному кримінальному провадженні існують ризики неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, а саме ризики: вчинення іншого злочину чи продовження злочину, у якому він підозрюється; незаконного впливу на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні; ухилення від органу досудового розслідування та суду. Тому, виходячи з зазначеного, просить застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор підтримав зазначене клопотання та просив його задовольнити.

Захисник підозрюваного та підозрюваний заперечувати проти задоволення клопотання, посилаючись на недоведеність ризиків такого ступеню, який би дозволяв застосування найсуворішого запобіжного заходу в межах зазначеного кримінального провадження, та просили застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. При цьому захисник просив слідчого суддю взяти до увагу ті обставини, що ОСОБА_4 раніше не судимий, позитивно характеризується, одружений та має на утриманні малолітню дитину, має постійне місце проживання та роботи. Крім того зазначив, що вважає не обґрунтованою підозру ОСОБА_4 у вчиненні крадіжки з кваліфікуючою ознакою «проникнення в житло», оскільки умисел підозрюваного на викрадення майна потерпілих виник уже під час перебування в житлі. Саме входження в житло підозрюваним було обумовлено його професійною діяльністю продажем медичних приладів.

Заслухавши думки учасників кримінального провадження, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
23 травня 2017 року та 24 травня 2017 року ОСОБА_4 в межах зазначених у клопотанні кримінальних проваджень повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України.

В цей же день ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

24 травня 2017 року слідчий звернуся до слідчого судді з вищезазначеним клопотання про застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вирішуючи питання про наявність правових підстав та доцільність застосування щодо ОСОБА_4 найсуворішого запобіжного заходу, слідчий суддя бере до уваги наступне.
Конвенціяпро захист прав людини та основоположних свобод (ст.5) втілює основоположне право людини на захист від свавільного втручання держави у її право на свободу. Тому, у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.
З цього правила випливають два природних наслідки: тягар доведення обставин, що свідчать на користь утримання під вартою, завжди несе сторона обвинувачення, а будь-які обставини, щодо доведеності яких або значення яких для вирішення питання про тримання під вартою або звільнення, залишається сумнів, мають тлумачитися на користь звільнення особи.
Роль слідчого судді при оцінці вказаних обставин полягає в перевірці істинних намірів та цілей, що стоять за позбавленням особи свободи, відповідності цих цілей та намірів вимогам закону, та, у випадку встановлення відсутності законних підстав для тримання особи під вартою, - прийняття рішення про звільнення особи з-під варти.
Така перевірка відбувається за правиламинаціонального законодавства, які міститься в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Так, виходячи з вищенаведених норм закону, насамперед слідчий суддя, вирішуючи питання про законність тримання особи під вартою, має вирішити питання, чи існують підстави для "розумної підозри" щодо причетності підозрюваного до вчинення злочину.
Відповідно до практики Європейського суду "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин (рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»).
Згідно ст. 177, 178 КПК України наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину повинна бути підтверджена вагомими доказами, які являють собою досить переконливі факти, що на підставі їх розумної оцінки дають підстави вважати причетність особи до вчинення злочину достатньо вірогідною.

При цьому слід мати на увазі, що випадки неправильної (завищеної) кваліфікації злочину є фактично не доведенням обґрунтованості підозри вчинення особою того злочину, в межах розслідування якого вноситься клопотання про застосування запобіжного заходу.

Як вбачається з матеріалів клопотання слідчого, ОСОБА_11 підозрюється у вчиненні крадіжки, поєднаної з проникненням в житло, тому його дії кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України.
З точки зору позиції Верховного Суду України, під проникненням до будь-якого приміщення слід розуміти фізичне входження, потрапляння до нього з метою заволодіння майном, що знаходиться в ньому
Вирішуючи питання про обґрунтованість підозри у вчиненні злочину з відповідною кваліфікуючою ознакою має бути з`ясовано, з якою метою особа опинилась у житлі та коли саме в неї виник умисел на заволодіння майном. Тобто, якщо суб`єкт злочину поставив собі за мету заволодіти майном певного виду (якості, значення тощо), місцезнаходження якого зумовлює вибір конкретного способу посягання, реалізація якого передбачає входження чи потрапляння в приміщення, незважаючи на режим доступу до нього (вільний/заборонений), то фізичне опинення в такому приміщенні з означеною ціллю є незаконним.
В протилежному ж випадку, а саме якщо суб`єкт злочину потрапив до приміщення раніше, чим у нього виник умисел на викрадення майна, така кваліфікуюча ознака злочину "як проникнення в житло" не може йому ставитися в провину.
Враховуючи зазначене, для доведення обгрунтованості висунутої особі підозри у вчиненні злочину, поєднаного з проникненням в житло, слідчий та прокурор мають надати суду вагомі докази того, що підозрюваний опинився у житлі саме з метою заволодіння майном.
Разом з тим, як вбачається з доданих до клопотання матеріалів, орган досудового розслідування, на переконання слідчого судді, у своєму розпорядженні немає будь-яких доказів, які б на даному етапі розслідування переконували суд в тому, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні крадіжки за наявності такої кваліфікуючої ознаки, як проникнення в житло.

Будь-яких даних проте, що ОСОБА_4 проникав в квартири потерпілих саме з метою викрадення їх майна не навів в судовому засіданні і прокурор.

При цьому як зазначає сам підозрюваний та його захисник, ОСОБА_4 займається підприємницькою діляьністю, що пов`язана з продажем медичних пристроїв, а тому ОСОБА_4 постійно відвідує житло осіб, яким має намір продати певні медичні послуги та пристрої. Зокрема, в конкретних випадках, підозрюваний зазначає, що зайшов до потерпілих в житло з метою продажу товарів та послуг, а умисел на викрадення грошових коштів у нього виник вже будучи в середі житла кожного із потерпілих.

Отже, твердження слідчого та прокурора, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні крадіжки, поєднаної з проникненням у житло, залишись не обґрунтованими.

В межах зазначеного кримінального провадження на даному етапі його розслідування слідчий суддя вбачає обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 крадіжки грошових коштів потерпілих за відсутності вищезазначеної кваліфікуючої ознаки, що підтверджується даними, які містяться у протоколах допитів потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 ; протоколах пред`явлення особи для впізнання потерпілим: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 ; протоколах пред`явлення особи для впізнання свідку ОСОБА_12 ; протоколі огляду місця події від 23.05.2017; протоколах допитів свідків: ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ; протоколі допиту підозрюваного ОСОБА_4 .

Крім того, не заперечуються обґрунтованість підозри в цій частині і самим підозрюваним та його захисником.

Виходчи з ззначеного, слідчий суддя бере до уваге те, що відповідно до вимог ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований щодо раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено покарання понад п`ять років. В свою чергу ч.1 та ч. 2 ст. 185 КК України такого покарання не передбачають.

Наступною обов`язковою, передбаченою ст. 177, 183, КПК України, підставою застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність ризиків неналежної процесуальної поведінки, яким не може запобігти більш м`який запобіжний захід.
Виходячи зі змісту вказаних норм закону, а також практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
Висновки слідчого та прокурора у клопотанні щодо наявності ризиків мають бути належно обґрунтовані, зроблені за результатами сукупного аналізу характеру злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців, стану здоров`я, матеріального стану), поведінки під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), способу життя взагалі, способу самозабезпечення.

Обґрунтування неможливості запобігти ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, також повинна бути обумовлена достатніми даними. Достатні дані при цьому повинні бути не уявними або ж припустимими, а конкретними, визначеними, необхідними, підтвердженими відповідними доказами.
Проте, вказані вимоги закону залишилися поза увагою слідчого та прокурора.
Як зазначив прокурор у судовому засіданні, а слідчий у клопотанні, у даному кримінальному провадженні, на їх думку, наявні ризики того, що ОСОБА_4 може: вчинити інший злочину чи продовжити злочин, у якому він підозрюється; незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні; ухилитися органу досудового розслідування та суду.

Разом з тим, такі висновки залишись належним чином не обґрунтовані.

Так, слідчий та прокурор зазначаються, що підозрюваний може впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні.
Однак, наявність зазначеного ризику завжди повинна бути підтверджена даними, що чітко вказують на психологічний чи то фізичний тиск на потерпілого і джерело такого доказу повинно бути безумовним.
В своєму рішенні «Москаленко проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що ризик того, що заявник примушуватиме свідків давати неправдиві показання має вимірюватися наявністю достатніх підтверджуючих даних.
Висновки ж у клопотанні щодо можливого впливу підозрюваного на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні жодним чином не вмотивовані.
Так само залишились належним чином не обґрунтовані і ризики вчинення підозрюваним нового злочину чи продовження вчинення того самого злочину.
Посилання ж слідчого у клопотанні, а прокурора у судовому засіданні, на те, що ризики підтверджує тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , та обставини вчинення цього злочину, не є достатніми даними, які б свідчили про виключність підстав для тривалого обмеження свободи підозрюваного, оскільки тяжкість злочину та обставини його вчинення при визначенні ступеню ризиків мають оцінюватися в сукупності з іншими конкретними, визначеними, необхідними, підтвердженими даними про спроби підозрюваного вчиняти дії, спрямовані на протидію досудовому розслідуванню.
Обґрунтовуючи ризик ухилення від слідства та суду, слідчий зазначив те, що підозрюваний зареєстрований за межами міста Шостка та має паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Проте слідчий суддя вважає, що вказані обставини, хоча і існують, однак таким ризикам може дієво запобігти інший більш м`який запобіжний захід. При цьому необхідно вказати, що обґрунтування неможливості забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків шляхом застосування більш м`яких альтернативних запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, взагалі залишилось поза увагою слідчого та прокурора.
В цьому контексті слідчий суддя зазначає, що як і ст. 178 КПК України, Комітет міністрів Ради Європи у своїх Рекомендаціях R (80) 11 (прийнятих представниками міністра 27 червня 1980 р.) говорить, що при вирішенні питання про застосування певного виду запобіжного заходу, судовий орган також повинен брати до уваги характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи і, зокрема, його зв`язки з суспільством, оскільки зазначені дані суттєвим чином впливають на визначення ступеню ризиків у кримінальному провадженні.

Як вбачається з матеріалів клопотання, підозрюваний з негативної сторони не характеризується, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, негативної репутації немає, має постійне місце проживання, одружений, працює, має на утриманні малолітню дитину.

Також слід взяти до уваги, що шкода, у нанесенні якої підозрюються ОСОБА_4 , залишилась не відшкодована лише частково, та в грошовому еквіваленті складає близько 2500 грн, а тому перебуваючи на волі у підозрюваного будуть всі можливості вжити заходів по відшкодуванню шкоди потерпілим в повному обсязі.

Таким чином, постановляючи ухвалу за наслідками розгляду клопотання, слідчий суддя враховує, що в ньому відсутнє належне обґрунтування підстав для втручання у право ОСОБА_4 на свободу, шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та враховує те, що Європейський суд з прав людини та ст. 9 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права зазначають, що існує презумпція на користь звільнення особи з-під варти, тобто, утримання під вартою осіб, які чекають судового розгляду, не повинно бути загальним правилом і, коли відсутні конкретні дані, які б дозволяли дійти ґрунтованого висновку, що особа з великою ймовірністю вчинить дії, передбачені ст.177 КПК України, слід вважати, що такі ризики взагалі відсутні, або є настільки мінімальними, що не дають виключних підстав для застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Отже, на підставі викладеного слідчий суддя вважає, що слід відмовити застосуванні щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки на переконання суду, у даному кримінальному провадженні з урахуванням вищевикладеного існує незначний ступінь ризиків з боку підозрюваного перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, однак таким ризикам, може дієво запобігти інший запобіжний захід, який не є виключним за своєю суворістю.
Адекватним та ефективним механізмом у цій справі буде запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на певний період доби.
Відповідно, виходячи з вищезазначеного, клопотання слідчого підлягає задоволенню частково.
Керуючись ст. 176-178, 183, 181, 194, 376 КПК України слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ Шосткинського відділу поліції ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 , погодженого прокурором Шосткинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити частково.
Відмовити у застосуванні відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на певний період доби, заборонивши йому залишати місце проживання, а саме: АДРЕСА_5 , з 19 год. 00 хв. по 08 год. 00 хв. наступної доби.
Зобов`язати підозрюваного з`являтися за кожною вимогою слідчого, прокурора, слідчого судді чи іншого органу державної влади протягом дії запобіжного заходу.
На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора у кримінальному провадженні із встановленою ними періодичністю; повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання, роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти звільнити в залі суду.
Зобов`язати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після звільнення з-під варти негайно прибути до місця свого проживання.
Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ст. 181 КПК України працівники органу поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.
Строк дії ухвали визначити до 23 липня 2017 року.
Копію ухвали для виконання передати до органу поліції за місцем проживання підозрюваного.

Слідчий суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_1