Справа № 569/8353/17
УХВАЛА

23 червня 2017 року м. Рівне
Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , з участю: слідчого ОСОБА_3 , заявника скарги ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Рівне скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою, в порядку ч.1 ст. 303 КПК України, у якій просить скасувати постанову старшого слідчого в ОВС - криміналіста СУ ГУНП в Рівненській області ОСОБА_3 від 22 травня 2017 року, про закриття кримінального провадження № 0000020 за ознаками злочинів передбачених ч.1 ст. 125, ч.2 ст. 296 КК України, в частині злочину передбаченого ч.2 ст. 296 КК України за фактом вчинення ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 хуліганських дій.

У скарзі покликається на незаконність постанови, мотивуючи тим, що вищевказані особи, з хуліганських спонукань, нанесли йому множинні тілесні ушкодження. Свідками нанесення побоїв та хуліганських дій, було близько 50 осіб, що підтверджується його показаннями, як потерпілого та свідків. ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ін. З часу початку досудового розслідування слідчим не вчинено жодної слідчої дії спрямованої на неупереджене обставин вчинення злочину, не допитано учасників злочину ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ін. Незважаючи на наявність істотних розбіжностей у показаннях усіх свідків, потерпілого та нападників, слідчим не проведено одночасний їх допит, не проведено слідчого експерименту на місці вчинення злочину за участю нападників та свідків. Крім цього, слідчим не надано правової оцінки діям працівників поліції, які полягали у приховування цього злочину, вчинення тиску на свідків та погрози розправою рідним потерпілого у випадку продовження ініціювання питання притягнення зловмисників до кримінальної відповідальності. Копію оскаржуваної постанови він ( ОСОБА_4 ) отримав 30 травня 2017 року, а відтак дана скарга, подана у визначений законом 10 денний строк.

У судовому засіданні ОСОБА_4 скаргу підтримав.

Слідчий вказав, що рішення про закриття кримінального провадження прийнято на законних підставах, просив відмовити у задоволенні скарги.

Заслухавши учасників розгляду скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Так, будучи допитаним в якості потерпілого 23.05.2015 (т.1 а.с. 23-24), ОСОБА_4 дав показання, що 07.05.2015 під час вищевказаного конфлікту йому умисно нанесли тілесні ушкодження ОСОБА_9 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 ..

Під час слідчого експерименту (т.1 а.с. 228-234) потерпілий вказує про те, що тілесні ушкодження під час цієї ж події йому заподіяли вже ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 .

Під час одночасного допиту потерпілого та свідка ОСОБА_7 (т.3 а.с. 12-23) потерпілий показав, що окрім вищевказаних осіб, тілесні ушкодження шляхом заподіяння ударів руками та ногами йому також заподіяв свідок ОСОБА_7 .

З матеріалів кримінального провадження слідує, що потерпілий також не дає послідовних показань стосовно кількості та локалізації нанесення тілесних ушкоджень. Під час слідчого експерименту потерпілий спочатку дав показання, що йому було заподіяно не менше 10 ударів, «з усією силою, яку мали нападники», потім, що йому було заподіяно не менше 2-3 ударів в різні ділянки його тіла, а після того вказує, що, можливо, йому було заподіяно в загальному близько 20 ударів.

Згідно висновків судово-медичної експертизи потерпілого: «при судово-медичному обстеженні ОСОБА_4 відмічено синець повік правого ока та крововиливи в білкові оболонки обох очей» (т.1 а.с. 22); «посилання (потерпілого ОСОБА_4 ) про нанесення «ударів» в інші частини тіла (окрім голови) при судово-медичному експертному обстеженні не підтверджені (т.2 а.с.153-158); «об`єктивних судово-медичних даних за ушкодження інших ділянок тіла (окрім голови), на спричинення яких він (потерпілий ОСОБА_4 ) посилається, немає» (т.3 а.с. 69-70).

Доводи потерпілого, що вище вказані особи вчинили злочин передбачений статтею 296 КПК України не відповідають матеріалам кримінального провадження.

У своїй заяві про внесення відомостей до ЄРДР потерпілий вказує, що цими особами було вчинено розбійний напад ( т.1 а.с.7).

Під час слідчого експерименту 08.06.2016 (т.1 а.с. 228 - 234) потерпілий зазначив, "що то був розбійний напад, з метою заволодіння матеріальним майном, в тому числі й моїм ( ОСОБА_4 ), яке знаходиться на території підприємства».

В своїй заяві до начальника УСБУ в Рівненській області потерпілий ОСОБА_4 , вказує на дії учасників конфлікту (орендарів) як на діяльність організації, що має на меті вчинення розбійних нападів та державного перевороту в України (т.1 а.с. 39 - 41). При цьому у всіх вищевказаних документах не має жодних згадувань про вчинення будь-яких хуліганських дій.

Отже хуліганський мотив дій осіб заперечує в своїх показанняз сам потерпілий.

Потерпілий в скарзі вказує, що очевидцями події є свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .

З протоколів допиту свідків ОСОБА_10 (т.1 арк.30-31), ОСОБА_11 (т.1 а.с. 32-33), ОСОБА_12 (т.1 а.с. 34-35), ОСОБА_13 (т.1 а.с.43-44), ОСОБА_14 (т.1 а.с. 214-215), ОСОБА_15 (т.1 а.с. 216-217) слідує, що вказані особи, описуючи обставини конфліктної ситуації, вказують на факт наявності спору між учасниками вищевказаної конфліктної ситуації з приводу права доступу однієї з сторін (в тому числі ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_22 ) до орендованих нею приміщень на території ТОВ «УТК» та, жодним чином, не вказують на наявність в діях учасників конфлікту будь-яких дій, які б відрізнялись особливою зухвалістю або винятковим цинізмом (тобто які б містили ознаки хуліганства).

Допитаний в якості свідка, директор ТОВ «УТК» ОСОБА_23 (т.3 а.с.118-119), який є орендодавцем, дав показання, що він не давав будь-якого наказу, розпорядження для працівників ТОВ «Кольчуга МС» або для інших осіб, щодо недопуску на територію ТОВ «УТК» орендарів нежитлових приміщень, втому числі представників релігійної громади УПЦ КП та ОСОБА_6 .

Допитані в якості свідків у даному кримінальному провадженні священнослужителі УПЦ КП ОСОБА_24 (т.3 а.с. 122-123) ОСОБА_25 (т.1 а.с. 69-70) та ОСОБА_6 (т.1 а.с. 56-57) дали показання, що в 2011 році між керівництвом ТзОВ «УТК» та релігійною громадою УПЦ КП було укладено договір оренди, згідно умов якого ТзОВ «УТК» було передано для релігійної громади УПЦ КП у тимчасове безоплатне користування два гаражних приміщення на території вказаного підприємства. В подальшому в період часу з 2011 по 07.05.2015 вказаними гаражними приміщеннями постійно користувались члени релігійної громади УПЦ КП, в тому числі ОСОБА_6 07.05.2017 працівники охоронної фірми «Кольчуга МС» та потерпілий ОСОБА_4 заборонили доступ свідкам та іншим членам релігійної громади до орендованих ними приміщень на території вищевказаного підприємства. Цього ж дня між працівниками охоронної фірми «Кольчуга МС» та ОСОБА_4 з одного боку та представниками релігійної громади УПЦ КП з іншого, виникла словесна суперечка, під час якої учасники вказаної конфліктної ситуації взаємно штовхали один одного та шарпали (тягнули) за одяг. Свідки заперечили факт заподіяння ними або іншими членами релігійної громади УПЦ КП будь-яких тілесних ушкоджень, ударів руками, ногами або інших насильницьких дій щодо працівників охоронної фірми «Кольчуга МС» та ОСОБА_4 .

Допитані в якості свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 підтвердили вище наведені показання.

У своїй скарзі потерпілий вказує на те, що органому досудового розслідування не допитано безпосередніх учасників злочину ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та інших осіб.

Під час розгляду скарги встановлено, що потерпілий такого клопотання органу досудового слідства не заявляв.

Не відповідає дійсності твердження потерпілого про те, що органом досудового розслідування не проведено слідчі експерименти на місці вчинення злочину за участю нападників та свідків. Під час досудового розслідування проведено слідчі експерименти з потерпілим ОСОБА_4 (т.1 а.с. 228-234), свідками ОСОБА_11 (т.2 а.с.124), ОСОБА_12 (т.2 а.с.133), ОСОБА_15 (т.2 а.с. 144). Інші свідки кримінального провадження, на яких вказує потерпілий від проведення слідчих експериментів відмовились, зокрема: ОСОБА_26 (т.3 а.с.61), ОСОБА_5 (т.3 а.с.62), ОСОБА_22 (т.3 а.с.63), ОСОБА_6 (т.2 а.с.230).

Не відповідає дійсності твердження потерпілого про те, що «незважаючи на наявність істотних розбіжностей у показаннях усіх свідків, потерпілого та нападників, слідчим не проведено одночасний допит за їх участю». Зокрема, в матеріалах кримінального провадження наявний протокол одночасного допиту між потерпілим та свідком ОСОБА_5 (т.3 а.с.3-11), потерпілим та свідком ОСОБА_7 (т.3 а.с. 12-23), потерпілим та свідком ОСОБА_22 (т.3 а.с.24-33).

Потерпілим у скарзі вказано про те, що слідчим в межах досудового розслідування, у даному кримінальному провадженні не проведено жодної негласної слідчої дії. Злочин, передбачений ч.2 ст.296 КК України, згідно ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, а злочин, передбачений ч.1 ст.125 КК України, згідно ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості. Відповідно до ч.2 ст.246 КК України, негласні слідчі дії (що проводяться на підставі ухвали слідчого судді) проводяться виключно у кримінальному провадженні щодо тяжких чи особливо тяжких злочинів.

У своїй скарзі до суду потерпілий ОСОБА_4 , стверджує про те, що «слідчий помилково дійшов висновку про відсутність дозволу керівництва ТОВ «УТК» на охорону об`єкта, хоча такий був». Однак, в оскаржуваній постанові, слідчий вказує на відсутність у працівників вказаної охоронної фірми та потерпілого згоди уповноважених посадових осіб ТОВ «УТК», всупереч наявному договору оренди майна, недопускати орендарів до орендованого ними майна, що перешкоджає здійсненню ними гарантованих Конституцією України прав (т.3 а.с.137).

Також, не відповідає дійсності наведені потерпілим твердження про неодноразове притягнення ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_22 до кримінальної відповідальності, адже згідно наявних в матеріалах довідок про судимості (т.3 а.с.124-126, 144-145) тільки ОСОБА_9 притягувався раніше до кримінальної відповідальності, а решта свідків не судимі.

Потерпілий ОСОБА_4 , як на підставу, для того, щоб скасувати постанову слідчого вказує, що не всі слідчі дії (в тому числі і за його участю) проведені. Однак у скарзі він не наводить переліку слідчих дії які необхідно провести для виконання вимог ст. 2 КПК України.

Враховуючи вищевказане, що жодні з викладених у скарзі ОСОБА_4 вимог до суду , якими останній обгрунтовує необхідність скасування постанови від 22.05.2017 про закриття кримінального провадження в частині вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, не знайшли свого підтвердження, тому відповідно до статті 2 та 9 КПК України, у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 307 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову слідчого в ОВС - криміналіста СУ ГУНП в Рівненській області ОСОБА_3 від 22 травня 2017 року, про закриття кримінального провадження № 0000020 за ознаками злочинів передбачених ч.1 ст. 125, ч.2 ст. 296 КК України, в частині злочину передбаченого ч.2 ст. 296 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Рівненської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1