Вирок
Іменем України
06.12.2016 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
з участю прокурора: ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

представника Львівського

міського центру зайнятості ОСОБА_5

та обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у м. Львові кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,-
в с т а н о в и в :
органами досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що 11.12.2013 року, перебуваючи у приміщенні Львівського міського центру зайнятості за адресою м. Львів, вул. Княгині Ольги, 122 та маючи умисел на заволодіння чужим майном, подав до Львівського міського центру зайнятості заяву про надання статусу безробітного, одночасно підтвердивши, що ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного, що визначені Законом України « Про зайнятість населення» та «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Відтак, 17.12.2013 року обвинуваченому було надано статус безробітного, а 18.12.2013 року призначено допомогу по безробіттю. Однак, ОСОБА_6 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, під час перебування на обліку в центрі зайнятості як безробітний, не повідомив службу зайнятості про укладення Договору про виконання робіт від 05.08.2014 №3-214/14 про виконання робіт з 01.09.2014 року по 31.12.2014 року з Дочірнім підприємством «Автоскладальний завод №1 ПАТ «Автомобільна Компанія «Богдан Моторс» та отримував дохід і відповідно підлягав зняттю з обліку як безробітній з 01.09.2014 року. В результаті протиправних дій, ОСОБА_6 під час перебування на обліку у центрі зайнятості як безробітній, незаконно отримав допомогу по безробіттю в період з 01.09.2014 по 14.09.2014 в розмірі 1 094,94гривень та одноразову допомогу по безробіттю для організації підприємницької діяльності за період з 15.09.2014 року по 04.01.2015 року в розмірі 7 820,96 гривень, всього на загальну суму 8915,9 грн.

У судовому засіданні представник потерпілого пояснив, що ОСОБА_6 11.12.2013 року звернувся до Львівського міського центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного та останньому призначено допомогу по безробіттю 18.12.2013 р. Наказом № НТ140919 від 19.09.2014року з 15.09.2014 припинено виплату обвинуваченому допомоги по безробіттю та припинено реєстрацію його як безробітного. В подальшому 14.05.2015 року проведено розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, що стверджується актом № 179. В результаті згаданої перевірки встановлено неправомірне отримання обвинуваченим допомоги по безробіттю в період з 01.09. по 14.09.2014 року, на загальну суму 8915,9 грн.

Відтак реалізовуючи своє право Львівський міський центр зайнятості звернувся з позовом в Львівський окружний адміністративний суд до ОСОБА_6 про повернення згаданих коштів, однак постановою від 23.09.2015 р. відмовлено в задоволені позовних вимог. Між тим рішення Львівського апеляційного адміністративного суду за наслідками розгляду апеляційної скарги, закрито провадження за позовом Львівського міського центру зайнятості у зв`язку з необхідністю вирішення спору на засадах цивільного судочинства.

Обвинувачений у судовому засіданні свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні заперечив та просить виправдати.

Захисник обвинуваченого зазначив, в судовому засіданні, що у сфері страхування на випадок безробіття, у тому числі й щодо нарахування та виплати пов`язаного з ним матеріального забезпечення, за змістом є цивільно-правовими, а спори які виникають із цих правовідносин, підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, адже відповідно для ч.3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне страхування на випадок безробіття», у разі встановлення фактів умисного не виконання безробітним своїх обов`язків та зловживання ними, порушнику надається можливість добровільно повернути суму незаконно отриманих виплат, а в протилежному випадку центр зайнятості звертається до суду з позовом про стягнення цієї суми у порядку цивільного судочинства, чим власне і скористалася потерпіла сторона, подавши позов до Львівського окружного адміністративного суду. Разом з тим відсутня подія кримінального правопорушення та підтверджується витягами наказів про прийняття рішення по особі: ОСОБА_6 , 17.12.2013 року відповідно до наказу № НТ131217 йому було надано статус безробітного, з 18.12.2013 року призначено допомогу по безробіттю. Наказом № НТ140919 від 19.09.2014 р. з 15.09.2014 р. центром зайнятості припинено виплату обвинуваченому допомоги по безробіттю та припинено реєстрацію його як безробітного. Відповідно до п.4 ч.1 ст.44 ЗУ «Про зайнятість населення» зареєстровані безробітні зобов`язані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації , визначені у частині першій ст.. 45 цього Закону. В силу п.1 ч.1 ст. 45 цього Закону реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі зайнятості особи. Зайнятість згідно з п. 7 ч.1 ст.1 ЗУ «Про зайнятість населення» - це не заборонена законодавством діяльність осіб, пов`язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім`ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб`єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно. Не знайшли свого підтвердження обставини представлені стороною обвинувачення, а саме те що ОСОБА_6 не повідомив службу зайнятості про укладення договору про виконання робіт від 05.08.2014 року № 3-214/14 про виконання робіт з 01.09.2014 року по 31.12.2014 року з Дочірнім підприємством «Автоскладальний завод №1» ПАТ «Автомобільна Компанія «Богдан Моторс» та отримував дохід і відповідно підлягав зняттю з обліку як безробітний з 01.09.2014. Натомість вказані обставини спростовуються доказами, що наявні в матеріалах справи, а також існуючими суперечностями, що підтверджується наступним, що Договір про виконання робіт між ОСОБА_6 та ДП «Автоскладальний завод № 1» АТ «АК «Богдан Моторс» укладався після подання заяви від 22.09.2014 року, на ім`я директора підприємства з проханням укласти обвинуваченим цивільно правову угоду. 22.09.2014р., 25.09.2014 р., вказана заява, що подана після зняття ОСОБА_6 з обліку в центрі зайнятості, була завізована керівниками відділів, а 30.09.2014р. директором ДП «Автоскладальний завод № 1» АТ «АК «Богдан Моторс». Таким чином Договір про виконання робіт у жодному випадку не міг бути укладений 05.08.2014 р., адже відповідна заява передує його укладенню, подана ОСОБА_6 значно пізніше, а саме 22.09.2014 р. щодо вказівки обвинуваченого про виконання ОСОБА_6 робіт та отримання доходу з 01.09.2014 року, та зазначене повністю спростовується актами здачі приймання виконаних робіт від 31.10.2014 р., 28.11.2014 р., 31.12.2014 р. та Листом Головного управління пенсійного фонду України у Львівській області від 22.06.2015 р. з якого прослідковується, що у вересні 2014 р. заробітна плата ОСОБА_6 не нараховувалась.

Відтак, на думку захисника, винуватість обвинуваченого ґрунтується виключно на акті розслідування Львівського міського центру зайнятості № 179 від 14.05.2015 р., та по суті є єдиним доказом, який покладено в основу обвинувачення.

Відповідно вимог ст. 129 Конституції України, ст.7 КПК України, основними засадами судочинства в Україні - є верховенство права, законність, рівність усіх учасників судового розгляду перед законом і судом; повага до людської гідності.

Ухвалення судом вироку Іменем України є свідченням того, що саме держава Україна в особі суду надає правову оцінку особі та вчиненому нею діянню; вирок суду повинен бути ухвалений судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими та оціненими під час судового з точки зору їх належності, допустимості і достовірності; сукупність доказів повинна бути достатньою та взаємнозв`язаною для прийняття законного, обґрунтованого вмотивованого судового рішення.

Норма ст.370 КПК України визначає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.

З врахуванням норм ст. ст. 368, 370 КПК України, що регулюють застосування норм матеріального та процесуального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених кримінальним процесуальним законом, суд, ухвалюючи вирок в даній справі, безпосередньо дослідивши під час судового розгляду та оцінивши з точки зору належності, допустимості і достовірності доказів, прийшов до висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчинені інкримінованого правопорушення, з огляду на наступне.

В силу змісту ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Судом встановлено, що відповідно до Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.09 р. № 60/62, саме на міськрайонні центри зайнятості покладено обов`язок здійснити перевірку достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної.

Згідно пункту 6 Порядку № 60/62, у разі встановлення центром зайнятості відповідно до зазначеного Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих, така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законом порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг.

Обвинувачений ОСОБА_6 звертався у Львівський міський центр зайнятості з метою отримання статусу безробітного, від так наказом від 17.12.2013 р. № НТ131217 надано статус безробітного, наказом від 18.12.2013р. № НТ131218 призначено допомогу по безробіттю, між тим наказом від 19.09.2014 р. № НТ140919 припинено виплату з 15.09.2014 року.

Разом з тим актом № 179 від 14.05.2015р. розслідування страхового випадку під час проведення звірки розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, обвинувачений уклав цивільно- правовий договір від 05.08.2014 р., предметом якого було виконання робіт по формуванню експлуатаційної документації та отримав дохід у 2014 році від ДП «Автоскладальний завод № 1» ПАТ «Автомобільна компанія «Богдан Моторс».

Між тим вказаний договір обвинуваченим підписано після 05.08.2014 року, оскільки останній в цей час проходив курс навчання у Львівському центрі професійно-технічної освіти за напрямком «Основи підприємницької діяльності», який тривав в період з 29.07.2014 року по 11.08.2014 року та підтверджується відповідним посвідченням реєстраційний №8613/14 від 11.08.2014 року. Факт підписання обвинуваченим згаданого договору після 05.08.2014 р., також стверджується листом від 27.07.2015 року № 514/01-25 директора ДП «Автоскладальний завод № 1» ОСОБА_7 .

Фактично надавати послуги, а відтак отримувати комісійну винагороду за вищевказаним договором обвинувачений ОСОБА_6 почав з жовтня 2014 року, що зокрема стверджується актами виконаних робіт від 31.10.2014 р., 28.11.2014 р., 21.12.2014 р..

У відповідності до вимог ст.190 КК України, об`єктивна сторона цього кримінального правопорушення передбачає заволодіння майном або придбанні права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. Отримання майна під умовою виконання якого-небудь зобов`язання може кваліфікуватися як шахрайство лише в тому разі, коли винна особа ще в момент заволодіння цим майном мала мету його присвоїти, а зобов`язання - не виконувати.

Інших будь-яких належних, допустимих та достовірних доказів, які б підтверджували винуватість ОСОБА_6 у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.1 ст.190 КК України прокурором не надано.

Клопотань про витребування або дослідження інших доказів органом обвинувачення не заявлено.

Між тим, згідно із вимогами ч.1 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
У відповідності до вимог ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне страхування на випадок безробіття», у разі встановлення фактів порушення безробітними вимог указаного закону, порушнику надається можливість добровільно повернути суму незаконно отриманих виплат, а в протилежному випадку центр зайнятості звертається до суду з позовом про стягнення цієї суми у порядку цивільного судочинства. При цьому, законні дії цієї особи, пов`язані з працевлаштуванням та отриманням виплат по безробіттю, кримінальним законом не передбачено як злочин.
Відсутність події кримінального правопорушення має місце, коли судовим розглядом справи встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачувався особа, взагалі не мало місця або відсутній причинний зв`язок між діянням обвинуваченого та шкідливими наслідками, що настали.
У діянні обвинуваченого відсутній склад кримінального правопорушення, коли встановлено, що діяння, яке ставилось у вину обвинуваченому, ним вчинено, але кримінальним законом воно не визнається злочинним.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 р. N 5, виправдувальний вирок постановлюється за відсутністю в діянні підсудного складу злочину, коли встановлено, що діяння, у якому звинувачувався підсудний, ним вчинено, але кримінальним законом воно не визнається злочинним.
Після дослідження всіх доказів по справі перед оголошенням про початок судових дебатів прокурор, що приймав участь у судовому засіданні, не скористався своїм правом, передбаченим ст. 338, 340 КПК України.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 62 Конституції України, п. 19. Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.96 р. «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», звинувачення не може будуватися на припущеннях, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені злочину.

В силу п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Всі сумніви по справі, в тому числі що стосується достатності зібраних фактичних даних повинні тлумачитись та вирішуватись на користь обвинувачених.

Оцінюючи дослідженні судом докази в їх сукупності, суд вважає що у відповідності до вимог ч.2 ст.92 КПК України прокурором не доведена винуватість ОСОБА_6 у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.190 КК України, що відповідно до вимог ч.2 ст.17, ч.1 п.1 ст.373 КПК України є підставою для прийняття рішення про визнання ОСОБА_6 невинуватим за пред`явленим йому обвинуваченням та його виправдання, при цьому слід зазначити, що відносини, які склались між сторонами, відносяться до сфери страхування на випадок безробіття, у тому числі й щодо нарахування та виплати пов`язаного з ним матеріального забезпечення, за змістом є цивільно-правовими, а спори, які виникають із цих правовідносин, підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства.
З наведених міркувань та керуючись ст. 368-374 КПК України, -

з а с у д и в:
ОСОБА_6 визнати невинним та виправдати у зв`язку із відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.
На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок виготовлено в нарад чій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя ОСОБА_1