Справа № 148/1095/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 листопада 2016 року м. Тульчин

Тульчинський районний суд
Вінницької області у складі: судді ОСОБА_1
за участю: секретаря ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засідання у залі суду матеріали кримінального провадження № 0000092 по обвинуваченню: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Ганнопіль, Тульчинського району, Вінницької області, з середньою освітою, не працюючого, одруженого зареєстрованого, за адресою: АДРЕСА_1 , а фактично проживаючого, за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 ; обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 та представником потерпілої ОСОБА_6 , -
ВСТАНОВИВ:
Житель с. Ганнопіль, Тульчинського району Вінницької області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , являючись корінним жителем вказаного населеного пункту та будучи достовірно обізнаним про те, що на території Ганнопільської сільської ради на території колишнього КСП «8 Березня» с. Ганнопіль, у віддаленому від житлових будинків місці знаходиться металева водонапірна башта «Рожновського», що перебуває на балансі сільської ради с. Ганнопіль, переслідуючи корисливий мотив, з метою власного збагачення за рахунок викраденого металу, який в подальшому планував здати на пункти прийому металобрухту району, вирішив здійснити її крадіжку.
Реалізуючи свій злочинний умисел та протиправне заволодіння чужим майном (крадіжку), ОСОБА_3 01.02.2016 зателефонував до свого знайомого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_3 , в користуванні якого перебував необхідний для порізки металу інвентар, якому запропонував підзаробити грошових коштів та розповів, про те що потрібно порізати на частини водонапірну башту «Рожновського», яка розташована на території колишнього КСП «8 Березня» запевняючи, що вона нікому не належить та він домовився з головою Ганнопільської сільської ради ОСОБА_8 щоб її зрізати на металобрухт.
Отримавши пропозицію ОСОБА_3 , ОСОБА_7 з врахуванням можливості додаткового заробітку, не будучи обізнаним про злочинні наміри ОСОБА_3 , на його пропозицію погодився та враховуючи досить великий обсяг роботи вказав останньому, що візьме на роботу ще свого знайомого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_4 .
Близько 08:00 год. 03.02.2016 ОСОБА_7 разом з ОСОБА_9 приїхали в с. Ганнопіль, Тульчинського району де зустрілися з ОСОБА_3 , який пояснив їм про обсяг роботи, після чого вони всі разом на автомобілі «Мерседес Спринтер» д.н.з. НОМЕР_1 білого кольору, який перебуває у користуванні ОСОБА_3 , поїхали на територію колишнього КСП «8 Березня» с. Ганнопіль, де знаходилась належна Ганнопільській сільській раді водонапірна башта «Рожновського».
Показавши місце де знаходилась водонапірна башта ОСОБА_3 допоміг вивантажити зі свого автомобіля заздалегідь заготовлений ним інвентар для порізки металу, а саме різак і балон з киснем, після чого їх залишив.
В свою чергу ОСОБА_7 разом ОСОБА_9 , не усвідомлюючи протиправності своїх дій, з врахуванням пояснень ОСОБА_3 , про те, що він має дозвіл на виконання вказаних робіт, на протязі двох днів займалися розрізанням водонапірної башти на частини.
Вже 05.02.2016 вранці, ОСОБА_7 і ОСОБА_9 знову приїхали в с. Ганнопіль, де також зустрілися з ОСОБА_3 з яким на автомобілі останнього поїхали на територію колишнього КСП «8 Березня», де завантажили в автомобіль увесь порізаний ними металобрухт з водонапірної башти, після чого поїхали в смт. Вапнярку, Томашпільського району, Вінницької області, а саме на метало-приймальний пункт, де здали шматки металобрухту з водонапірної башти, загальною вагою 1400 кілограм.
Отримавши кошти за металобрухт в сумі 3500 гривень, ОСОБА_10 розрахувався з ОСОБА_7 та ОСОБА_9 за виконану ними роботу, заплативши по 1000 гривень.
Згідно довідки виданої ПП «Вінсплав» № 16 від 25.02.2016 ціна на заготівлю металобрухту чорного металу становить 2,50 гривень, відповідно умисними діями ОСОБА_10 . Ганнопільській сільській раді заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 3500 грн.
Під час судового розгляду суду надано угоду про примирення від 11.10.2016 між обвинуваченим та представником потерпілого.
Як вбачається із змісту укладеної угоди сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 185 КК України та покарання, яке повинен понести останній у виді штрафу у розмірі п`ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчинені інкримінованого йому злочину визнав повністю. При цьому у судовому засіданні зазначив, що угода була укладена добровільно, без будь-якого примусу, наслідки укладання угоди йому повністю зрозумілі і він погоджується із визначеною мірою покарання у виді штрафу.
Представник потерпілого висловила свою позицію щодо затвердження судом угоди про примирення.
Прокурор у судовому засіданні вважає, що є всі законні підстави для затвердження угоди.
Суд, вивчивши зібрані по справі докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у таємному викрадені чужого майна (крадіжка), у судовому засіданні доведена в повному обсязі, і його дій слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 185 КК України.
Обставини, що відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого, суд враховує відшкодування матеріальної шкоди.
Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченої, не встановлено.
Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
У судовому засіданні встановлено, що угода про примирення між представником потерпілого ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 укладена добровільно без застосування насильства, примусу, погроз, дана угода відповідає вимогам ст. 471 КПК України.
Крім того, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє п. 1 ч. 4, ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Одночасно, представник потерпілого ОСОБА_6 , судом роз`яснені наслідки затвердження угоди про примирення, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.
Таким чином, дослідивши матеріали кримінального провадження, угоду про примирення, заслухавши позицію учасників судового розгляду, суд вважає, що угода про примирення відповідає, вимогам передбаченим ст. 468-475 КПК України, укладена сторонами добровільно. Міра покарання узгоджена сторонами відповідає вимогам КК України та санкції ч. 1 ст. 185 КК України.
Питання речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 368, 370, 374, 474 - 475 КПК України та ст. 65 КК України, -
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення від 11.10.2016 укладену між представником потерпілого ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000092.
Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому узгоджену сторонами міру покарання у виді штрафу п`ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Речові докази металевий бак від водонапірної башти переданий на зберігання представнику потерпілого ОСОБА_6 повернути Ганопільскій сільській раді Тульчинського району.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав передбачених ст. 394 КПК України.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: