справа № 462/2726/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 травня 2017 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

потерпілого: ОСОБА_5 ,

обвинуваченого: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003196 про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Львова, із середньою освітою, непрацюючого, розлученого, який проживає на АДРЕСА_1 , раніше судимого 10.11.2010 року Залізничним районним судом м.Львова за ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України до позбавлення волі на строк 7 років та ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04.06.2015 року звільнений 12.06.2015 року від відбування покарання умовно-достроково

у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.125, ст.128 КК України, суд

в с т а н о в и в :
ОСОБА_6 14.11.2015року близько 23 год. 40 хв. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклого конфлікту зі своїм сином ОСОБА_5 , через необережність, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачати, перебуваючи у положенні над сином, тримаючи в лівій руці розкладний ніж, не сховав та не склав його лезо, водночас потерпілий ОСОБА_5 намагаючись скинути батька, лежачи на спині, перевернувся вліво по відношенню до ОСОБА_6 та напоровся на вказаний ніж, який він тримав у руці, внаслідок чого потерпілий ОСОБА_5 отримав, у відповідності до висновку судово-медичного експерта №503/15 від 18.11.2015року, поранення правої поперекової ділянки з ушкодженням серозного шару товстого кишківника та м`язів спини, яке супроводжувалося значною зовнішньою та внутрішньою кровотечею, було небезпечним для життя в момент заподіяння та відноситься до тяжкого тілесного ушкодження.

Крім цього, ОСОБА_6 14.01.2016року близько 13.00год. знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклого конфлікту зі своєю матір`ю ОСОБА_7 , маючи умисел на заподіяння умисних тілесних ушкоджень, схопив останню за волосся та став бити головою об дерев`яний стіл, після чого продовжуючи свої злочинні дії умисно наніс їй кулаками рук удари в область голови, шиї та спини, заподіявши згідно висновку судово-медичної експертизи №147 від 21.01.2016 року, синці на голові, в ділянці шиї, на спині, руках, які могли виникнути 14.01.2016року, як вказує потерпіла та відноситься до легкого тілесного ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинах, передбачених ч.1 ст.125, ст.128 КК України визнав повністю, разом з тим, відмовився давати пояснення щодо обставин справи, що є його правом, передбаченим ст.63 Конституції України, просить суд його суворо не карати.

Враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорювались фактичні обставини кримінального провадження, з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності такої їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, провів судовий розгляд у порядку, передбаченому даною нормою.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що вина ОСОБА_6 у нанесенні необережного тяжкого тілесного ушкодження та умисного легкого тілесного ушкодження доведена повністю і його дії органом досудового слідства правильно кваліфіковані за ст.128, ч.1 ст.125 КК України.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 судом не встановлені, а обставиною, що обтяжує покарання є вчинення злочину, передбаченою ст.128 КК України, у стані алкогольного сп`яніння.

Суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які є злочинами невеликої тяжкості, вчинені умисно, особу винного, який раніше судимий 10.11.2010року Залізничним районним судом м. Львова за ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України до позбавлення волі на строк 7 років /справа №1-288/10/ та ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04.06.2015 року 12.06.2015 року звільнений від відбування покарання умовно-достроково (справа №442/3762/15-к /матеріали кримінального провадження, арк.106/; розлучений, не працює, згідно довідки ОКЗ ЛОР «Львівський обласний державний клінічний наркологічний диспансер» №714 від 04.03.2016 року з травня 2006 року перебуває на обліку в диспансері з діагнозом розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю /матеріали кримінального провадження, арк.112/, згідно довідки «Львівського обласного клінічного психоневрологічного диспансеру» №856д від 29.03.2016 року з 2000 по 2005 рік перебував на обліку в диспансері з діагнозом патохарактерологічний розвиток особистості по збудливому тиску стан нестійкої компенсації та обстежувався і лікувався в ЛОКПД по лінії РВК з 15.11.1999 року по 25.11.1999 року /матеріали кримінального провадження, арк.110, 111/, як вбачається із довідки із Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 протягом періоду обліку з ОСОБА_6 здійснювалась індивідуально-профілактична робота /матеріали кримінального провадження, арк.108/, а тому виходячи з наведеного, враховуючи думку потерпілого ОСОБА_5 , який у вирішенні питання про покарання покладається на розсуд суду, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.125 КК України та обмеження волі в максимальних межах санкції ст.128 КК України, що є достатнім для виправлення обвинуваченого, його перевиховання, запобігання вчиненню ним нових злочинів, що відповідає особі та є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст.50 КК України цілей покарання.

Між тим, як вбачається з вироку Залізничного районного суду м. Львова від 10.11.2010 року ОСОБА_6 засуджений за ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України до позбавлення волі на строк 7 років, а ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04.06.2015 року звільнений 12.06.2015 року від відбування покарання умовно-достроково, при цьому зі змісту даної ухвали невідбутний строк покарання становить 2 роки 4 місяці 17 днів.

Враховуючи те, що злочин з приводу якого розглядається дана кримінальна справа, обвинувачений ОСОБА_6 скоїв до закінчення строку умовно-дострокового звільнення, суд вважає за необхідне керуватися при визначенні остаточного покарання за сукупністю вироків правилами ч.4 ст.81 КК України, у відповідності до положень якої, у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового злочину суд призначає покарання за правилами, передбаченими ст.71, 72 КК України.

Відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України зарахування строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно ухвали слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 22.01.2016 року ОСОБА_6 був взятий під варту із зали суду 22.01.2016 року, а від так на підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_6 слід зарахувати в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 22.01.2016 року по 30.05.2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Враховуючи те, що станом на час ухвалення вироку обвинувачений утримується під вартою 1 рік 4 місяці 9 днів, то згідно співвідношення, визначеного ч.5 ст.72 КК України, це становить 2 роки 8 місяців 18 днів позбавлення волі.

У разі призначення судом іншого покарання, ніж позбавлення волі, зарахування строку попереднього ув`язнення в межах того самого кримінального провадження здійснюється в такому порядку: строк попереднього ув`язнення переводиться у строк позбавлення волі відповідно до співвідношення, визначеного абзацом першим цієї частини; визначений відповідно до пункту 1 цієї частини строк позбавлення волі переводиться в інший призначений вид покарання відповідно до співвідношення, визначеного частиною першою цієї статті.

При цьому, з врахуванням вимог ч.3 ст.72 КК України, згідно якої основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно, а тому покарання у виді штрафу слід виконувати самостійно.

На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.368-371, 373-375 КПК України, суд

з а с у д и в:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.125, ст.128 КК України, і призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 /п`ятдесяти/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 850 /вісімсот п`ятдесят/ гривень;

- за ст.128 КК України у виді обмеження волі на строк 2 /два/ роки.

Згідно ч.3 ст.72 КК України покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян виконувати самостійно.

На підставі ст.71, ч.4 ст.81 КК України ОСОБА_6 до призначеного покарання у виді обмеження волі частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 10 листопада 2010 року у виді одного року і дев`яти місяців позбавлення волі, обравши остаточну міру покарання ОСОБА_6 у виді 2 /двох/ років 9 /дев`яти/ місяців позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_6 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 22 січня 2016 року по 30 травня 2017 року, на підставі ч.5 ст.72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що становить на день ухвалення вироку 2 роки 8 місяців 18 днів позбавлення волі.

Речові докази: 5 змивів РБК, дві чоловічі футболки сірого та чорного кольору, які передано в камеру зберігання Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області /матеріали кримінального провадження, т.1 арк. 180/ знищити.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: /підпис/
З оригіналом згідно.

Суддя: ОСОБА_1