18.07.2017
Справа № 494/381/17
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.07.2017 м. Березівка
Слідчий суддя Березівського районного суду Одеської області ОСОБА_1
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
особи - ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області клопотання прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000008 від 03.05.2017 року про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:
10.07.2017 року до Березівського районного суду Одеської області надійшло клопотання прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000008 від 03.05.2017 року про арешт майна.
11 липня 2017 року по вказаній справі слідчим суддею ОСОБА_5 було задоволено самовідвід.
12.07.2017 року згідно протоколу повторного автоматичного визначення слідчого судді вказана справа надійшла в провадження слідчого судді ОСОБА_1 , з якою останній ознайомлений 13.07.2017 року.
З клопотання вбачається, що 27.04.2017 року до Березівського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області від інспектора взводу супроводження ГНП в Одеській області ОСОБА_6 , надійшли матеріали щодо використання завідомо підробленого свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль audi А-6 д/н НОМЕР_1 , 1998 року випуску, який перебував під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказаний автомобіль згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу зареєстрований на ОСОБА_7 , мешканку смт. Стрижавка Вінницької області, дата реєстрації 18.12.2013 року, номер кузову НОМЕР_2 , сірого кольору, в особистих відмітках зазначено право керування ОСОБА_4 . При перевірці документів згідно баз даних встановлено, що в реєстраційній картці Т-3 повинно бути зазначено номер кузову НОМЕР_3 , крім того, в особових відмітках по базі «Наїс» ОСОБА_4 не значиться. Згідно інформації територіального сервісного центру №5148 регіонального сервісного центру МВС України в Одеській області, вищевказана інформація підтверджена, а саме номер кузову та особові відмітки не відповідають дійсності. Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 на автомобіль audi А-6 має ознаки підробки за допомогою кольорового принтеру. 04.05.2017 року автомобіль audi А-6 д/н НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_4 , визнані та долучені до матеріалів кримінального провадження як речові докази
Під час досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження, передбаченого главою 17 КПК України арешт майна, у вигляді автомобілю audi А-6 д/н НОМЕР_1 , 1998 року випуску, номер кузову НОМЕР_2 , сірого кольору та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль audi А-6 д/н НОМЕР_1 , 1998 року випуску, серія НОМЕР_4 , який виданий на ОСОБА_7 від 18.12.2013 року, з метою прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні, та з метою відшкодування шкоди завданої злочином та збереження речових доказів для запобігання їх подальшого приховування, зникнення, використання, перетворення та настання інших наслідків, які можуть перешкодити досудовому розслідуванню.
Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання, та вважав, за необхідне його задовольнити.
ОСОБА_4 , який керував вказаним автомобілем вказав, що категорично заперечує проти вказаного клопотання, прокурором пропущений строк звернення з вказаним клопотанням та вже з травня автомобіль знаходиться у арешті.
Вивчивши клопотання та матеріали долучені до нього, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження №0000008, вислухавши думку прокурора, особи ОСОБА_4 , слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Поновлення процесуального строку за своєю правовою природою передбачає встановлення учасникам кримінального провадження ухвалою слідчого судді, додаткового проміжку часу для вчинення процесуальної дії за умови пропуску строку з поважних причин.
Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу.
Вказане також зазначено, в ухвалі Апеляційного суду Одеської області від 20.06.2017 року про те, що питання про поновлення строку для розгляду вказаного клопотання ні слідчим, ні прокурором не ставилось.
Водночас, подане клопотання про арешт майна від 10.07.2017 року, знову не містить клопотань (заяв) про поновлення строку для розгляду вказаного клопотання.
Разом з цим, згідно з ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Відповідно до п.2 ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, суд повинен враховувати, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що в клопотанні, в порушення ч.ч.1, 2 ст. 170 КПК України, не зазначені підстави та мета накладення арешту на майно, не доведенні наявність хоча б одного з ризиків, передбачених ч. 1 ст.170 КПК України, а саме, що зазначене майно може бути не збережене, як речовий доказ, що в межах кримінального провадження має місце спеціальна конфіскація, конфіскація майна як вид додаткового покарання чи відшкодування матеріальних збитків завданих злочином.
Крім того, арешт майна може бути накладено виключно на майно підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Так, згідно підп. 2 Розділу 2.6 Арешт,- арешт може бути накладено на майно підозрюваного, обвинуваченого, осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
При цьому таке майно може перебувати як у згаданих осіб, так і в інших фізичних або юридичних осіб.
Як зазначено в Узагальненні судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року, «щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст.ст. 276 - 279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.
У відповідності до ст. 286 ч.1 п.3 КПК України повідомлення про підозру обовязково здійснюється в порядку , передбаченому ст. 278 КПК за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення….
До теперішнього часу нікому в межах вказаного кримінального провадження про підозру не оголошено . Початок досудового розслідування встановлений ще 03.05.2017 року.
Разом з цим, обмеження в одній із складових права власності на необмежений час (права розпорядження річчю), порушує за думкою суду принцип правової визначеності та право власності володільця майна, яке гарантується ЦК України, Конституцією України , ст.1 Протокола № 1 до Европейської Корнвенції з прав людини.
На необхідність дотримання принципу правової визначеності вказував Европейський Суд у справі Кавка проти Польщі (Kawka v. Poland, рішення суду від 9 січня 2001 р. п.49, зазначивши, що :» важливим є чітке визначення умов обмеження свободи відповідно до внутрішнього права, та щоб право як таке було передбачуваним у своєму застосуванні….»
У справі (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), в яких заявники скаржилася на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань.
З огляду на наведене, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання прокурора.
Керуючись ст.ст. 167, 170, 172 КПК України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000008 від 03.05.2017 року про арешт майна залишити без задоволення.
Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана, безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1