н/п 1-кп/490/392/2017

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 січня 2017 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
за обвинуваченням: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Феодосія АР Крим, громадянина України, національність украінець, з середньою освітою, одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України,
Сторони кримінального провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4
сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3
ОСОБА_3 уклав з Міністерством оборони України контракт строком на три роки про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.
З того ж часу ОСОБА_3 набув статусу військовослужбовця, прийняв військову присягу, відповідно до якої урочисто присягнув, вступаючи на військову службу завжди бути Українському народові вірним і відданим, обороняти Україну, захищати її суверенітет, територіальну цілісність і недоторканість, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, накази командирів, неухильно додержуватися Конституції України та законів України, зберігати державну і військову таємницю, присягнув виконувати свої обов`язки в інтересах співвітчизників, присягнув ніколи не зраджувати Українському народові, і розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 Військово-Морських Сил Збройних Сил України (дислокація - АДРЕСА_2 ) на посаді кулеметник 2 відділення 2 взводу 1 роти, призваний на військову службу за контрактом Чорнобаєвським ОРВК Черкаської області.
З 26.02.2014 року Автономна Республіка Крим та місто Севастополь фактично знаходились під окупацією військових підрозділів Збройних Сил Російської Федерації. Верховна Рада Автономної Республіки Крим ухвалила Постанову «Про проведення загальнокримського референдуму» від 06.03.2014 № 1702-6/14, чим порушила конституційний принцип територіальної цілісності України та вийшла за межі своїх повноважень, встановлених Конституцією України, Конституцією Автономної Республіки Крим, іншими нормативно-правовими актами.
Факт порушення був встановлений Конституційним Судом України, який у Рішенні від 14.03.2014 № 2-рп/2014 визнав зазначену Постанову такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), внаслідок чого вона втратила чинність. З огляду на це Верховна Рада України 15.03.2014 ухвалила Постанову «Про дострокове припинення повноважень Верховної Ради Автономної Республіки Крим», внаслідок якої парламент Автономної Республіки Крим втратив будь-яку легітимність.
Так, у березні 2014 року невстановленими на теперішній час, озброєними особами у військовій формі одягу без розпізнавальних знаків, схожою на форму військовослужбовців ЗС Російської Федерації, здійснено незаконне захоплення зброї та боєприпасів військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалась в АДРЕСА_2 , у зв`язку з чим бойова та мобілізаційна готовність військової частини була підірвана.
Таким чином, станом на березень 2014 року Україна перебувала в періоді збройного конфлікту, що характеризується діями щодо вирішення національно-етнічних, релігійних та інших протиріч із застосуванням засобів збройного насильства, за яких держава не переходить в особливий стан, що визначається як війна і не вводить режим воєнного стану в країні або на частині її території, а збройна боротьба не виходить за межі операційного напрямку. До збройних конфліктів відносяться різні військові інциденти, військові акції та інші військові зіткнення обмеженого масштабу (низької інтенсивності) із застосуванням іррегулярних або регулярних збройних формувань.
За таких обставин, статус території АР Крим, визначено як тимчасово окуповану територію внаслідок збройної агресії Російської Федерації, та встановлено особливий правовий режим на цій території, визначено особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб.
У відповідності до вимог Указу Президента України від 24.03.2014 року №339 "Про рішення ради національної безпеки і оборони України від 23.03.2014 року "Про передислокацію військових частин (підрозділів), установ та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань і правоохоронних органів України з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя в інші регіони України", рішення Ради національної безпеки і оборони України від 23.03.2014 року "Про передислокацію військових частин (підрозділів), установ та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань і правоохоронних органів України з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя в інші регіони України", розпорядження Міністра оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_2 , наказу командуючого Військово-Морських Сил Збройних Сил України №01 від 12.05.2014 року - командиру військової частини НОМЕР_1 наказувалось здійснити марш особового складу військової частини з місця дислокації військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) до нового місця дислокації військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_3 , з терміном прибуття до 31.05.2014 року.
В подальшому постійним місцем дислокації військової частини НОМЕР_1 (правонаступником якої є військова частина НОМЕР_2 ) визначено в АДРЕСА_3 .
Проте, 13 травня 2014 року, військовослужбовець ОСОБА_3 у визначений вищевказаними наказами час, з метою ухилитися від військової служби назавжди, та не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків несення військової служби, не з`явився на службу до військової частини НОМЕР_1 , за новою адресою дислокації до АДРЕСА_3 , продовжував ухилятися від військової служби строком до 20.11.2016, приховуючи свою належність до Збройних Сил України.
20.11.2016 внаслідок проведених оперативно-розшукових заходів було встановлено місце знаходження ОСОБА_3 , який був виявлений під час перетинання державного кордону України у пункті пропуску «Бачівськ».
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд за згодою сторін дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів, щодо тих обставин які ніким не оспорюються. При цьому, роз`яснив сторонам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідження документів, що характеризують особу обвинуваченого.
Обвинувачений суду показав, що в 2014 році, точної дати не пам`ятає, будучі військовослужбовцем за контрактом, не з`явився на службу до військової частини НОМЕР_1 за новим місцем дислокації в АДРЕСА_3 , через те, що перебував на лікуванні у госпіталі в м. Севастополь Автономної Республіки Крим з хворобою серця. Після одужання через небажання проходити військову службу залишився проживати із сім`єю в м. Феодосія АР Крим, у вчиненому правопорушенні щиро кається.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , на досудовому розслідуванні були правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 408 КК України, як дезертирство, тобто незявлення на службу з метою ухилитися від військової служби.
Суд вважає необхідним виключити із кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 , слова "вчасно", "військовослужбовцем", як такі, що не передбачені у диспозиції ч.1 ст.408 КК України.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 , покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, тобто те, що він обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, конкретні обставини його вчинення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, у лікаря - психіатра та нарколога на обліку не перебуває, одружений, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд враховує те, що обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся у скоєнні злочину.
Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відсутні.
З урахуванням особи обвинуваченого, зазначених обставин, що помякшують покарання, приймаючи до уваги відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, із застосуванням вимог ст. ст.75, 76 КК України, та покладення зазначених у ч.1 ст.76 КК України обовязків, яких буде достатньо для виправлення.
Речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні не має.
Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.
Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від покарання з випробуванням.
Іспитовий строк встановити 1 рік.
На підставі ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копія вироку суду після його проголошення негайно вручається обвинуваченому і прокурору.
Суддя ОСОБА_1