АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 629/4499/16-к Головуючий суддя 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/790/1919/16 Суддя доповідач: ОСОБА_2
Категорія: в порядку КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«01» грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді суддів за участю: прокурора при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 17 листопада 2016 року про задоволення клопотання слідчого СВ Лозівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 про накладення арешту на автомобіль,
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 17 листопада 2016 року задоволено клопотання слідчого СВ Лозівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 . Накладено арешт на автомобіль «Toyota Corolla», державний номерний знак НОМЕР_1 , сірого кольору, номер кузову НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_7 , шляхом заборони відчуження у будь-який спосіб та розпорядження даним транспортним засобом, який передано на зберігання до Лозівського ВП ГУНП в Харківській області за адресою: Харківська область, м. Лозова, вул. Ярослава Мудрого, 7.
З вищевказаного клопотання слідчого вбачається, що 14 листопада 2016 року в ході проведення слідчих дій, використовуючи автомобіль «Toyota Corolla», державний номерний знак НОМЕР_1 , сірого кольору, номер кузову НОМЕР_2 (далі - автомобіль), під керуванням ОСОБА_9 , з метою перешкоджання проведенню слідчих дій, здійснено наїзд на працівника спецпідрозділу «КОРД» ОСОБА_10 , спричинивши йому тілесні ушкодження.
В ході огляду місця події було вилучено вказаний автомобіль, виявлено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, відповідно до якого власником автомобілю є ОСОБА_7 .
Зважаючи на те, що автомобіль визнано речовим доказом, має істотне значення для проведення досудового розслідування, 15 листопада 2016 року призначено експертизу його технічного стану для встановлення його справності, та з метою об`єктивного проведення експертизи, слідчий просив суд накласти арешт на даний транспортний засіб, заборонити ОСОБА_7 можливість відчуження та розпорядження даним автомобілем.
Не погодившись з вищевказаної ухвалою слідчого судді ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання про накладення арешту на автомобіль відмовити та повернути його власнику, витрати, пов`язані зі зберіганням на спеціальному майданчику віднести на рахунок ГУ НП у Харківській області. Посилається на неповне дослідження обставин, що мають істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, порушення вимог кримінального процесуального закону. Органом досудового розслідування не доведено існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення. Рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод, оскільки обмеження права власності було здійснено з порушенням закону, суд першої інстанції, як суб`єкт, що ініціює таке обмеження, не обґрунтував висновки нормами закону. Неправильно надано оцінку доказу, який підтверджує факт відсутності в діях ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення.

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надала заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, апеляційну скаргу підтримує.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, дослідивши викладені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали судової справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про задоволення вищевказаного клопотання про накладення арешту на автомобіль, слідчий суддя виходив з обґрунтованості підозри та того, що автомобіль є об`єктом, який зберіг на собі сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зважаючи на що, автомобіль відповідає критеріям, визначеним в ст. 98 КПК України. Зважаючи на що, накладення арешту на автомобіль є необхідним з метою збереження речових доказів.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, зважаючи на наступне.
Під час розгляду матеріалів кримінального провадження встановлено, що 14 листопада 2016 року в ЄРДР внесене кримінальне провадження за № 0003049, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України (аркуші м.с.п. 5).
14 листопада 2016 року за результатами проведення огляду місця події виявлено та вилучено автомобіль «Toyota Corolla», державний номерний знак НОМЕР_1 , сірого кольору, номер кузову НОМЕР_2 .
Постановою слідчого Лозівського ВП ГУНП в Харківській області від 14 листопада 2016 року за даним кримінальним провадженням призначено автотехнічну експертизу. На вирішення експертів поставлені питання: «Який технічний стан робочої гальмівної системи, рульового керування та ходової частини автомобіля? Якщо мається несправність вказаних систем автомобіля, то коли вона виникла в результаті наїзду на співробітника або вона існувала до пригоди? Чи мав можливість водій автомобіля виявити несправність до наїзду на співробітника спецпідрозділу «Корд»?». (аркуш м.с.п. 29).
Постановою слідчого Лозівського ВП ГУНП в Харківській області вищевказаний автомобіль визнано речовим доказом по кримінальному провадженню № 0003049 від 14 листопада 2016 року та залишено на штраф-майданчику Лозівського ВП (аркуш м.с.п. 32).
В апеляційній скарзі ОСОБА_7 посилалися на необґрунтованість пред`явленої підозри.
З огляду на те, що поняття "обґрунтована підозра" не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", колегія суддів вважає необхідним враховувати позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої "термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182).

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується показаннями потерпілого та свідків, відображеними в протоколах допитів.

У розумінні положень ст. 131, ч.2 ст.170 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який застосовується з метою дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, окрім іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених п.1 ч.2 ст.170 КПК України).

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч.2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що автомобіль, в розуміння ст. 98 КПК України, є знаряддям вчинення злочину.
Знаряддями вчинення злочину виступають ті предмети, використовуючи які особа вчиняє фізичний вплив на матеріальні об`єкти.
Вищевказаний автомобіль був знаряддям вчинення кримінального злочину, та міг зберегти на собі сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту спричинення працівнику правоохоронних органів ОСОБА_10 тілесних ушкоджень чи обставин, що підлягають встановленню під час кримінального провадження.

Клопотання органу досудового розслідування містить обґрунтовані доводи щодо накладення арешту з підстав необхідності проведення автотехнічної експертизи, з метою встановлення наявності пошкоджень автомобілю та причин їх виникнення.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод та вважає, що обмеження права власності було здійснено з дотриманням норм закону та постановленням законного та обґрунтованого судового рішення.

Доводи апеляційної скарги щодо оцінки відеозапису, як доказу відсутності в діях ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України, на даній стадії досудового розслідування не можуть бути розцінені в якості таких, що свідчать про необґрунтованість ухвали суду першої інстанції, якою накладено арешт на вищевказане нерухоме майно та наявність підстав для скасування цього арешту.
Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку щодо наявності правових підстав для задоволення клопотання органу досудового розслідування та накладення арешту автомобіль «Toyota Corolla», державний номерний знак НОМЕР_1 , сірого кольору, номер кузову НОМЕР_2 .

Потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою попередження негативних наслідків, які можуть перешкодити всебічному та повному проведенню досудового розслідування.

Підстав для сумніву в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, колегія суддів не вбачає. Будь-які негативні наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження відсутні.

Порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, у судовому провадженні не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 17 листопада 2016 року законною та обґрунтованою, підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги не вбачає.

Керуючись ст.ст. 392, 404, ч.3 ст. 407, ст.ст. 418, 419, 422, 423, ч.4 ст. 424 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 17 листопада 2016 року про задоволення клопотання слідчого СВ Лозівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 про накладення арешту на автомобіль «Toyota Corolla», державний номерний знак НОМЕР_1 , сірого кольору, номер кузову НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її постановлення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до ч.4 ст. 424 КПК України.

Головуючий суддя: Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4