АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1305/17 Справа № 201/52/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

представника потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000941 від 04.11.2016 року за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_11 , прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 на вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 травня 2017 року, ухвалений стосовно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, що має вищу освіту, працював інспектором роти №4 батальйону №4 Управління патрульної поліції в м. Дніпро, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 травня 2017 року ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки шість місяців, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.
Долю речових доказів вирішено, судові витрати віднесені на рахунок держави.
Судом першої інстанції ОСОБА_8 визнаний винним у тому, що він, будучи призначеним відповідно до наказу начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 9 о/с від 21.01.2016 року на посаду інспектора роти №4 батальйону №4 Управління патрульної поліції м. Дніпропетровська та являючись службовою особою - працівником правоохоронного органу, представником державного органу виконавчої влади та будучи наділеним владними повноваженнями в межах своєї компетенції пред`являти вимоги, приймати рішення, обов`язкові для виконання фізичними та юридичними особами незалежно від їх відомчої належності чи підлеглості, вчинив злочин проти безпеки руху та експлуатації транспорту за наступних обставин.
04 листопада 2016 року, близько о 09 годині 11 хвилин, інспектор роти №4 батальйону № 4 Управління патрульної поліції м. Дніпропетровська ОСОБА_8 , керуючи технічно справним патрульним автомобілем «Toyota Prius» державний номер НОМЕР_1 , рухався по вулиці Шевченко у напрямку вулиці Січових Стрільців в м. Дніпро.
При цьому, під час руху капрал поліції, водій ОСОБА_8 , проявляючи злочинну недбалість та будучи вкрай неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, при виникненні небезпеки для руху у вигляді пішохода похилого віку ОСОБА_12 , 1938 року народження, який перетинав проїжджу частину справа наліво по ходу руху патрульного автомобіля поліції, грубо порушуючи Правила дорожнього руху, а саме:
- п.16.2 - згідно якого на регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку, заходів до своєчасного зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу не вжив і в районі перехрестя вулиці Шевченко та вулиці Січових Стрільців у м. Дніпро, здійснив на вказаного пішохода наїзд, в результаті чого пішоходу ОСОБА_12 спричинені тяжкі тілесні ушкодження і знаходяться у причинному зв`язку з настанням смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурором, захисником обвинуваченого та потерпілим подані апеляційні скарги. Прокурор просить вирок скасувати частково в частині призначеного покарання та рішення про відшкодування процесуальних витрат та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. На підставі ст. 54 КК України позбавити ОСОБА_8 спеціального звання капрал поліції. Стягнути з ОСОБА_8 процесуальні витрати витрати на залучення експерта в розмірі 1761,60 грн. Захисник просить змінити оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання, застосувати до ОСОБА_8 ст. 75 КК України та звільнити його від покарання з випробуванням. Потерпілий просить змінити вирок в частині призначення покарання та застосувати до ОСОБА_8 ст. 75 КК України, звільнивши його від покарання з випробуванням.

В обґрунтування своїх вимог прокурор посилається на те, що не оспорюючи правильність кваліфікації кримінального правопорушення та доведеність вини ОСОБА_8 у його вчиненні, вирок суду в частині призначення покарання та рішення про відшкодування процесуальних витрат є незаконним та підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону. Вказує, що в порушення вимог ст. 54 КК України суд першої інстанції не позбавив обвинуваченого спеціального звання капрал поліції, крім того суд у вироку взагалі не обґрунтував незастосування цієї норми закону. Зазначає, що суд, ухвалюючи вирок, в порушення вимог ст. 124 КПК України не вирішив питання щодо покладення судових витрат на обвинуваченого.

В обґрунтування своїх вимог захисник посилається на те, що призначене обвинуваченому покарання є надто суворим. Призначаючи покарання суд першої інстанції не врахував в повному обсязі дані про особу ОСОБА_8 , який раніше не судимий, свою вину в чиненні злочину визнав в повному обсязі, щиро розкаявся, активно співпрацював зі слідством, має постійне місце проживання, де проживає з братом інвалідом 1 групи та матір`ю, яка також інвалід 1 групи. ОСОБА_8 є єдиним годувальником сім`ї, оскільки мати та брат не мають змоги самостійно себе обслуговувати, за останнім місцем роботи, за місцем проживання характеризується позитивно, від суду та слідства не укривався. Зазначає, що судом першої інстанції не прийнята до уваги позиція потерпілого, який просив призначити ОСОБА_8 покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

В обґрунтування своїх вимог потерпілий посилається на те, що обвинувачений відшкодував повністю моральну шкоду, приніс вибачення, не намагався уникнути відповідальності, скоїв злочин ненавмисно, проживає з братом інвалідом 1 групи та матір`ю, яка також інвалід 1 групи. ОСОБА_8 , є єдиним годувальником сім`ї.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_11 , та прокурора, які кожен окремо підтримали вимоги своїх апеляційних скарг, думку обвинуваченого, який підтримав вимоги апеляційної скарги свого захисника та просив пом`якшити покарання, думку представника потерпілого, який також підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги потерпілого, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає вимоги апеляційних скарг такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за обставин, викладених у вироку суду, та кваліфікація його дій з огляду на положення ч. 3 ст. 349 КПК України захисником обвинуваченого, потерпілим та прокурором не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

Порушень процесуального закону, які тягнуть за собою скасування вироку, судом першої інстанції не допущено.

Що стосується міри покарання, то відповідно з вимогами ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, що скоїла злочин, повинно бути призначено покарання необхідне та достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів.
Однак, на думку колегії суддів, суд першої інстанції зазначені вимоги закону виконав не в повному обсязі.
Доводи захисника обвинуваченого про те, що призначене ОСОБА_8 покарання є надто суворим, у зв`язку з тим, що суд першої інстанції не врахував в повному обсязі дані про особу обвинуваченого колегія суддів вважає обґрунтованими.

Так, при призначенні покарання судом першої інстанції враховано наступне: ОСОБА_8 раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває. Не маючи відповідного досвіду роботи та навиків роботи в міліції чи поліції, ОСОБА_8 поступив на роботу в Управління патрульної поліції м. Дніпропетровська на посаду інспектора роти № 4 батальйону № 4. Після вчинення ДТП звільнився зі служби та наразі офіційно не працює. За місцем проживання характеризується задовільно, за місцем останньої роботи позитивно. Обставиною, що пом`якшує покарання суд визнав щире каяття у вчиненому злочині, у зв`язку з чим дійшов до висновку про необхідність призначення покарання у вигляді позбавлення волі.

Однак, колегія суддів вважає, що покарання, яке призначено обвинуваченому у вигляді реального позбавлення волі не відповідає вимогам ст. 65 КК України, оскільки при його призначенні суд першої інстанції не врахував в повному обсязі дані про особу ОСОБА_8 , який має постійне місце проживання, де проживає з братом ОСОБА_13 , 1983 р.н., який згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 646642 є інвалідом І групи за загальним захворюванням з порушенням опори та пересування та потребує постійної сторонньої допомоги, та матір`ю ОСОБА_14 , 1959 р.н., яка також відповідно до довідки серії МСЕ-ДНА-01 № 183488 є інвалідом І групи з дитинства, потребує постійного стороннього догляду та допомоги у зв`язку з різким порушенням функції опори та пересування. Виходячи зі змісту вироку, ОСОБА_8 відшкодував спричинену шкоду потерпілому, що підтверджено потерпілим в судовому засіданні та викладено в доводах апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_12 . Крім того, матеріалами кримінального провадження підтверджується, що ОСОБА_8 є єдиним годувальником сім`ї, оскільки мати та брат не мають змоги самостійно себе обслуговувати. Також судом не була прийнята до уваги позиція потерпілого, викладена у вироку та підтверджена в апеляційній скарзі та в судовому засіданні апеляційної інстанції щодо необхідності призначення обвинуваченому покарання з іспитовим строком, яка сама по собі не є підставою для призначення обвинуваченому більш м`якого покарання, а повинна бути врахована в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за необхідне змінити оскаржуваний вирок в частині призначення ОСОБА_8 покарання, а саме призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі з застосування ст. 75, 76 КК України, яке буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження нових кримінальних правопорушень, що відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Відповідно до вимог ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

З урахуванням вищевикладеного, доводи захисника обвинуваченого та потерпілого, які викладені в їх апеляційних скаргах, є слушними та за таких обставин колегія суддів вбачає підстави для зміни покарання, призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 286 КК України з урахуванням вимог ст. 75, 76 КК України.

Що стосується вимог, викладених в апеляційній скарзі прокурора, щодо позбавлення обвинуваченого ОСОБА_8 спеціального звання капрал поліції, то на думку суду, вони не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 54 КК України засуджена за тяжкий чи особливо тяжкий злочин особа, яка має військове, спеціальне звання, ранг, чин або кваліфікаційний клас, може бути позбавлена за вироком суду цього звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу. Зазначене покарання не передбачене у санкціях норм Особливої частини КК України і застосовується за рішенням суду. Це покарання є додатковим і його застосування повинно бути належним чином мотивовано щодо належних на то підстав з урахуванням конкретних обставин справи та особи винного. Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_8 визнано винним в порушенні правил безпеки дорожнього руху, і хоча зазначені дії скоєно в той час, коли обвинувачений перебував на службі та керував службовим транспортним засобом, скоєння зазначеного кримінального правопорушення не пов`язано безпосередньо з використанням наданої йому влади та владних повноважень, а саме кримінальне правопорушення не є навмисним та скоєно з необережності. Тому, колегія суддів не вбачає правових підстав, передбачених ст.54 КК України для застосування до обвинуваченого ОСОБА_15 додаткового покарання у вигляді позбавлення спеціального звання капрал поліції.

Крім того, в ході проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000941 на підставі постанови слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу СУ Прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_16 від 10.11.2016 року призначена та проведена Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз судова автотехнічна, оформлена висновком експерта від 11.11.2016 року № № 5535-16, вартість якої складає 1761,60 грн. (а.с. 83-94).

Таким чином, доводи прокурора щодо залишення поза увагою суду першої інстанції вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, колегія суддів вважає обґрунтованими, оскільки відповідно вищезазначеної норми у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Відповідно до ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок.

Згідно з ч. 2 ст. 409 КПК України підставою для скасування або змінити вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Керуючись ст. 376, 404, 407, 409, 414, 419 КПК України, судова колегія,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_11 , прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 травня 2017 року, ухвалений відносно ОСОБА_8 в частині призначення йому покарання, - змінити.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки шість місяців, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбуття основного покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України на ОСОБА_8 покласти обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_8 витрати на проведення експертизи в розмірі 1761,60 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят одна гривня 60 копійок).

Скасувати обраний ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та звільнити ОСОБА_8 з-під варти в залі суду негайно.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. На ухвалені рішення судів першої та апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той самий строк з моменту отримання копії судового рішення.
Судді: