Справа № 171/8/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2017 року м. Апостолове
Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
обвинуваченого ОСОБА_5
Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення при наступних обставинах.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на розбійний напад, з корисливих мотивів, припускаючи, що у жіночій сумці може знаходитись цінне майно, ОСОБА_5 впритул наблизився до ОСОБА_6 ззаду і у момент коли вона озирнулася, ОСОБА_5 наніс їй один удар рукою в підборіддя, спричинивши тілесні ушкодження ОСОБА_6 у вигляді забійної рани підборіддя, уламкового перелому нижньої щелепи праворуч в проекції 3-го зуба, травматичної екстракції 1-го зуба на нижній щелепі праворуч, які відповідно до висновку експерта № 141 від 25.05.2016 року, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, тривалістю понад 3 тижні (21 добу) (загоєння кісткової тканини перевищує 21 добу). Продовжуючи виконання свого злочинного умислу, ОСОБА_5 зірвав з плеча потерпілої жіночу сумку зі штучної шкіри марки «Bolijiaoer» у якій знаходився гаманець де були гроші на суму 2400 грн.
Після чого ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 2400 грн.
Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину визнав повністю і суду показав, що дійсно, 09 листопада 2015 року, перебував в стані сп`яніння біля автовокзалу в м.Апостолове. Побачивши потерпілу, здійснив напад на ОСОБА_6 , вдаривши її рукою в підборіддя з метою заволодіння майном потерпілої, спричинивши їй тілесні ушкодження, забрав сумку, в якій був гаманець з грошима. Після вчинення вказаних дій, заволодівши грошима, зник з місця скоєння злочину.
ОСОБА_5 пояснив, що раніше потерпілу не знав і те, що вона перебуває в стані вагітності йому відомо не було. У вчиненому щиро кається. Просить пробачення у потерпілої.
Крім того, показав, що у шлюбі він не перебуває, однак перебуває у фактичних шлюбних відносинах, виховує неповнолітню дитину жінки з якою спільно проживає, працював неофіційно, зауважень за місцем роботи не мав, з сусідами за місцем проживання в добрих відносинах, його мати на даний час хворіє, потребує допомоги, раніше до будь-яких видів відповідальності не притягувався, спиртним не зловживає, злочин вчинив під впливом алкоголю.
Потерпіла ОСОБА_6 суду показала, що у вказаний час, коли вона поверталася з роботи додому, на автовокзалі, обвинувачений ОСОБА_5 , наніс їй удар рукою в обличчя від якого вона впала, забрав у неї сумку, де були гроші в сумі 2400 грн., пляшка молока та ще деякі речі і зник з місця скоєння злочину, заподіявши їй матеріальну шкоду на вказану суму та спричинивши тілесні ушкодження.
Крім того, потерпіла пояснила, що вона перебувала у стані вагітності, була одягнута в пальто та оскільки було темно, не знає чи обвинувачений зрозумів, що вона вагітна, з обвинуваченим раніше знайома не була.
Потерпіла показала, що вона отримала кошти на лікування від обвинуваченого в повному обсязі, ним відшкодовано заподіяну їй матеріальну та завдану моральну шкоду.
ОСОБА_6 в судовому засіданні просила суд призначити обвинуваченому покарання не позбавляючи його волі, оскільки вважає, що необхідно дати ОСОБА_5 можливість на виправлення без ізоляції від суспільства.
Враховуючи те, що обвинувачений визнав себе винним у вчиненні злочину, він та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини його вчинення і не заперечують проти недоцільності дослідження доказів щодо обставин справи, суд, з`ясувавши, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів у даному провадженні. Розгляд кримінального провадження проведено у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України.
На підставі викладеного, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілу та дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, вважає, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених у вироку суду, доведена повністю.
Дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 187 КК України, яка передбачає кримінальну відповідальність за напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).
При призначенні виду та міри покарання суд, у відповідності до вимог ст.ст. 65 - 67 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєного обвинуваченим злочину, який згідно ст.12 КК України є тяжким злочином, а також особу обвинуваченого, який вперше вчинив злочин, має професію (диплом НОМЕР_1 від 27 червня 2008 р. ПТУ № 85 про здобуття професії - оператор комп`ютерного набору, конторський службовець), має постійне місце реєстрації та проживання, проживає в сім`ї (акт депутатського обстеження від 18 січня 2017 року); не перебуває на обліку у лікаря психіатра та нарколога (а.с.130-131-матеріали), раніше не судимий (а.с.132-133-матеріали), до адміністративної відповідальності не притягувався, скарг, компрометуючих матеріалів на нього в міській раді немає (а.с.129-матеріали), вину визнав повністю, вибачився перед потерпілою, повністю відшкодував заподіяну їй матеріальну та завдану моральну шкоду (розписки ОСОБА_6 від 14.09.2016 р., 23.09.2016 р.), його молодий вік (26 років), позитивні характеристики за місцем проживання (характеристика, підписана депутатом міської ради, сусідами ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ; звернення ФОП - ОСОБА_9 , акт опитування жителів с.Мишурин Ріг з вересня до грудня 2016 р.).
Обставинами, встановленими судом, які пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, добровільне усунення заподіяної шкоди, компенсація моральної шкоди (ст.66 КК України).
Обставиною, встановленою судом, яка обтяжує покарання обвинуваченого є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Інших обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого в ході судового розгляду не встановлено (ст.67 КК України).
Згідно ч. 2 ст. 65 КК України передбачено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При обранні покарання суд враховує також наступне.
Згідно ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».
Враховуючи характеристику особи ОСОБА_5 , його ставлення до вчиненого, поведінку до вчинення злочину, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, характер і тяжкість вчиненого ним злочину, суд вбачає підстави для висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, оскільки вважає, що ступінь небезпечності обвинуваченого для суспільств а дає можливість призначити йому покарання із застосуванням ст.75 КК України.
Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівності можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Таким чином, суд приходить до переконання, що для виправлення обвинуваченого та попередження інших правопорушень з його боку ОСОБА_5 слід призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.187 КК України у вигляді позбавлення волі. Разом з тим, враховуючи вищенаведене, а також ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, суд вважає за можливе застосувати при призначенні покарання ОСОБА_5 положення ст.75 КК України, а саме звільнення від відбування покарання з випробуванням, встановленням іспитового строку, одночасно поклавши на нього обов`язки передбачені ст.76 КК України, які сприятимуть його виправленню.
Саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
При вирішенні питання щодо запобіжного заходу суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка передбачає, що тривале безперервне тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Обвинуваченому ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, проте, на думку суду, є підстави для його зміни на особисте зобов`язання до набрання вироком законної сили, оскільки суд вважає, що зникли ризики, передбачені п.п.3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які були встановлені під час обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого.
Процесуальні витрати на залучення експертів для проведення судової експертизи, відповідно до ст.124 КПК України, необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави.
Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.100, 124, 331, 369-371, 373-377 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ :
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.187 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 (три) роки.
Відповідно до ч.1 та п.2 ч.2 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу змінити на особисте зобов`язання, звільнивши його з-під варти в залі судового засідання.
Покласти на засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до вступу вироку в законну силу обов`язки, передбачені п.п.1-3, 8 ч.5 ст.194 КПК України, а саме: прибувати за викликом до суду; не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_5 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 29 грудня 2016 року до 30 січня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Стягнути зі ОСОБА_5 процесуальні витрати на залучення експертів для проведення судової експертизи у сумі 491 грн. 04 коп. на користь держави.
На вирок може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копію судового рішення надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1