ун. № 759/5818/17
пр. № 1-кп/759/402/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2017 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0002831, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, освіта середня спеціальна, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

інші учасники: потерпілий ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 31.03.2017р., приблизно о 21.45год., перебуваючи в салоні громадського транспорту - маршрутного таксі №576, яке рухалось навпроти будинку №5 по вул.Литвиненко-Вольгемут в м.Києві, звернув увагу на раніше незнайомого йому ОСОБА_5 , який тримав в руках мобільний телефон марки «Meizu mЗ note». В цей час ОСОБА_3 вирішив незаконно заволодіти вищевказаним мобільним телефоном «Meizu mЗ note», який належить ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна ОСОБА_3 , знаходячись поряд з ОСОБА_5 шляхом ривка, вихопив з рук останнього належний йому мобільний телефон марки «Meizu mЗ note», вартістю 4578 грн., в якому знаходилась сім картка оператора мобільного зв`язку «Київстар», вартістю 20 грн. та сім картка оператора мобільного зв`язку «МТС», вартістю 20 грн., а всього майна на загальну суму 4618 грн.
Відкрито заволодівши в такий спосіб чужим майном ОСОБА_3 , на зупинці громадського транспорту «Литвиненко Вольгемут», що навпроти будинку № 5 по вул.Литвиненко-Вольгемут в м.Києві, з місця вчинення злочину втік, однак згодом з викраденим майном був затриманий потерпілим ОСОБА_5 .
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України за наведених вище обставин визнав у повному обсязі і послідовно дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочину. При цьому показав, що ввечері 31.03.2017р. у маршрутному таксі помітив у незнайомого йому ОСОБА_5 у руках мобільний телефон, який шляхом ривка вихопив у нього з рук та вибіг з автобусу, проте згодом був затриманий потерпілим. У вчиненому щиро розкаюється, просить вибачення у потерпілого.

Враховуючи те, що учасниками процесу не оспорювались фактичні обставини справи і судом встановлено, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, в порядку ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі та обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.

Оцінюючи зібрані матеріали в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 доведена повністю та кваліфікація його дій за ч.1 ст.186 КК України вірна, оскільки він вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , передбачених ст.67 КК України, не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який віднесено до категорії злочинів середньої тяжкості, відношення до скоєного, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, працює не офіційно, не одружений, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, те, що викрадене майно було повернуто потерпілому у зв`язку із затриманням обвинуваченого, думку потерпілого, обставину, що пом`якшує покарання, відсутність обтяжуючих покарання обставин.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України, оскільки вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства і саме таке покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів. Суд також покладає на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки, передбачені ст.76 КК України, які сприятимуть його виправленню.

Питання щодо речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373- 376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (один) року позбавлення волі.

Застосувати ст.75 КК України та звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Зобов`язати ОСОБА_3 згідно ст.76 КК України не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід відносно ОСОБА_3 у виді домашнього арешту - залишити без змін.

Речові докази по справі мобільний телефон «Meizu mЗ note» залишити за належністю ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м.Києва через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: