Справа № 167/284/17 Провадження №11-кп/773/307/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст. 286 КК УкраїниДоповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 липня 2017 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000455 від 07.11.2016 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні начальника Рожищенського відділу Маневицької місцевої прокуратури ОСОБА_10 на вирок Рожищенського районного суду Волинської області від 28.03.2017 щодо ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В :
Даним вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, непрацюючий, одружений, раніше не судимий, -

засуджений за ч.1 ст.286 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 200 (двісті) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Вироком вирішено долю судових витрат та речових доказів.

Згідно з вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним у тому, що він 06 листопада 2016 року близько 19 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в порушення вимог п. 2.1 (а, б) Правил дорожнього руху, не маючи при собі посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, керуючи технічно-справним автомобілем марки «Audi А 100 С4», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись зі швидкістю 80 км/год. в с.Кременець Рожищенського району Волинської області по проїзній частині вул.Рожищенської в напрямку виїзду на автодорогу М-19 Доманово-Ковель-Чернівці-Тереблече, в районі будинку № 2, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, у темну пору доби не був особливо уважним в умовах недостатньої видимості, не вибрав в установлених межах безпечної швидкості, щоб мати змогу постійно контролювати та безпечно керувати транспортним засобом, з моменту виникнення небезпеки для руху не вжив своєчасних заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки керованого ним транспортного засобу, внаслідок чого не виявив перешкоду, яку об`єктивно був спроможний виявити та допустив зіткнення з гужовою підводою, яка рухалась в попутному напрямку, під керуванням ОСОБА_9 ..

В результаті ДТП водій гужової підводи ОСОБА_9 відповідно до висновку судово-медичного експерта № 68 від 19.01.2017 отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Як зазначено у вироку суду, порушення ОСОБА_8 вимог п.п.2.3, 2.9 (а), 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням наслідків, та згідно з висновком інженернотранспортної експертизи №43 від 16.02.2017 ОСОБА_8 при виконанні п.12.3, 12.4 Правил дорожнього руху мав би технічну можливість уникнути зіткнення з гужовою підводою під керуванням ОСОБА_9 , тобто повинен був у населеному пункті керувати транспортним засобом зі швидкістю не більшою ніж 60 км/год., і з моменту виявлення гужової підводи, яка рухалась у попутному напрямку вжити заходів для зменшення швидкості до швидкості руху гужової підводи або безпечно для інших учасників руху здійснити її обгін.

У своїй апеляційній скарзі прокурор просить вирок щодо ОСОБА_8 скасувати у зв`язку з невірним застосуванням кримінального процесуального законодавства, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Просить ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, виключивши з обвинувачення порушення положень Правил дорожнього руху, які не перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням наслідків злочину, вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння як обтяжуючу покарання обставину, та призначити йому додаткове покарання у виді 2 (двох) років позбавлення права керувати транспортними засобами. Зокрема, стверджує, що висновки суду про наявність прямого причинного зв`язку з наслідками злочину заподіяння середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 внаслідок порушення ОСОБА_8 п. 2.1 а), 2.1.б) Правил дорожнього руху, що полягають у обов`язку водіїв мати посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії та талон, що додається до посвідчення , а також реєстраційний документ на транспортний засіб, не ґрунтуються на вимогах закону та не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Таким чином, недотримання ОСОБА_8 вказаних положень Правил дорожнього руху не перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням наслідків злочину, а тому підлягають виключенню з обвинувачення. Крім того, ОСОБА_8 визнаний винним у тому, що керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, зокрема п.2.9а) ПДР, який встановлює водієві заборону керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Зазначену обставину суд визнав також такою, що обтяжує покарання обвинуваченого. Вважає, що стан алкогольного сп`яніння, в якому ОСОБА_8 керував транспортним засобом, був безпосередньою причиною настання суспільно-небезпечних наслідків, а отже порушення ним п.2.9 а) Правил дорожнього руху знаходиться у прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Враховуючи викладене, прокурор вважає, що порушення ОСОБА_8 п.2.9 а) Правил дорожнього руху належить до ознак об`єктивної сторони злочину і впливає на його кваліфікацію. А тому, виходячи з положень ч.4 ст. 67 КК України, рішення суду про наявність обтяжуючої обставини вчинення ОСОБА_8 злочину в стані алкогольного сп`яніння не ґрунтується на вимогах закону і підлягає виключенню.

Крім того, вважає, що зважаючи на грубі порушення обвинуваченим Правил дорожнього руху, тяжкість наслідків, що настали, одними з причин яких було керування обвинуваченим транспортним засобом із значним перевищенням швидкості у стані алкогольного сп`яніння, призначене додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік є надто м`яким.

У запереченні на апеляційну скаргу захисник ОСОБА_7 , просить вирок змінити, виключивши з обвинувачення ОСОБА_8 порушення Правил дорожнього руху, які не перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням наслідків злочину, та вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння як обтяжуючу покарання обставину. Вирок в частині призначеного обвинуваченому покарання просить залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Заслухавши доповідача, який виклав зміст оскаржуваного вироку суду першої інстанції, основні доводи апеляційної скарги, пояснення прокурора, який підтримував апеляційну скаргу і просив її задовольнити, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу частково, а саме в частині виключення з обвинувачення порушення Правил дорожнього руху, які не перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням наслідків злочину, та вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння як обтяжуючу покарання обставину, потерпілого, який просив не позбавляти обвинуваченого права керування транспортними засобами, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Як убачається із матеріалів кримінального провадження, у зв`язку із повним визнанням ОСОБА_8 вини у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, судовий розгляд провадження судом першої інстанції відбувся без дослідження доказів щодо фактичних обставин вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення, які ніким не оспорювалися. Учасникам судового розгляду роз`яснено зміст ч.3 ст.349 КПК України і наслідки її застосування.

Із урахуванням наведеного, висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, які не оспорювались і стосовно яких відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України докази не досліджувались, апеляційною інстанцією не перевіряються.

Правильність призначення обвинуваченому ОСОБА_8 основного покарання не оспорюється в апеляційній скарзі прокурора, тому апеляційним судом також не перевіряється.

Згідно з ч.1, 2 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Даних вимог закону суд першої інстанції в повному обсязі не дотримався.

Відповідно до вимог ст.91 КІІК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 №14 при розгляді справ про злочини, відповідальність за які встановлено статтею 286 КК України, диспозиція якої є блaнкeтнoю, суди повинні ретельно з`ясовувати і зазначати у вироках, у чому саме полягали названі у переліченій статті порушення; норми яких правил, інструкцій, інших нормативних актів не додержано; чи є причинний зв`язок між цими порушеннями та передбаченими законом суспільно небезпечними наслідками.

Висновки місцевого суду про наявність прямого причинного зв`язку з наслідками злочину заподіяння середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 внаслідок порушення ОСОБА_8 п. 2.1 а), 2.1.б) Правил дорожнього руху, що полягають у обов`язку водіїв мати посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії та талон, що додається до посвідчення, а також реєстраційний документ на транспортний засіб, не ґрунтуються на вимогах закону та не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Таким чином, недотримання ОСОБА_8 вказаних положень Правил дорожнього руху не перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням наслідків злочину, а тому підлягають виключенню з обвинувачення.

Крім того, ОСОБА_8 визнаний винним у тому, що керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, зокрема п.2.9а) ПДР, який встановлює водієві заборону керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Вказану обставину суд визнав також такою, що обтяжує покарання обвинуваченого.

Разом з тим, відповідно до положень ч.4 ст.67 КК України, якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті особливої частини Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз врахувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

Із змісту статті 286 КК України вбачається, що цей злочин належить до злочинів з матеріальним складом, а тому ознакою його об`єктивної сторони, що характеризує вчинене діяння, є не будь-яке з порушень правил безпеки дорожнього руху, а лише ті з них, які створюють реальну можливість настання небезпечних наслідків і перебувають у причинному зв`язку.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд визнав доведеним, що дорожньо-транспортна подія сталася внаслідок дій водія ОСОБА_8 який через зменшення реакції та уважності, у зв`язку з перебуванням у стані алкогольного сп`яніння, допустив зіткнення з гужовою підводою, яка рухалася у попутному напрямку.

Таким чином, стан алкогольного сп`яніння, в якому ОСОБА_8 керував транспортним засобом, був безпосередньою причиною настання суспільно-небезпечних наслідків, а отже порушення ним п.2.9 а) Правил дорожнього руху знаходиться у прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Враховуючи викладене, порушення ОСОБА_8 п.2.9 а) Правил дорожнього руху належить до ознак об`єктивної сторони злочину і впливає на його кваліфікацію.

А тому, висновок про наявність у ОСОБА_8 в даному випадку обтяжуючої покарання обставини вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння, що стверджено як в обвинувальному акті, затвердженим прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_10 , так і у судовому рішенні, не ґрунтується на вимогах закону, тому підлягає виключенню із вироку суду.

Разом з тим, доводи прокурора в апеляційній скарзі про призначення ОСОБА_8 надто м`якого додаткового покарання не заслуговують на увагу.

Так, ОСОБА_8 вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання.

Він щиро розкаявся, повністю визнав свою вину у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, усунув заподіяну шкоду, що є обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого.

Крім того, суд першої інстанції в сукупності з вищевказаними обставинами, які впливають на покарання ОСОБА_8 , правильно врахував й позицію потерпілого ОСОБА_9 , який в судовому засіданні просив суворо не карати обвинуваченого у зв`язку із повним відшкодуванням йому шкоди.

Із урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що додаткове покарання, призначене судом обвинуваченому, відповідає принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а тому підстав для його посилення, про що ставиться питання в апеляційній скарзі прокурора, апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 376, 404, 405, 407 КПК України, Апеляційний суд Волинської області,

У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні начальника Рожищенського відділу Маневицької місцевої прокуратури ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Рожищенського районного суду Волинської області від 28.03.2017 щодо ОСОБА_8 змінити.

Виключити з вироку посилання про наявність прямого причинного зв`язку з наслідками злочину порушення ОСОБА_8 п. 2.1 а), 2.1.б) Правил дорожнього руху, а також виключити з вироку обставину, яка обтяжує покарання ОСОБА_8 вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

У решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення її апеляційним судом.

Головуючий:
Судді: