УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" серпня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання начальника Дніпровського РС Київського МВ з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції про звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із закінченням іспитового строку випробування,
Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 02.09.2015 особу в інтересах якої подано клопотання визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначено покарання у виді позбавленняволі на строк 2 роки та із застосуванням ст. 75 вказаного Кодексу звільнено від відбування цього покарання з іспитовим строком на 1 рік з покладенням зобов`язань з числа передбачених ст. 76 КК України.

На цей час, до суду надійшло клопотання заявника про звільнення засудженого від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку та обґрунтоване наявністю передумов регламентованих ст. 78 КК України та ч. 2 ст. 165 КВК України.

У судове засідання сторони будучи повідомленими про день та час розгляду клопотання (подання), згідно вимог ст. 135 КПК України, не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, однак суд, враховуючи положення абз. 2 ч. 5 ст. 539 цього Кодексу, вважає за можливе провести судовий розгляд провадження у їх відсутність та вивчивши наявні матеріали, приходить до наступного.

Статтею 78 КК України регламентовано, що після закінчення іспитового строку, засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного покарання.

Вимогами ч. 2 ст. 165 КВК України передбачено, що після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

У той же час, з матеріалів особової справи засудженого слідує, що вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 09.02.2017 особу в інтересах якої подано клопотання визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді позбавленняволі на строк 3 роки та із застосуванням ст. 75 вказаного Кодексу звільнено від відбування цього покарання з іспитовим строком на 2 роки з покладенням зобов`язань з числа передбачених ст. 76 КК України.

При цьому, судовим рішенням від 09.02.2017 питання окремого виконання вироку від 02.09.2015 не вирішувалося, остаточне покарання у порядку ст.ст.70, 71 КК України не визначалося.

У той же час, згідно п.п. 10-11 ППВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» 24.10.2003 N 7 роз`яснено, що у разі засудження особи за злочин, вчинений у період іспитового строку за попереднім вироком, визначеним у порядку статей 75, 79, 104 КК ( 2341-14 ), та призначення покарання, яке згідно з частиною 3 статті 72 КК ( 2341-14 ) за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає, суд, незважаючи на це, має застосувати вимоги статті 71 КК ( 2341-14 ) і визначити за сукупністю вироків таке остаточне покарання, яке має бути більшим як від покарання, призначеного за новий злочин, так і від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. У такому випадку суд визначає остаточне покарання у виді сукупності невідбутої частини покарання за попереднім вироком та покарання за новим вироком, ухваливши рішення про їх самостійне виконання. У випадках вчинення особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, нового злочину після закінчення іспитового строку суди повинні долучати до справи копію судового рішення про звільнення засудженого від призначеного покарання або про направлення його для відбування останнього. Якщо таке рішення не ухвалювалося, суд при розгляді справи про новий злочин не вправі призначати покарання за сукупністю вироків.

Питання у порядку ст. 537 КПК України питання про виконання вироків окремо не вирішувалося, хоча саме згідно даної правової норми має бути врегульоване.

До вирішення цього питання у порядку ст.. 537 КПК України підстави для звільнення сооби від відбування покарання відсутні.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене суд вважає, що клопотання заявника, на цей час, як сумнівне задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 78 КК України, ст. 165 КВК України, ст.ст. 369-372, 376, 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :
У задоволенні клопотання начальника Дніпровського РС Київського МВ з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції про звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із закінченням іспитового строку випробування, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва протягом 7 днів з дня її оголошення.
С у д д я : ОСОБА_1