Справа № 742/5063/14 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/795/214/2017
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 червня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25 травня 2017 року,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник адвокат ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та відмовити в задоволенні клопотання про накладення арешту на земельні ділянки.

Ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25 травня 2017 року накладено арешт на земельні ділянки сільськогосподарського призначення, що розташовані на території Сухополовянської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області за кадастровими номерами :07:000:0233 площею 2 га та :07:000:0234 площею 2 га, власником яких є ОСОБА_7 , з позбавленням права на розпорядження та користування ними.

Задовольняючи клопотання прокурора про накладення арешту, слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що для встановлення всіх обставин кримінального правопорушення необхідно провести відповідні експертизи, що має суттєве значення для встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, відшкодування збитків, завданих кримінальним правопорушенням, а також враховуючи те, що подальше таке використання земельних ділянок може привести до їх подальшого без господарського використання та псування, необхідно накласти арешт на зазначені земельні ділянки.

В обґрунтування вимоги апеляційної скарги захисник - адвокат ОСОБА_6 зазначає, що оскаржувана ухвала винесена з порушенням норм процесуального права, зокрема, не забезпечено принципу змагальності сторін, так як їх не повідомлено про розгляд клопотання та не враховано заяву про їх бажання приймати участь в суді під час розгляду клопотань в рамках кримінального провадження. Висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки судом було надано дозвіл на огляд земельної ділянки з кадастровим номером :07:000:0233, а земельна ділянка з номером :07:000:0234 не була предметом обстеження і перевірки в даному кримінальному проваджені. Крім того, ОСОБА_7 пред`явлено підозру у без господарському використанні лише частини площі земельних ділянок, а суд наклав арешт на всю площу земельних ділянок із забороною використання іншої їх частини, по яким не висунуто підозри. Також судом при накладенні заборони на розпорядження земельними ділянками не враховано вимог Закону, яким заборонено відчуження земельних ділянок і зміна їх цільового призначення.

Заслухавши доповідача, пояснення підозрюваного та його захисника, які просили скасувати ухвалу суду, думку прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, дослідивши матеріали кримінального та судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Досудовим розслідуванням встановлено, що земельні ділянки, власником яких є ОСОБА_7 , які розташовані на території Сухополовянської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області, використовуються не за цільовим призначенням.

11 вересня 2014 року відомості про дане кримінальне правопорушення, передбачене ст. 254 КК України, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

15.03.2017 року згідно ухвали слідчого судді від 15.03.2017 року здійснений огляд за участі землевпорядника Сухополов`янської сільської ради та державного інспектора з контролю за використанням та охороною земель і дотриманням земельного законодавства встановлено факт зняття родючого шару ґрунту та проведення земляних робіт та землях сільськогосподарського призначення(рілля) площею близько 3 га, в тому числі на близько 0,20 га земель державної власності, що не передана у користування.

Згідно акта перевірки земельного законодавства від 17.03.2017 року, проведеної управлінням Держгеокадастру в Чернігівській області на земельній ділянці з кадастровим номером :07:000:0233 та розрахунку розміру шкоди, заподіяної внаслідок використання земельної ділянки не за цільовим призначенням, здійсненого державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель встановлено, що ОСОБА_7 заподіяно шкоду державі на суму 8383, 50 грн., внаслідок нецільового використання земель.

Згідно даних Державного реєстру прав на нерухоме майно, вказані земельні ділянки перебувають у власності ОСОБА_7 .

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог КПК арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Відповідно до положень частини 2 статті 170 КПК України, слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у частині 2 статті 167 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали провадження, дійшов обґрунтованого висновку, що викладені в клопотанні доводи про необхідність накладення арешту на земельні ділянки сільськогосподарського призначення є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки наявні в матеріалах кримінального провадження дані дають достатні підстави вважати, що вказане майно могло бути використане як предмет кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди та має значення для подальшого проведення слідчих дій в рамках даного кримінального провадження, зокрема, проведення відповідних експертиз, а також з метою відшкодування збитків, завданих кримінальним правопорушенням, та враховуючи те, що подальше таке використання земельних ділянок може привести до їх подальшого без господарського використання та псування.

Колегією суддів встановлено та підтверджено матеріалами кримінального провадження, зокрема, фотознімками, що підозрюваний продовжує розширювати та використовувати не за цільовим призначенням земельні ділянки, в тому числі і на землях державної власності, що не передана у користування. З даних підстав доводи апелянта про те, що арешт накладено на частину земельної ділянки, на яку судом не було надано дозволу на огляд, не заслуговують на увагу. І крім того, з огляду на досліджені в нарадчій кімнаті матеріали кримінального провадження та фотознімки земельних ділянок, колегія суддів вважає безпідставними, в цьому випадку, доводи апелянта про накладення арешту на всю площу земельних ділянок, а не тільки на ту по якій висунуто підозру, так як останню неможливо виділити з загальної площі земельних ділянок.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та те, що подальше використання земельних ділянок може привести до їх подальшого безгосподарського використання та псування, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Твердження апелянта про те, що судовий розгляд в суді 1 інстанції проведено без виклику власника майна, що є порушенням норм КПК України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки клопотання про арешт майна може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна, що і було визнано в даному випадку.

Інші доводи, на які посилається апелянт, також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки вони спростовуються матеріалами судового провадження.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, тому ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25 травня 2017 року про накладення арешту на земельні ділянки, залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4