Єдиний унікальний номер 229/965/17
Номер провадження 11-сс/775/107/2017

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження: 11-сс/775/107/2017 Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_1
Єдиний унікальний номер: 229/965/17-к Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в м. Бахмуті

в складі:

головуючої ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000275 від 11 березня 2017 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Дружківського міського суду Донецької області від 16 березня 2017 року, якою застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , визначено розмір застави 308800 грн.,

В С Т А Н О В И Л А :

Органами досудового слідства ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.4 ч.2 ст. 115 КК України, тобто в умисному вбивстві гр -на ОСОБА_9 з особливою жорстокістю.

Ухвалою слідчого судді від 16 березня 2017 року було задоволено клопотання прокурора першого відділу військової прокуратури Донецького гарнізону військової прокуратури сил АТО та застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 14 травня 2017 року та визначено розмір застави в сумі 308800грн.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя врахував, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати, обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання або взяття народним депутатом України VIII скликання, засновником партії «Правий Сектор» ОСОБА_10 на особисту поруку.

Апеляцію мотивує тим, що слідчий суддя мав перевірити обґрунтованість підозри; в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що більш м`якший запобіжний захід не зможе запобігати ризики, передбаченим у ст. 177 КПК України; зазначає, що підозра ґрунтується лише на нічим не підтверджених протоколах допитів свідків; не враховано, що згідно протоколів огляду місця події від 11.03.2017р. та 15.03.2017р. речові докази, які описані у тексті, не знайдені, а обставини, на яких вона ґрунтується, нічим не підтверджені; твердження слідства, що ОСОБА_11 мав на меті «штучно наростити показники» є не аргументованими та безпідставними, оскільки в рамки підслідності Департаменту контррозвідки СБУ не входить незаконна торгівля та збут наркотичних речовин серед цивільного населення; більш того, всі набої, які було видано ОСОБА_11 з метою виконання службових обов`язків, знаходяться на місці; нічим не підтвердженні обставини описані свідками; вказує, що в матеріалах відсутні докази, що в разі обрання більш м`якого запобіжного заходу, підозрюваний може переховуватися від слідства, впливати на свідків чи вчинити інший злочин; наголошує на тому, що ОСОБА_11 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності та має позитивну характеристику серед колег та співробітників.

Крім того, в судовому засіданні апеляційного суду захисник надала письмове зобов`язання народного депутата ОСОБА_10 про взяття ОСОБА_7 на особисту поруку.

В судовому засіданні апеляційного суду:

- захисник та підозрюваний підтримали доводи апеляції;

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, думку прокурора, захисника та підозрюваного, вислухавши пояснення народного депутата ОСОБА_10 , перевіривши надані матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 повідомлено про підозру в тому, що він, проходячи військову службу за контрактом військовослужбовцем Військової контррозвідки СБУ в званні майора, прибув в район виконання завдання за призначенням до зони проведення АТО на території Донецької області.

3 березня 2017 року о 6 годині ранку майор ОСОБА_7 звернувся до начальника штабу 1-го МБ вказаної військової частини капітана ОСОБА_12 з проханням щодо виділення 2-х військовослужбовців з числа особового складу батальйону в його підпорядкування для участі їх в затриманні «терориста».

Надалі, ОСОБА_7 4 березня 2017 року близько 1 години ночі, знаходячись на території базового польового табору НОМЕР_1 вказаної військової частини у АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою штучного нарощування показників, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи намір на виявлення будь-якого злочину та затримання злочинця на місці події, взявши з собою військовослужбовців військової частини - ПП НОМЕР_2 молодшого сержанта ОСОБА_13 та старшого солдата ОСОБА_14 , на автомобілі «Фольтсфаген Т5», білого кольору з помаранчевими смугами по боках, направився разом з останніми до кафе «Аут» в м. Авдіївка по вул. Центральна, 15, де зустрів раніше не знайомого йому громадянина ОСОБА_9 , 1973 року народження, та запропонував останньому продати йому будь-який наркотичний засіб, або повідомити інформацію, у кого він може придбати наркотичний засіб, на що ОСОБА_9 погодився, та через декілька хвилин приніс і передав ОСОБА_7 пакунок із речовиною схожою на наркотичний засіб «Канабіс».

Отримавши від ОСОБА_9 зазначений пакунок майор ОСОБА_7 , проти волі останнього, затягнув його до салону автомобіля, де сидів молодший сержант ОСОБА_13 і зачинив двері, після чого повіз у сторону с. Очеретино Ясиноватського району Донецької області. Виїхавши за межі м. Авдіївка та рухаючись в напрямку с. Орлівка зупинив автомобіль на правому узбіччі автошляху, не доїхавши до с. Орлівка, відчинив бічні двері автомобіля, взяв ОСОБА_9 за одяг обома руками та витяг його з автомобіля, поваливши на землю. Після цього, з метою встановлення обставин придбання наркотичних засобів ОСОБА_9 , майор ОСОБА_7 наніс останньому, який в той час лежав на землі, близько 5-ти ударів в область тулубу та голови взутими у військові черевики ногами, при цьому запитуючи у ОСОБА_9 місце та особу у якої він придбав наркотичний засіб. Надалі, не отримавши відповіді на зазначені питання, ОСОБА_7 достав зі свої кабури 9-мм пістолет ПМ і здійснив декілька пострілів в бік ОСОБА_9 а саме: один у землю справа від ОСОБА_9 , який в цей час лежав на землі, а другий у повітря, після чого затягнув останнього до салону вказаного автомобіля, закрив двері та почав рух в напрямку автошляху Костянтинівка-Донецьк.

У подальшому, продовжуючи свої злочинні дії 4 березня 2017 року близько 2 год. майор ОСОБА_7 , виїхавши на автодорогу Костянтинівка-Донецьк з боку с. Красногорівка та повернувши в сторону м. Донецьк, проїхав 150 м від вказаного перехрестя, зупинив автомобіль марки «Фольтсфаген Т5», білого кольору з помаранчевими смугами по боках, на узбіччі зазначеної автодороги. Зупинивши автомобіль , ОСОБА_7 відкрив бокові двері салону автомобіля і взявши ОСОБА_9 обома руками за одяг, витягнув його з автомобіля та повалив на землю. Надалі, ОСОБА_7 знову почав задавати ОСОБА_9 питання щодо обставин придбання наркотичних засобів. Не отримавши відповіді на зазначені питання у ОСОБА_7 виник умисел, направлений на вбивство, тобто умисне протиправне запордіяння смерті ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, з метою унеможливлення спроб спротиву з боку ОСОБА_9 , ОСОБА_7 сів на нього зверху та замотав синім широким скетчем спочатку руки, а потім очі ОСОБА_9 . Після чого, став наносити множинні удари взутими у військові черевики ногами в область тулубу та голови ОСОБА_9 , а саме: нанісши останньому не менше 15 ударів по життєво важливих органах в область тулубу та голови, цілком усвідомлюючи, що вказані дії носять характер особливого мучення та завдають болі і страждання потерпілому ОСОБА_9 , та є небезпечними для життя в момент заподіяння, чуючи що останній важко дихає і хрипить, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, наніс ОСОБА_9 ще не менше 10 ударів ногами взутими у військові черевики в область тулубу та голови, при цьому, завдаючи їх стопою зверху до низу по життєво важливих органах ОСОБА_9 переміщуючи масу тіла на ударну поверхню, з метою завдання найтяжчих тілесних ушкоджень, і ОСОБА_9 було заподіяно субдуральний крововилив внаслідок закритої черепно-мозгової травми, від якої він помер на місці події.

В силу ст. 183 КПК України, - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим та застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Згідно вимог ст. 177 КПК України, - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, - під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апеляційним переглядом встановлено, що 11 березня 2017 року відомості за фактом вбивства ОСОБА_9 були внесені до ЄРДР за № 0000275 за ознаками п.4 ч.2 ст. 115 КК України.

15 березня 2017 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 4 ч.2 ст. 115 КК України. В той же день прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя, перевіряючи законність і обґрунтованість клопотання слідчого про обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України, вислухав думку учасників процесу, дослідив фактичні обставини та матеріали кримінального провадження.

Обґрунтованість підозри підтверджується наявністю доказів, які містяться в матеріалах кримінального провадження № 0000275 та долучені до клопотання слідчого.

Такий висновок суду ґрунтується на долучених до клопотання доказах: протоколі огляду місця події, протоколом огляду мобільного телефону, що належав потерпілому та був вилучений у свідка ОСОБА_13 , показаннях свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та інших доказах.

Судом першої інстанції враховано, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким і за яке санкцією ч. 2 ст. 115 К України передбачено покарання у вигляді довічного позбавлення волі.

При цьому, колегія суддів не може погодитись з доводами апеляції захисника, що на момент вирішення питання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованість підозри у вчиненні ним інкримінованого кримінального правопорушення слідчим належним чином не доведена, оскільки факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Такі висновки колегії суддів ґрунтуються також на висновках, зроблених Європейським судом з прав людини в своїх рішеннях, а саме:

1. П.175 Рішення ЄСПЛ «Нечипорук і Йонкало проти України»: «Суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (див. рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства).

2.П. 32 Рішення «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства) від 30 серпня 1990 року: «Наявність «обґрунтованої підозри» передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин

Факти, що підтверджують «обґрунтовану підозру», «не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок чи навіть пред`явлення обвинувачення» ( Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Броуган та інші проти Сполученого Королівства»

3. П. 55 Рішення ЄСПЛ «Мюррей проти Сполученого Королівства» «факти, що викликають підозру, не обов`язково повинні бути встановлені до рівня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу».

Таким чином, на думку колегії суддів, наданих стороною обвинувачення фактів на даному етапі кримінального провадження достатньо, аби вважати, що ОСОБА_7 міг таки вчинити інкримінований злочин. Колегія суддів також враховує особливу складність кримінального провадження, необхідність забезпечення певного режиму нерозголошення даних досудового розслідування.

Не може колегія суддів також погодитися і з доводами апеляцій про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які зазначив суд першої інстанції. Так, ОСОБА_7 підозрюється в скоєнні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, що підвищує ризик переховування від органів досудового розслідування та суду; крім того, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про доведеність прокурором ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, які є військовослужбовцями військової частини ПП НОМЕР_2 , та проходять військову службу у військовій частині, до якої ОСОБА_7 відряджений; є військовослужбовцем та несе службу в районі де тривають бойові дії, не має постійного проживання на території Донецької області та місцезнаходження військової частини, до якої він відряджений, в будь-який час може змінити місце дислокації; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме у зв`язку з тим, що є військовослужбовцем, працівником правоохоронного органу, та має безперешкодний доступ до вогнепальної зброї, за допомогою якої може погрожувати свідкам, а також знищити речові докази, які наразі не відшукані, не вилучені і можуть вказати на причетність підозрюваного до вчинення злочину, а саме: одяг, документи, ювелірні вироби, картку до мобільного телефону, відстріляні гільзи, вчинити інше кримінальне правопорушення, не має постійного місця проживання на території Донецької області та може спробувати переховуватися у вказаному вище населеному пункті або інших місцях від органів досудового розслідування та суду, тому що суворість покарання за вчинений злочин, наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура його виконання.

Таким чином, колегія суддів вважає, що з урахуванням тяжкості інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, можливої міри покарання, яка йому загрожує та наявності ризиків, визначених ст. 177 КПК України у кримінальному провадженні, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про неможливість застосування щодо ОСОБА_7 іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з реальним позбавленням волі.

Із зазначених міркувань ОСОБА_7 не може бути переданий під особисту поруку народного депутата ОСОБА_18 .

Отже, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, тому колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною, обґрунтованою та справедливою і такою, що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Дружківського міського суду Донецької області від 16 березня 2017 року, якою застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , визначено розмір застави 308800 грн. залишити без змін.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Судді