Дата документу Справа № 317/15/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/757/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 317/15/17 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ч. 1 ст. 152 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 квітня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
представника потерпілої ОСОБА_7
захисника-адвоката ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000639, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 25 січня 2017 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Доброє, Октябрьського району Хабаровського краю ЄАО, українця, громадянина України, освіта неповна середня, не працюючого, не одруженого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1)23.12.2002 року Запорізьким районним судом Запорізької області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

2)19.04.2005 року Запорізьким районним судом Запорізької області за ч.3 ст.185, ст. 297, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі (12.11.2007 року звільнився в зв`язку з відбуттям строку покарання);

3)01.10.2008 року Запорізьким районним судом Запорізької області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст. 70, ст. 72 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

4)22.12.2010 року Запорізьким районним судом Запорізької області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 01.10.2008 року та призначено покарання у виді 4 років 7 місяців позбавлення волі (05.06.2015 року звільнився з ВК №101 в зв`язку з відбуттям покарання),

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч.1 ст.152 КК України і призначено покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі, за ч.1 ст.152 у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. Запобіжний захід відносно ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою. Строк відбуття покарання ОСОБА_9 обчислювати з 29.11.2016 року. На підставі ч. 5 ст.72 КК України ОСОБА_9 зараховано в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення, починаючи з 29.11.2016 року по день набуття вироком законної сили включно.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно зі змістом оскаржуваного рішення, 20.03.2016 року, приблизно о 02-00 годині, ОСОБА_9 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу на території домоволодіння АДРЕСА_3 , після чого проник до горища домоволодіння за вищевказаною адресою, звідки таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_10 , на загальну суму 2229,07 грн.

Крім цього, 16.05.2016 року, приблизно о 01-00 годині, ОСОБА_9 , маючи намір на зґвалтування ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом пошкодження вхідних дверей будинку, проник до приміщення домоволодіння АДРЕСА_3 , діючи умисно, з метою позбавити потерпілу ОСОБА_11 можливості чинити опір, застосував фізичне насильство відносно останньої і наніс їй не менше двох ударів невстановленим предметом по голові, від яких ОСОБА_11 втратила свідомість, чим спричинив потерпілій тілесні ушкодження у виді струсу головного мозку, рани в потиличній області, крововиливу та садна в області лобу, які згідно висновку експерта №4983 від 22.12.2016 року кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Після чого, ОСОБА_9 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, скориставшись непритомним станом потерпілої, вступив з нею в природний статевий акт проти її волі, тобто зґвалтував її.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 оскаржує вирок в частині призначеного покарання. Апелянт вважає, що судом першої інстанції майже не враховано пом`якшуючу обставину щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, стан здоров`я обвинуваченого, вибачився перед потерпілою. Тому призначення майже максимального покарання на думку адвоката суперечить принципу гуманізму і судовій практиці. Враховуючи викладене, апелянт просить змінити вирок і призначити ОСОБА_9 більш м`яке покарання.
Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: захисника обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, представника потерпілої який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, прокурора, який вважав, що вирок є законним і обґрунтованим, його слід залишити без змін; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції ґрунтуються на повному і всебічному дослідженні наданих доказів, їх аналізі і належній оцінці, внаслідок чого не викликають сумнівів у своїй правильності.
Доведеність вини обвинуваченогоОСОБА_9 у вчинені злочинівпри обставинах, наведених у вироку, в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України перевірці в апеляційному порядку не підлягає.

Дії обвинуваченогоОСОБА_9 вірно кваліфіковані місцевим судом за ч. 1 ст. 152, ч. 3 ст. 185 КК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Суд першої інстанції, обираючи вид і міру покаранняОСОБА_9 , належним чином врахував обставини, передбачені законом і, зазначивши у вироку, що ОСОБА_9 вчинив тяжкий злочин та злочин середньої тяжкості, раніше неодноразово судимий, характеризується посередньо, але у скоєному щиро покаявся. Приймаючи до уваги зазначені обставини, а також наявність обставини, що обтяжує покарання, а саме рецидив злочинів, суд першої інстанції призначив ОСОБА_9 покарання, передбачене санкцією статті обвинувачення, яке вважав необхідним і достатнім для його виправлення. За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обрав обвинуваченому покарання, яке відповідає тяжкості скоєних злочинів і особі винного та не вбачає достатніх підстав для його пом`якшення.

З огляду на зазначене та керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , залишити без задоволення.

Вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 25 січня 2017 року відносно ОСОБА_9 , залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4