Справа № 539/717/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 березня 2017 року м.Лубни

Слідчий суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю: прокурора Лубенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

представника скаржника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни скаргу ПАТ «Полтава-банк» на постанову слідчого про закриття кримінального провадження,

В С Т А Н О В И В :
16.03.2017 року ПАТ «Полтава-банк» звернулася до Лубенського міськрайонного суду зі скаргою на постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

В скарзі повідомила, що 24.11.2014 року за зверненням ПАТ «Полтава-банк» було відкрите кримінальне провадження за фактом незаконних дій з заставним майном ОСОБА_6 , за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.388 КК України.

10.03.2017 року скаржнику стало відомо, що слідчим СВ Лубенського МВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального провадження у цій справі на підставі ч.3 ст.110, п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

ПАТ «Полтава-банк» не погоджується з вказаною постановою, оскільки на думку скаржника, слідчим неповно проведено розслідування кримінального провадження. Так, під час розслідування була допитана ОСОБА_6 , деякі працівники банку та частково витребувані документи.

На думку скаржника слідчим неповно та не об`єктивно проведено досудове розслідування, а саме: не враховано те, що на заставне майно було внесено обтяження до Державного реєстру обтяжень рухомого майна; не встановлено місцезнаходження заставного майна, не вилучено документи на підставі яких воно було придбано, не опитано нових власників.; не витребувано в ОСОБА_6 документи, які підтверджують отримання кредиту, заставу та її відчуження; не встановлено та не опитано власників нежилого приміщення, яке здавалося в оренду; не опитаний чоловік ОСОБА_6 щодо цих обставин; не встановлено та опитано осіб, які працювали на ОСОБА_6 щодо цих обставин; не витребувано фінансово-бухгалтерську документацію ОСОБА_6 ; не встановлено банківських установ, де обслуговувалась ОСОБА_6 ; не враховано п.2.2.3. договору застави № 247 від 16.01.2008 року; не встановлено суму збитків нанесених скаржнику; не призначена документальна перевірка.

На підставі викладеного скаржник прохає скасувати постанову слідчого СВ Лубенського МВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження від 31.03.2015 року.

В судовому засіданні представник скаржника скаргу підтримав, прохає її задовольнити.

Прокурор та слідчий заперечують проти задоволення скарги.

Дослідивши матеріали перевірки, заслухавши учасників судового засідання суд вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України заявником, потерпілим, його представником чи законним представником на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Згідно ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформляються постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Судом встановлено, що постановою слідчого Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 від 31.03.2015 року на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України було закрито кримінальне провадження №0001508 від 24.11.2014 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.388 КК України за фактом незаконних дій з заставним майном ОСОБА_6 .

Постанова мотивована тим, що під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 не мала прямого умислу на вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.388 КК України, при цьому не встановлено факту приховування заставного майна.

На думку суду, висновки слідчого є передчасними.

Встановлено, що 16.01.2008 року між ПАТ «Полтава-банк» та ОСОБА_6 укладено кредитний договір № 247 на суму 40 000 грн 00 коп. зі строком погашення до 16.01.2010 року.

В забезпечення виконання умов вказаного договору між ПАТ «Полтава-банк» та ОСОБА_6 було укладено договір застави. Предметом застави є двері броньовані 4 шт., вікна металопластикові на загальну суму 82 000 грн 00 коп.

Відповідно до п.2.1.1 договору застави заставодавець зобов`язаний вживати за власний кошт всі необхідні заходи для належного збереження предмета застави, включаючи своєчасне проведення поточного ремонту, відновлення незначних пошкоджень, раціональну експлуатацію та захист предмета застави від незаконних посягань та вимог інших осіб.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 21.04.2011 року стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Полтава-банк» заборгованість за вказаним кредитним договором.

Постановою державного виконавця від 27.03.2012 року виконавчий документ за цим рішенням повернуто ПАТ «Полтава-банк» через відсутність майна, на яке можливо звернути стягнення.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що відповідно до укладених договорів у ОСОБА_6 виник обов`язок щодо збереження заставленого майна, а саме: двері броньовані 4 шт., вікна металопластикові до виконання зобов`язань за кредитним договором.

Свої зобов`язання за кредитним договором ОСОБА_6 не виконала. Однак під час перевірок заставлене майно не виявлено, що дає обґрунтовані підстави вважати про порушення обов`язку щодо збереження заставленого майна.

Натомість орган досудового розслідування вказані обставини не з`ясував формально пославшись на пояснення самої ОСОБА_6 згідно яких у неї не було умислу на приховування заставленого майна, при цьому навіть не врахував, що об`єктивна сторона злочину може полягати не тільки в приховувані, але і в розтраті, відчуженні, приховуванні, підміні, пошкодженні, знищенні заставленого майна.

Вказані обставини органом досудового розслідування не перевірялися. Місце знаходження заставленого майна не з`ясована. Не встановлено і те, яким чином ОСОБА_6 розпорядилася заставленим майном.

Таким чином, суд вважає, що слідчий безпідставно виніс постанову про закриття кримінального провадження.

При цьому, суд критично ставиться до посилань прокурора на те, що скаржник пропустив строк оскарження постанови слідчого про закриття кримінального провадження. Так, матеріали кримінального провадження не містять відомостей про направлення скаржнику та отримання ним копії постанови слідчого, а тому неможливо зробити висновок про пропущення ним строку оскарження.

Керуючись ст.ст. 214, 303-307 КПК України,
У Х В А Л И В:
Скаргу ПАТ «Полтава-банк» на постанову слідчого про закриття кримінального провадження задовольнити.

Постанову слідчого СВ Лубенського МВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0001508 від 31.03.2015 року скасувати.

Відповідно до ч.3 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Слідчий суддя ОСОБА_1