Справа № 718/1748/15к
Провадження № 1-кп/727/67/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 березня 2017 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

за участю учасників судового кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4 і в його інтересах представника ОСОБА_5

обвинувачених: ОСОБА_6 і в його інтересах захисника ОСОБА_7

ОСОБА_8 і в його інтересах захисника ОСОБА_9

ОСОБА_10 в його інтересах захисника ОСОБА_11 , законного представника ОСОБА_12 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №4 Шевченківського районного суду м. Чернівці справу за кримінальним провадженням внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000030 від 20 січня 2015 року по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Киселів Кіцманського району Чернівецької області мешканця та зареєстрованого АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, раніше судимого: - 12.03.2014 року вироком Садгірського районного суду м. Чернівці за ст.185 ч.3 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробувальним терміном 1 рік; - 27.01.2015 року вироком Апеляційного суду Чернівецької області за ст.185 ч.3 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 9 місяців, -

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.289 ч.2, 186 ч.3 КК України;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Борівці Кіцманського району Чернівецької області, мешканця та зареєстрованого АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого: - вироком від 06.05.2015 року Шевченківського районного суду м.Чернівців за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробувальним терміном на 1 рік,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.289 ч.2, 186 ч.3 КК України;

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та мешканця АДРЕСА_3 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, студента першого курсу Чернівецького ліцею №6, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч.2 ст.289 КК України, В С Т А Н О В И В:

З Апеляційного суду Чернівецької області 05.08.2016 року до Шевченківського районного суду м. Чернівці на розгляд поступили матеріали кримінального провадження за №0000030 від 20.01.2015року по обвинуваченню ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.289 ч.2, 186 ч.3 КК України; ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.289 ч.2, 186 ч.3 КК України; обвинуваченого ОСОБА_10 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.27 ч.5, ст.289 ч.2 КК України у відповідності до вимог ст. 34 КПК України, як суду найбільш територіально наближеного до Садгірського райсуду м. Чернівців.

Прокурором ОСОБА_3 заявлено в судовому засіданні клопотання про подовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до обвинуваченого ОСОБА_10 на 2 місяці, без використання електронних засобів контролю, з обов`язками не покидати місце проживання (житло) за адресою АДРЕСА_3 в період часу з 20.00 години о 06.години наступної доби та клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , мотивуючи доводи клопотань відповідно тим, що згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставами відповідно застосування запобіжних заходів як до ОСОБА_8 , так і до ОСОБА_10 є наявність обґрунтованої підозри останніх у вчиненні інкреміновних їм діянь; вказує на те, що ОСОБА_8 . ОСОБА_10 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, ризики які були предметом розгляду пр. застосуванні відповідно до останніх запобіжних заходів не зменшилися, а це ризики впливу обвинувачених на потерпілого, свідків, ризики переховування від суду, ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, а тому з врахуванням конкретних обставин справи, з врахуванням особи обвинувачених відповідно ОСОБА_8 , ОСОБА_10 просив, в установленому законом порядку продовжити термін дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 обраного йому у вигляді тримання під вартою та ОСОБА_13 , обраному останньому у вигляді домашнього арешту з встановленими обмеженнями не покидати місце свого проживання в період часу з 20 год. до 06 год. наступної доби.

Захисником ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 заявлено і в письмовій формі подано клопотання про зміну застосованого його підзахисному запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, не пов`язаний з триманням під вартою, обґрунтовуючи доводи клопотання тим, що ОСОБА_8 є інвалідом 3 групи, страждає на ряд важких захворювань, стан здоров`я його в умовах ізоляції загострився, внаслідок чого почастішали звернення останнього до медичної частини ДУ УВП № 33, з епілептичними нападами, звертаючи при цьому увагу на те, що за висновками призначеної судом судової психіатричної експертизи ОСОБА_8 рекомендовано обстеження стану його здоров`я в умовах стаціонару, зазначаючи при цьому те, що саме в умовах ДУ УВП № 33 не надається належного медичного обстеження і відповідно лікування його підзахисному, а тому, підтримуючи доводи клопотання вважає, що слід змінити ОСОБА_8 запобіжний захід з тримання під вартою на інший не пов`язаний з триманням під вартою, що забезпечить можливість отримання останнім необхідної медичної допомоги, його стаціонарного обстеження і лікування.

Прокурор ОСОБА_3 клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу ОСОБА_8 з тримання під вартою на домашній арешт з мотивів вказаних в клопотанні не підтримав, просив задовольнити заявлені ним відповідно клопотання.

Потерпілий ОСОБА_4 в його інтересах представник ОСОБА_5 підтримали позицію прокурора; представник ОСОБА_5 висловив думку, що відсутні на даний час підстави змінити запобіжного заходу ОСОБА_8 у зв`язку з станом його здоров`я на інший, оскільки відсутні посилання на докази про те, що обвинуваченому ОСОБА_8 не надається медична допомога і за станом свого здоров`я з визначеними в нього діагнозами, останній не може перебувати в умовах слідчого ізолятора, а підстави вказані в клопотанні про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_14 для забезпечення належного стаціонарного обстеження і лікування призведуть ще до більш тривалого часу затягування розгляду справи. Відносно продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_10 також не заперечували.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 та відповідно обвинувачений ОСОБА_6 підтримали відповідно клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_8 і вважали, що відсутні будь які підстави для продовження терміну дії обраних запобіжних заходів як щодо останнього, так і обвинуваченого ОСОБА_10 .

Захисник ОСОБА_15 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , обвинувачений ОСОБА_10 і в його інтересах законний представник у відповідних доводах не підтримали клопотання сторони обвинувачення прокурора щодо продовження терміну дії запобіжного заходу як у вигляді домашнього арешту ОСОБА_10 так і у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 та підтримали клопотання про зміну запобіжного заходу останньому на домашній арешт.

Суд заслухавши відповідно думку учасників судового кримінального провадження по завлених клопотаннях сторони обвинувачення і сторони захисту, адвоката ОСОБА_16 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 приходить до наступного.

Згідно матеріалів кримінального провадження №0000030 від 20 січня 2015 року, (реєстру) на підставі ухвали слідчого судді Кіцманського райсуду Чернівецької області від 13.03.2015 року було застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в установленому законом порядку, продовжувався. Продовжений судом строк дії застосованого запобіжного заходу ОСОБА_8 спливає 28 березня 2017 року о 10.00 годині.

Під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати чи розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності відповідного клопотання суд зобов`язаний розглянути питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За результатами розгляду питання суд вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу продовженого строку. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців (ст. 331 КПК України).

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганням спробам, у тому числі: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Тобто, запобіжний захід має на меті попереджати спроби особи вчиняти дії щодо перешкоджання здійсненню правосуддя, а не бути лише наслідком такого перешкоджання. Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Отже, враховуючи вищенаведене та позицію Європейського суду з прав людини, висловлену в рішенні «Харченко проти України» від 10.02.2011 р., зокрема в п. 79 цього рішення зазначено, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обгрунтованою, не можна вирішувати абстрактно; воно має вирішуватися в кожній справі із урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. п. 33 рішення ЄСПЛ від 11.04.2013 у справі «Вєренцов проти України» ЄСПЛ зазначив, що відповідно до його усталеної практики, яка відображає принцип, пов`язаний з належним відправленням правосуддя, у рішенні судів мають адекватно зазначатися підстави, на яких вони грунтуються. Ступінь застосування цього обов`язку наводити підстави може змінюватися залежно від характеру рішення та повинен визначатися з огляду на обставини справи (див. п. 26 рішення ЄСПЛ у справі «Гарсія Руіс проти Іспанії»).

Отже, щодо вирішення питання доцільності продовження дії застосованого до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд з врахуванням наведених вище вимог закону, доводів викладених, як в клопотанні прокурора, так і в клопотанні захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу, думки учасників процесу, а також особи обвинуваченого ОСОБА_8 , виходячи з конкретних обставин справи, характеру інкримінованих останньому діянь, з врахуванням і того, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину групою осіб; його соціальних зв`язків, з врахуванням і стану його здоров`я, даних які містяться в справі щодо надання ОСОБА_8 медичної допомоги та відсутності даних про не можливість перебування обвинуваченого ОСОБА_8 за станом здоров`я з умовах ізоляції, з врахуванням того, що судовий розгляд справи не завершено з об`єктивних причин, а саме не закінчено допит потерпілого, в засіданні не допитані заявлені свідки сторони обвинувачення, з врахуванням і соціальних зв`язків ОСОБА_8 вважає, що продовжують мати місце ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема, - впливу обвинуваченого в разі перебування на волі на потерпілого, на свідків, - переховування ОСОБА_8 від суду зважаючи на тяжкість санкцій статей за пред`явленим йому обвинуваченням та таким, що може бути обумовлено необхідністю його тривалого лікування в медичних установах; - вчинення іншого кримінального правопорушення. Таким чином, з врахуванням вимог ст.183 КПК України щодо винятковості застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з врахуванням вищенаведеного, суд на даний час розгляду справи, в судовому засіданні не вбачає підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу застосованого у вигляді тримання під вартою на домашній арешт і вважає що слід продовжити термін дії застосованого до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів до 19 травня 2017 року до 10.00 годин і вважає, що застосований до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить його належну процесуальну поведінку і уникненню ризиків наведених вище, перешкоджання і завершення розгляду кримінального провадження в суді.

Розглядаючи питання в межах заявленого прокурором клопотання про доцільність продовження застосованого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до обвинуваченого ОСОБА_10 судом встановлено, що слідчим суддею на підставі ухвали від 13.03.2015 року ОСОБА_10 було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням обов`язків заборони останньому залишати житло за адресою АДРЕСА_3 в період часу з 20.00 до 06.00 годин наступної доби та прибуття до суду за першою вимогою.

Продовжений судом строк дії застосованого запобіжного заходу ОСОБА_10 спливає 28 березня 2017р. о 10 год., судове провадження по справі не завершено. Згідно вимог ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку, суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходіу обвинуваченому, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

При вирішенні питання доцільності продовження дії застосованого до обвинуваченого ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, із доводів викладених в клопотанні сторони обвинувачення, доводів сторони захисту і обвинуваченого, його законного представника з врахуванням конкретних обставин пред`явленого останньому обвинувачення, особи ОСОБА_10 , його соціальних зв`язків, його віку неповнолітнього на момент інкремінуємого йому протиправного діяння, його поведінку, суд вважає, що ризики передбачені ст. 177 КПК України за яких ОСОБА_10 було застосовано запобіжний захід, на даний час не зменшилися, наявним залишається ризик впливу останнього на потерпілого, допит якого не завершено в порядку вимог ст. 353 КПК України, на свідків, які з об`єктивних причин не були допитані в судовому засіданні, ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_10 від суду і вчинення ним інших кримінальних правопорушень, що на даний час має місце за розглядом в Шевченківському райсуді м. Чернівців кримінального провадження відносно ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 185 КК України, а отже, з врахуванням наведеного та виходячи з вимог ст. 181 КПК України, суд приходить до висновку, що слід продовжити термін дії застосованого до ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на строк 60 діб - до 19 травня 2017 року до 10.00 годин із покладеними на ОСОБА_10 обов`язками - заборони йому залишати житло за адресою АДРЕСА_3 у період часу з 20.00 до 06.00 годин наступної доби; прибувати за першою вимогою до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 31, 181, 183, 197, 199, 331 ч.3, 350 КПК України, суд, - УХВАЛИВ:

Продовжити термін дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого до ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.289 ч.2, 186 ч.3 КК України на строк до 60 діб - до 19 травня 2017 року до 10.00 години.

Продовжити термін дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, застосованого до ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.27 ч.5, ст.289 ч.2 КК України до 19 травня 2017 року до 10.00 годин, з покладеними обов`язками - заборони ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 залишати житло за адресою АДРЕСА_3 , у період часу з 20.00 годин до 06.00 годин наступної доби та прибувати до суду за першою вимогою.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 про зміну застосованого відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 289 ч.2, 186 ч.3 КК України запобіжного заходу у виді триманням під вартою на домашній арешт для забезпечення можливості стаціонарного обстеження і лікування - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий, суддя ОСОБА_1