Справа № 373/2189/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 січня 2017 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участі: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора військової прокуратури Дарницького гарнізону ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Колісники Прилуцького району Чернігівської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, раніше не судимого, солдата, майстра ремонтного відділення бронетанкової техніки ремонтної роти військової частини польова пошта НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,

ВСТАНОВИВ:
01.03.2015 ОСОБА_4 призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 14.01.2015 №15 та направлений для проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ).
Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 12.06.2015 № 42 солдат ОСОБА_4 призначений на посаду майстра ремонтного відділення бронетанкової техніки ремонтної роти військової частини та зарахований на всі види забезпечення.
У зв`язку з цим, відповідно до ст. ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», обвинувачений являється військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період. Згідно з п. 252 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, у разі оголошення мобілізації військовозобов`язані, призвані на навчальні збори, продовжують перебувати на зборах до особливого розпорядження відповідних органів військового управління.
У відповідності до вимог ст. ст.11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України.
В порушення наведеним вище положенням законодавчих актів та вимог Статутів Джемуратов, будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, призваним під час мобілізації на особливий період, діючи умисно та самоправно, з метою тимчасового ухилення від військової служби, без поважних причин не з`явився 22.06.2015 на службу до військової частини, польова пошта НОМЕР_1 після п`ятиденної відпустки та не виконував свій військовий обов`язок в період з 22.06.2015 по 06.12.2015. Цей час він проводив вдома на власний розсуд.
У зв`язку з цим ОСОБА_4 притягується до кримінальної відповідальності за ч.4 ст. 407 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, а також визнав всі фактичні обставини, встановлені досудовим розслідуванням, які викладені в обвинувальному акті.
Суд у відповідності з ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, роз`яснивши правові наслідки такого порядку та за пропозицією прокурора, яку підтримав обвинувачений ухвалив допитати обвинуваченого, дослідити документи, які характеризують його особу.
ОСОБА_4 наддав суду пояснення по обставинам справи, які повністю узгоджуються з фактичними обставинами, встановленими на досудовому розслідуванні та показав, що він дійсно 17.06.2015 з дозволу комиандира вибув з військової частини у відпустку на п`ять днів, так як йому зателефонували з дому та сказали, що його цивільна дружина вже кілька днів не приходить додому. Він знав, що йому необхідно будо з`явитись до військової частини 22.06.2015, однак з`ясувавши відносини з жінкою, він вирішив залишитись вдома. Розуміє, що це злочинне самоправство, у вчиненному кається та просить суд не позбавляти його волі реально, врахувати, те що він не переховувався та 06.12.2015 добровільно з`явився до військового прокурора.
Беручи до уваги визнання своєї вини обвинуваченим, аналізуючи його показання та обставини викладені в обвинувальному акті, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена повністю.
Своїми умисними діями, які виразились у нез`явленні вчасно на службу до військової частини після відпустки, без поважних причин, вчиненими в умовах особливого періоду ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.4 ст. 407 Кримінального кодексу України.
При призначенні покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним злочину, приймає до уваги особу винного, його ставлення до вчиненого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Як встановлено ОСОБА_4 вчинив умисний тяжкий злочин проти встановленого порядку несення військової служби. Обставинами, які у відповідності до ст. 66 КК України пом`якшують відповідальність винного є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, що проявилось в усвідомленні ним суспільної небезпечності вчиненого діяння, в засудженні своєї злочинної поведінки та в добровільному наданні слідству та суду показань по обставинам справи. Обставини, які у відповідності до ст. 67 КК України обтяжують покарання винного - відсутні
За місцем проживання обвинувачений характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, до військової служби придатний, має постійне зареєстроване місце проживання, де проживає однією сім`єю з жінкою без реєстрації шлюбу, за місце проживання до призову на службу не працював. Крім цього, він має матір пенсійного віку. Річний строк, на який він був признаний на військову службу сплив.
Все це в сукупності дає можливість дійти висновку про наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, можливість його виправлення без ізоляції від суспільства та при призначенні основного покарання у виді позбавлення волі, застосувати ст. 75 КК України, звільнивши винного від відбування покарання з випробуванням.
Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.
Витрати на залучення експерта та речові докази, а також матеріальні збитки - відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373-376 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання - 3 (три) роки позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк - 1 (один) рік.
Згідно ст. 76 КК України покласти на засудженого такі обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися в ці органи для реєстрації.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області з урахуванням положень ч.2 ст. 394 КПК України шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1