Справа № 357/3918/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1564/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 37 14.12.2016

УХВАЛА
Іменем України
14 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 жовтня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого

- 04.02.2016 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 296 КК України до 2-х років обмеження волі і на підставі ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком 1 рік

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 296 ч. 1 КК України та призначено йому покарання у виді 2 років 6 місяців обмеження волі.

Постановлено вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 лютого 2016 року виконувати самостійно.

Постановлено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_8 15 471 грн. 22 коп. в рахунок відшкодування збитків.

Цим же вироком обрано обвинуваченому ОСОБА_7 на період набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що 31 січня 2016 року, близько 2 години 40 хвилин ночі, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на автомобілі-таксі приїхав до будинку АДРЕСА_2 , належного його колишній співмешканці ОСОБА_10 і, помітивши біля вказаного будинку автомобіль «ВАЗ 21093», д.н.з. НОМЕР_1 , який належав теперішньому співмешканцю ОСОБА_10 ОСОБА_8 , вирішив поспілкуватися з останнім.

З цією метою ОСОБА_7 зателефонував до ОСОБА_10 , однак та його дзвінок відхилила, це обурило ОСОБА_7 і він, діючи умисно, з ревнощів руками і ногами почав наносити удари по склу та різних частинах належного ОСОБА_8 автомобіля «ВАЗ 21093», д.н.з. НОМЕР_1 , в результаті чого розбив лобове скло автомобіля, скло передніх правих дверцят та задніх правих дверцят, ліву та праву передні фари, а також пошкодив передній номерний знак, переднє ліве крило, задні ліві двері, кришку багажника, поводок заднього склоочисника, праві передні двері, внутрішню антену та вітроочисник переднього скла.

Після цього, ОСОБА_7 , продовжуючи свої хуліганські дії, перестрибнув через паркан на подвір`я домоволодіння ОСОБА_11 і почав стукати у вікно будинку, погрожуючи його розбити вимагав у ОСОБА_10 , щоб ОСОБА_8 вийшов до нього.

ОСОБА_10 сприймаючи погрози ОСОБА_7 як реальні, попросила ОСОБА_8 вийти з будинку та поспілкуватися з ОСОБА_7 , і той, взявши із собою електрошокер для самозахисту вийшов з будинку.

Побачивши ОСОБА_8 ОСОБА_7 , взяв лопату, яка стояла біля будинку, наніс нею останньому два удари, спочатку по правій руці, у якій той тримав електрошокер, потім по голові, спричинивши потерпілому, згідно висновку СМЕ № 18 від 12 лютого 2016 року, тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Не припиняючи свої дії ОСОБА_7 побіг до автомобіля ОСОБА_8 і вистрибнувши спочатку на його капот, потім на дах, декілька разів підстрибнув, пошкодивши тим самим зазначені частина автомобіля.

Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи № 33 від 23 лютого 2016 року, в результаті пошкодження ОСОБА_7 автомобіля «ВАЗ 21093», д.н.з. НОМЕР_1 , належного потерпілому ОСОБА_8 , останньому завдано матеріального збитку у сумі 15 471 грн. 22 коп.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 просить вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 жовтня 2016 року змінити та звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням встановивши останньому іспитовий термін.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд у повній мірі не врахував обставини, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують вину при призначенні покарання, оскільки ОСОБА_7 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України визнав повністю, розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні. Про каяття свідчить визнання позову, те, що він активно сприяв розкриттю злочину, надавав правдиві покази, які об`єктивно підтверджуються матеріалами кримінального провадження. Крім того, апелянт вказав, що обвинувачений ОСОБА_7 має на утриманні малолітню дитину, позитивно характеризується за місцем проживання, на момент вчинення злочину не судимий. За таких обставин, враховуючи наведені обставини, апелянт вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 можливе без обмеження волі і відповідно до ст. 75 КК України його можна звільнити від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку.

В судовому засіданні апеляційного суду Київської області потерпілий ОСОБА_8 відмовився від обвинувачення стосовно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 296 КК України та просив закрити кримінальне провадження, оскільки не має до нього жодних претензій.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, котра не підтримала позицію потерпілого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 котрий не заперечував проти закриття кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 477 КПК України, кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 (хуліганство без обтяжуючих обставин).
Відповідно до постанови Верховного Суду України від 08 жовтня 2015 року викладене законодавцем у ст. 477 КПК України застереження у дужках щодо обтяжуючих обставин при вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого провадження здійснюється у формі приватного обвинувачення, стосується викладених у диспозиції статті Особливої частини КК кваліфікуючих ознак конкретного правопорушення.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 повторно вчинив хуліганські дії по відношенню до потерпілого ОСОБА_8 . Його дії правильно кваліфіковані досудовим слідством за ч. 1 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, яка виразилась у пошкодженні майна ОСОБА_8 та заподіянні останньому легких тілесних ушкоджень.
Відповідно до ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 КПК України, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває провадження.
Частиною 4 статті 26 КПК України визначено, що кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення. Аналогічна позиція висловлена і в п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Згідно положень ч. 7 ст. 284 КПК України, якщо обставини, передбачені п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, виявляються під час судового провадження, суд постановляє ухвалу про закриття провадження.

Враховуючи вищевикладене, кримінальне провадження за ч. 1 ст. 296 КК України стосовно ОСОБА_7 підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 жовтня 2016 року, стосовно ОСОБА_7 скасувати, кримінальне провадження закрити.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення

СУДДІ: