Справа № 733/308/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/773/2017
Категорія - ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 липня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000058, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ічнянського районного суду Чернігівської області від 30 травня 2017 року, щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, перебуваючого у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, маючого на утриманні неповнолітню дитину, раніше судимого: 29 січня 2014 року Ічняняський районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185, ст.. 69 КК України до 2 років позбавлення волі, звільненого умовно-достроково 26 грудня 2015 року на 5 місяців 24 дні, строк якого відбутий повністю,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Ічнянського районного суду Чернігівської області від 30 травня 2017 року ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Не погоджуючись з вироком суду обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичних обставин справи, просить змінити його призначивши більш м`який вид покарання.

Обґрунтовуючи свої вимоги, викладені в апеляційній скарзі, вважає, що для призначення йому покарання із застосуванням норм ст. 69 КК України є всі підстави, оскільки наявні обставини, що пом`якшують покарання, зокрема: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, до яких також слід віднести і повернення викрадених речей власнику, наявність на утриманні неповнолітньої дитини та матері, яка внаслідок хворобливості потребує допомоги, стан його здоров`я.

Суд першої інстанції встановив, що 17 січня 2017 року, приблизно о 20 год. 00 хв. ОСОБА_7 діючи повторно, прибув до літної кухні дачного господарства ОСОБА_8 в АДРЕСА_1 . Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його наслідки та бажаючи їх настання у вигляді матеріальної шкоди, ОСОБА_7 за допомогою сили рук зірвав навісний замок та проник до приміщення літньої кухні через вхідні двері, звідки викрав плиту пічну чавунну камфорну, двоє топочних чавунних дверцят та сталевий кутник розміром 50х50 мм довжиною 1, 8 м. які продав ОСОБА_9 , який був не обізнаний про походження викраденого майна, чим завдав матеріальних збитків потерпілій на загальну суму 776 грн. 69 коп.

17 січня 2017 року, у темний час доби, ОСОБА_7 діючи повторно, прибув до літньої кухні дачного господарства ОСОБА_8 в АДРЕСА_1 . Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його наслідки та бажаючи їх настання у вигляді матеріальної шкоди, ОСОБА_7 , за допомогою сили рук зірвав навісний замок та проник до приміщення літньої кухні через вхідні двері, звідки викав чавунні дверцята піддувала, металеву клапанну кришку до двигуна автомобіля ВАЗ та головку двигуна автомобіля ВАЗ. У подальшому викрадене майно продав ОСОБА_9 , який був необізнаний про походження викраденого майна, чим завдав матеріальних збитків потерпілій на загальну суму 2 577 грн. 92 коп.

Таким чином ОСОБА_7 своїми злочинними діями завдав потерпілій ОСОБА_8 матеріальних збитків на загальну суму 3 354 грн. 61 коп.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який заперечив проти задоволення вимог викладених в апеляційній скарзі обвинуваченого та просив рішення місцевого суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції розглянув провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України. Учасники кримінального провадження не заперечували проти такого розгляду, їм було з достатньою повнотою роз`яснено суть та наслідки розгляду кримінального провадження у скороченому порядку, тому суд обґрунтовано визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім показань обвинуваченого та дослідження даних про його особу.

Висновки суду, щодо фактичних обставин вчинення злочину, що зазначені у вироку та кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України у апеляційній скарзі обвинуваченого не оспорюються, а тому, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, ці обставини в апеляційному порядку не перевіряються.

Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, ОСОБА_7 призначено покарання за таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднано з проникненням у приміщення, вчиненій повторно, у виді позбавлення волі на строк 3 роки. При цьому належить взяти до уваги те, що суд мотивував таке рішення не лише ступенем тяжкості вчиненого злочину, але при цьому визнав та врахував обставини, що пом`якшують покарання за вчинення кримінального правопорушення, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Апеляційні доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , про зайву суворість призначеного остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, за вчинення таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у приміщення вчиненого повторно, тобто умисного тяжкого злочину, та пов`язане з цим апеляційне прохання щодо зміни вироку, шляхом можливості перейти до іншого більш м`якого виду основного покарання не пов`язаного з позбавленням волі, на думку колегії суддів - є безпідставними.

Згідно апеляційних доводів, суд першої інстанції призначив занадто суворе покарання, при цьому не достатньо врахував при призначені покарання те, що він визнав вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, щиро розкаявся, допомагав у розкритті злочину під час досудового розслідування, повернув потерпілій викрадені речі, має на утриманні неповнолітню дитину та матір, яка через хворобливий стан здоров`я потребує допомоги та поганий стан його здоров`я.

Разом з цим, на думку колегії суддів, зазначені апеляційні доводи обвинуваченого, не можуть вважатися обставинами, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, та судом першої інстанції вони належно враховані при призначенні покарання, про що свідчить зміст відомостей та висновків суду, наведених ним у мотивувальній частині вироку.

Будь-яких нових даних обвинуваченим ОСОБА_7 при апеляційному розгляді не надавалось.

Таким чином, апеляційне прохання ОСОБА_7 про зміну вироку шляхом пом`якшення призначеного покарання на підставі норм КК України, з урахуванням наведених апелянтом доводів, належить вважати безпідставними, оскільки воно має суто суб`єктивний характер.

Твердження у апеляційній скарзі обвинуваченого, що призначене судом першої інстанції покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки є занадто суворим, колегія суддів вважає необґрунтованим і дійшла висновку про те, що при призначені цього покарання, суд у повній мірі дотримався вимог кримінального закону, призначивши покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції ч. 3 ст.185 КК України, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також дослідивши дані про особу обвинуваченого та об`єктивно встановивши, що, він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, його сімейний, майновий та стан здоров`я, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, негативну характеристику за місцем проживання, при цьому було враховано обставини, що пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання.

З огляду на викладене, при апеляційному перегляді кримінального провадження не встановлено достатніх підстав для застосування норм ст. 69, 69-1, 75 КК України, або пом`якшення покарання в інший спосіб, тобто в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України з альтернативними видами покарань.

Таким чином, призначене судом першої інстанції покарання у такий спосіб, як це зазначено у вироку, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому відповідає вимогам ст. 65 КК України, оскільки за своїм видом і розміром є справедливим, через що підстав для зміни вироку за доводами обвинуваченого про зайву суворість покарання, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 412, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Ічнянського районного суду Чернігівської області від 30 травня 2017 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Згідно ч. 4 ст. 532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4