АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 184/155/17 Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/259/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11травня 2017р. м.Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у м.Кривому Розі кримінальне провадження, внесене 29.10.2016р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001031 відносно:
ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Дніпропетровськ, зареєстрованого

та мешкаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-22.08.2003р. Орджонікідзевським міським судом

за ч.3 ст185 КК України до покарання у виді позбавлення волі

строком на 3р., із застосуванням ст.ст.75, 104 КК України,

звільненого від відбування покарання з випробуваням тстроком на 2р.;

-20.10.2003р. Орджонікідзевським міським судом

за ч.2 ст.185, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі

строком на 3р., із застосуванням ст.ст.75, 104 КК України, звільненого

від відбування покарання з випробуванням строком на 2р.;

-26.10.2004р. у Орджонікідзевським міським судом

за ч.3 ст185, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі

строком на 4р., із застосуванням ст.ст.75, 104 КК України звільненого

з випробуванням строком на 2р.;

-07.02.2006р. Орджонікідзевським міським судом

за ч.2 ст.185 ч.2 КК України до покарання у виді позбавлення волі

строком на 2р., на підставі ч.4 ст.71 КК України за сукупністю вироків

остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі

строком на 4р. 3міс.;

-29.12.2009р. Орджонікідзевським міським судом

за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення

волі строком на 4р.

28.12.2013р. звільненого з Синельниковської ВК №94

по відбуттю строку покарання.

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 7 лютого 2017р.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
потерпілий ОСОБА_8
обвинувачений ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 7 лютого 2017р. ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у виді арешту строком на 4 міс.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 задоволено у повному обсязі.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_8 матеріальні збитки в розмірі 20100грн.
Речові докази та процесуальні витрати у справі відсутні.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, за наступних обставин.
29.10.2016р., приблизно о 00.40 год., ОСОБА_6 , проходячи біля будинку №59 по вул.Центральна м.Покров Дніпропетровської області, побачив жіночу сумку, яка лежала на землі, піднявши та оглянувши яку, серед іншого майна, виявив пластикові картки КБ «ПРИВАТБАНК» за № НОМЕР_1 та за № НОМЕР_2 , що належать ОСОБА_8 , а також мобільний телефон, оглянувши якій він знайшов там запис схожий на пароль до пластикових карток, після чого у нього виник злочинний намір спрямований на таємне викрадення грошей з вище вказаних пластикових карток.

Реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 , того ж дня, близько 01.05 год. прибув до банкомату розташованому біля відділення КБ «ПРИВАТБАНК» по вул.Центральна, 39 в м.Покров Дніпропетровської області, де продовжуючи свої злочинні дії, усвідомлюючи їх суспільно небезпечний характер, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, повторно, таємно, умисно, із корисливих спонукань викрав грошові кошти в сумі 20 000 грн. з картки КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_1 та в сумі 100 грн. з картки КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_2 , які належать потерпілому ОСОБА_8 , шляхом зняття готівки за допомогою вищевказаного банкомату.

Після цього, ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись в подальшому викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальний збиток на загальну суму 20100 грн.

Прокурор, в апеляційній скарзі, просить скасувати вирок суду, в частині призначеного ОСОБА_6 покарання, у звязку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок його мякості та ухвалити новий вирок, яким визнати, обвинуваченого ОСОБА_6 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3р.
В іншій частині вирок суду залишити без змін.
Прокурор, обґрунтовуючи апеляційну скаргу вказує, що суд першої інстанції призначив обвинуваченому м`яке покарання, яке не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та його особі, оскільки суд першої інстанції не в повній мірі врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченим злочину, неналежно оцінив фактично встановлені в судовому засіданні обставини поведінки ОСОБА_6 після вчинення злочину.
Прокурор вважає, що суд першої інстанції не врахував, що обвинувачений не з`явився із зізнанням до правоохоронних органів після вчинення злочину, а через певний проміжок часу був встановлений працівниками поліції за допомогою фотофіксації банкомату, не відшкодував завдані потерпілому збитки, не вжив заходів для працевлаштування, що дало б йому змогу отримувати заробітну плату та відшкодовувати потерпілому збитки.
Крім того, прокурор вказує на те, що ОСОБА_6 п`ять разів був засуджений за вчинення корисливих злочинів, і кожного разу, суд призначав йому мінімальне покарання або звільняв його від відбування покарання з випробуванням, крім того, обвинувачений відбував покарання в місцях позбавлення волі, і навіть це не сприяло в повній мірі його виправленню, тому на його думку таке м`яке покарання є недостатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Прокурор звертає увагу на те, що у вироку, суд першої інстанції не навів переконливих доказів стосовно того, що саме таке покарання, як арешт строком на 4міс. є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
На думку прокурора зазначені ним обставини дають підстави вважати, що призначене ОСОБА_6 покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його м`якість.
Прокурор, в судовому засіданні при апеляційному розгляді, підтримала апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, просила скасувати вирок суду першої інстанції, в частині призначеного ОСОБА_6 покарання та ухвалити новий вирок, яким визнати, обвинуваченого ОСОБА_6 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3р.
В іншій частині вирок суду залишити без змін.
Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні апеляційної інстанції, заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просив обвинуваченого ОСОБА_6 не позбавляти волі.
Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні, при апеляційному розгляді, заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просив вирок суду першої інстанції відносно нього, залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, прослухавши технічний запис судового засідання в порядку підготовки справи до апеляційного розгляду, та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції скасуванню в частині призначеного покарання, з ухваленням свого вироку, виходячи з наступних підстав.
Суд першої інстанції розглянув кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , в порядку ч.3 ст.349 КПК України.
Згідно з вимогами ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Колегія суддів, перевіривши доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі, та зіставивши їх з доказами, дослідженими і наведеними у вироку суду, вважає їх обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню.
Підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції, відповідно до ч.2 ст.409 КПК України може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Згідно ст.414 КПК України, не відповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.
Колегія суддів, перевіряючи доводи прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, прослухавши технічний запис судового засідання, встановила, що суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому покарання не врахував вимоги ст.ст.50, 65 КК України і не взяв до уваги Постанову Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003р. №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначивши ОСОБА_6 покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості скоєного.
У п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003р. №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», звернуто увагу на те, що відповідно до п.1 ст.65 КК України, суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, з урахуванням ступеню тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу, а також враховувати чи щиро розкаялись у вчиненому злочині, чи активно сприяли розкриттю злочину, чи відшкодували завдані збитки тощо.
Суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді арешту, яке є найбільш м`яким видом покарання, встановленим в санкції ч.2 ст.185 КК України, строком на 4 міс., зазначив у вироку обставини щодо скоєного злочину та ступеню тяжкості вчиненого злочину, однак на думку колегії суддів, не в повній мірі врахував особу винного, а лише формально перелічив його характеризуючи данні, про те, що обвинувачений неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, новий корисливий злочин вчинив, маючи непогашену у встановленому законом порядку судимість, позитивно характеризується за місцем мешкання, одружений, має на утриманні малолітню дитину, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, намагався на стадії досудового слідства добровільно відшкодовувати потерпілому завдані збитки, обставиною, яка пом`якшує покарання, суд, відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України, визнав щире каяття обвинуваченого у вчиненому злочині.
Колегія суддів погоджується з думкою прокурора, що суд першої інстанції, ухвалив вирок відносно ОСОБА_6 з порушенням вимог ст.ст.50, 65 КК України, оскільки призначив обвинуваченому м`яке покарання, тому, виходячи з норм ст.414, п.2 ч.1 ст.420 КПК України, рішення суду, в частині призначеного покарання підлягає скасуванню та ухваленню свого вироку у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Колегія суддів, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, керуючись ст.50, 65 КК України, враховує, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, його особу, те, що він раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, новий умисний корисливий злочин вчинив, маючи не зняту і не погашену у встановленні законом строки судимість (ар.пр.26 т.2), завдані потерпілому збитки в розмірі 20100грн. відшкодував частково, у розмірі 1000 грн. під час розгляду апеляційної скарги в суді, не працює, позитивно характеризується за місцем мешкання (ар.пр.30, т.2), те, що, під наглядом у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (ар.пр.28, т.2), має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ар.пр.31, т.2).
Обставинами, що пом`якшують покарання колегія суддів, згідно ст.66 КК України визнає щире каяття, обставини, які відповідно до ст.67 КК України, обтяжують покарання, колегія суддів не знаходить.
Враховуючи вище зазначені обставини, кожну окремо і в їх сукупності, колегія суддів, вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, в межах, встановлених в санкції ч.2 ст.185 КК.
В іншій частині залишити вирок без змін.
Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 414, п.2 ч.1 ст.420, 374 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - задовольнити повністю.
Вирок Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 7 лютого 2017р., яким ОСОБА_6 визнано винним і засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, в частині призначеного покарання - скасувати.
Призначити ОСОБА_6 , покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3р.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді особистого зобов`язання, залишити без змін до дня виконання вироку в порядку ст.ст.534, 535 КПК України.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
У відповідності до вимог ч.6 ст.376 КПК України, копію вироку негайно вручити засудженому ОСОБА_6 та прокурору.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4