Справа № 126/568/17
Провадження №:1-кп/138/118/17

ВИРОК
11 квітня 2017 року м. Могилів-Подільський
Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Самгород Козятинського району Вінницької області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого агрономом СТОВ «Нива», раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -
Восени 2016 року, точна дата не встановлена, ОСОБА_4 на березі річки Південний Буг знайшов паперову коробку з малокаліберними спортивно-мисливськими патронами в кількості 42 штуки, які переніс до свого домоволодіння по АДРЕСА_1 , де залишив зберігатись в сейфі.
31.01.2017 під час огляду домоволодіння ОСОБА_4 працівниками поліції в сейфі виявлено та вилучено з сейфу для зберігання зброї, що розташований в коридорі будинку паперову коробку з малокаліберними спортивно-мисливськими патронами в кількості 42 штуки.
Згідно висновку експерта за результатами судово-балістичної експертизи № 52-Б від 06.02.2017 патрони, вилучені у ОСОБА_4 , є бойовими припасами до нарізної вогнепальної зброї малокаліберними спортивно-мисливськими патронами кільцевого запалення, калібру 5,6 мм, призначеними для стрільби із цілого ряду нарізної спортивно-мисливської зброї, малокаліберних гвинтівок моделей ТОЗ-8, ТОЗ-8М, ТОЗ-11, ТОЗ-99, ТОЗ-17, ТОЗ-78 та інших калібру 5,6 мм. Дані патрони придатні для стрільби.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 263 КК України зберігання та придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу .
23.02.2017 між прокурором відділу Бершадської місцевої прокуратури юристом 2 класу ОСОБА_6 , якому на підставі ст. 36 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.
Відповідно до даної угоди прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 263 КК України. Обвинувачений ОСОБА_4 зобов`язався під час судового розгляду у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні даного злочину, сприяти розгляду даного кримінального провадження. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.
В судовому засіданні суд також роз`яснив обвинуваченому його права, наслідки укладення, затвердження та невиконання угоди, передбачені ст.ст. 394, 424, 473, 474, 476 КПК України.
Крім цього, обвинуваченому роз`яснено, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.
Суд, заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши угоду про визнання винуватості та надані суду документи, приходить до висновку, що зазначена угода підлягає затвердженню, враховуючи таке.
Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання та інші передбачені угодою заходи.
Обвинувачений в судовому засіданні просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджене в ній покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Захисник вважає, що є усі підстави для затвердження угоди про визнання винуватості.
Суд вважає правильною правову кваліфікацію дій ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 263 КК України.
Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином. Шкода внаслідок вчинення даного злочину завдана лише державним інтересам.
Шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій, будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер підозри, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Суд встановив, що обставини, які обтяжують покарання, відсутні.
Враховуючи наявність пом`якшуючої покарання обставини - щире каяття, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого діяння, суд погоджується з обраним сторонами угоди покаранням.
Таким чином, заслухавши думки учасників судового розгляду, дослідивши зміст угоди про визнання винуватості, суд приходить до висновку, що її умови, форма та зміст відповідають вимогам КК України та КПК України, зокрема, вимогам ст. 472 КПК України. Така угода не порушує прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, а відтак суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
Долю речових доказів вирішити згідно ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 12, 63, 65-66, 75, 76, 263 ч. 1 КК України, ст.ст. 100, 124 ч. 2, 314, 315, 374, 375, 472, 474, 475 КПК України суд, -
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.263 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 23.02.2017 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
Згідно ст. 76 ч. 1 п. 1, 2 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази: 32 (тридцять два) патрони калібру 5,6 мм та 10 (десять) гільз патронів 5,6 мм, упаковані в прозорий поліетиленовий файл та опечатані печаткою «Для довідок Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області», що знаходяться на зберіганні в Управлінні логістики та матеріально-технічного забезпечення ГУНП у Вінницькій області, - знищити.
Понесені по справі процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта в сумі 703 (сімсот три) грн. 68 коп. стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, і набирає законної сили після закінчення вказаного строку, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Роз`яснити учасникам судового провадження, що вони мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1