печерський районний суд міста києва
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.12.2016 Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

представника ОСОБА_10 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

обвинуваченого ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця м. Донецька, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого інженером КП КОР «Управління споруд», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_14 перебуваючи у підпорядкуванні ОСОБА_9 , який працював головним інженером комунального підприємства Київської обласної ради «Управління споруд», розташованому за адресою: м. Київ, пл. Л. Українки, 1, у трудових взаємовідносинах між останніми часто виникали конфлікти, ініціатором яких виступав ОСОБА_14 , який неналежно виконував свої функціональні обов`язки. У зв`язку із чим, внаслідок чергового порушення трудової дисципліни, ОСОБА_9 , як головним інженером комунального підприємства було надіслано доповідну записку керівництву щодо фактів порушень, які допускає ОСОБА_14 . Вважаючи, що ОСОБА_9 ставиться до нього упереджено з питань службової діяльності, маючи особисту образу та переслідуючи мотив помсти, в нього виник прямий умисел направлений на організацію заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , шляхом доручення виконання цього злочину іншій особі, тобто вчинення його на замовлення.

Для досягнення та реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_14 почав підшукувати особу, яка б допомогла йому організувати вчинення вказаного кримінального правопорушення. З цією метою ОСОБА_14 звернувся до громадянина ОСОБА_15 з пропозицією знайти виконавця для вчинення вказаного злочину а саме, заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 та після вчинення вказаних протиправних дій ОСОБА_14 заплатить грошове винагородження в розмірі 4 000 доларів США.

Таким чином, ОСОБА_14 ініціював вчинення злочину стосовно ОСОБА_9 , визначивши його як майбутню жертву злочину та забезпечивши фінансування дій, спрямованих на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 та безпосередньо надав знаряддя вчинення злочину.

В період часу з 20 по 25 грудня 2013 року ОСОБА_14 , при безпосередньому обговорені умов вчинення вказаного кримінального правопорушення, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , передав ОСОБА_15 фотокартку ОСОБА_9 , інформацію про його місце проживання, завдаток - грошову винагороду в сумі 8000 грн. та ємкість з кислотою. Оговоривши при цьому, що другу частину грошового винагородження в розмірі 3 000 доларів США, ОСОБА_15 отримає після того, як ОСОБА_14 впевниться в заподіяних тяжких тілесних ушкодженнях ОСОБА_9 .

На дану пропозицію ОСОБА_15 спочатку погодився, пояснивши, що знайде безпосереднього виконавця, який заподіє такі ушкодження, але в подальшому, усвідомивши злочинний умисел ОСОБА_14 , направлений на вчинення тяжкого злочину, відмовився від участі у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та звернувся до ОСОБА_9 , повідомивши йому про те, що відносно нього планують вчинити кримінальне правопорушення.

У зв`язку із заявою ОСОБА_9 , до правоохоронних органів, щодо організації відносно нього вчинення тяжкого злочину, а саме: заподіяння йому тяжких тілесних ушкоджень, що в свою чергу підтверджувалося свідченнями ОСОБА_15 , керівництвом УБОЗ ГУМВС України в м. Києві було прийняте рішення про виявлення і документування злочинних дій ОСОБА_14 з метою попередження вчинення тяжкого злочину. У зв`язку із цим, УБОЗ ГУМВС України в м. Києві, направлено вказані матеріали до СУ ГУМВС України в м. Києві, для їх внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, та отримано згоду ОСОБА_15 на проведення за його участю негласних слідчих (розшукових) дій направлених на документування злочинних дій ОСОБА_14 , спрямованих на організацію вчинення тяжкого злочину.

При цьому, в рамках досудового розслідування протиправних дій ОСОБА_14 , ОСОБА_15 мав виконувати роль особи, яка здійснювала зв`язок між організатором ( ОСОБА_14 ) та безпосереднім виконавцем вчинення вказаного кримінального правопорушення, відносно ОСОБА_9

31.01.2014 року, приблизно о 12.05 год., ОСОБА_14 , діючи згідно розробленого ним злочинного плану, направленого на вчинення тяжкого злочину, а саме: заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , перебуваючи біля зупинки громадського транспорту, розташованою на бульварі Л. Українки, поруч із домом № 28 в м. Києві, зустрівся з ОСОБА_15 якому підтвердив необхідність вчинення вказаного кримінального правопорушення та повідомив, що після вчинення вказаного злочину ОСОБА_15 повинен йому повідомити, що все виконано.

03.02.2014року, о 09.28 год., ОСОБА_15 зателефонував ОСОБА_14 та повідомив, що роботу виконано, тобто що ОСОБА_9 заподіяно тяжкі тілесні ушкодження. В свою чергу ОСОБА_14 відповів ОСОБА_15 , що він із ним зустрінеться наступного дня, тобто 04.02.2014 року та розрахується за вчинення кримінального правопорушення, відносно ОСОБА_9 . При цьому, ОСОБА_14 , виконав усі дії, які вважав за необхідне для спричинення ОСОБА_9 , тяжких тілесних ушкоджень.

04.02.2014 року о 12.00 год. ОСОБА_14 будучи упевненим в тому, що ОСОБА_15 виконав усі дії згідно розробленого ним плану вчинення вказаного кримінального правопорушення відносно ОСОБА_9 , та заподіяв йому тяжкі тілесні ушкодження, зустрівся з ОСОБА_15 , за адресою: АДРЕСА_3 , де згідно раніше обумовлених домовленостей між ними, передав остатньому, грошову суму в розмірі 12 000 грн.

Таким чином, ОСОБА_14 здійснив усі дій, які вважав необхідними для вчинення кримінального правопорушення відносно ОСОБА_9 та безпосередньо довів до кінця свій злочинний намір, спрямований на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень на замовлення, однак злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_15 спільно з працівниками УБОЗ ГУМВС України в м. Києві здійснив дії направлені на виявлення, документування та затримання ОСОБА_14 за організацію вказаного кримінального правопорушення.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_14 свою вину в скоєнному визнав частково та пояснив, що з 2011 року він працював інженером з техніки безпеки КП КОР «Управління споруд», з грудня 2013 року ОСОБА_9 був головним інженером та заступником директора КП КОР «Управління споруд» та він був у нього у підпорядкуванні приблизно з липня по серпень 2013 року. Спочатку у них були нормальні стосунки, однак потім вони погіршилися та стали виникати конфлікти на виробничому грунті та він довго носив образу на ОСОБА_9 . В двадцятих числах грудня 2013 року, біля магазину «Велика Кишеня» в м. Обухів, він випадково зустрівся з ОСОБА_15 .. До цього у нього виник конфлікт з ОСОБА_9 та він, доведений до відчаю розповів про це ОСОБА_15 . Вислухавши його ОСОБА_15 запропонував йому покарати ОСОБА_9 , сказав, що у нього є люди, які це зможуть зробити за певну суму, на що він погодився. Через декілька днів він знову зустрівся з ОСОБА_15 біля магазину «Велика Кишеня» в м. Обухів, який сказав, що потрібно 2500 доларів США та вони накажуть ОСОБА_9 , а завдаток є 1000 доларів США. Яким чином вони повинні були це робити він не знав. Він погодився на пропозицію ОСОБА_15 та на наступний день, в тому ж місці передав ОСОБА_16 8 000 грн., що відповідало 1 тис. доларів США. До лютого 2014 року вони спілкувалися по телефону та 04.02.2014 року ОСОБА_15 зателефонував йому, запропонував зустрітися та повідомив що ОСОБА_9 наказали та потрібно залишок грошей. В той же день вони зустрілися на б-рі Л.Українки в м. Києві, ОСОБА_15 сказав, що ОСОБА_9 побили та облили кислотою та він передав останньому 12 000 грн., після чого був затриманий. Також ОСОБА_14 пояснив, що у ОСОБА_17 , з яким він працює, в кінці грудня 2013 року бачив на столі склянку з рідиною, ортофосфорною кислотою, яка використовується ними при пайці радіодеталів. Він узяв цю скланку на сховав у себе на робочому столі, для того щоб передати ОСОБА_15 та налякати ОСОБА_9 . В цей же день ввечері він зателефонував ОСОБА_15 та віддав йому вказану склянку. Це було відразу після передачі 8 000 грн. Також ОСОБА_14 пояснив, що передана ОСОБА_15 кислота в банці була слабкої концентрації та не шкідливою, а звідки узялася кислота, яка була передана на експертизу він не знає. Також обвинувачений ОСОБА_14 розкаявся у тому, що сталося та в тому, що він вчинив та вибачився перед потерпілим.

Суд вважає, що часткове визнання обвинувачним своєї вини в інкримінованому йому діяні, вказує на намагання останнього ухилитись від належної відповідальності за вчинене, а його показання в цій частині не підтверджені дослідженими та перевіреними судом доказами.

Незважаючи на часткове визнання своєї вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення повністю знайшла своє підтвердження доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 показав, що в січні 2014 року до нього звернувся ОСОБА_15 та запропонував зустрітися. Зустрівшись з останнім на станції метро «Видубичи» в м. Києві в кафе магазину «Фуршет» ОСОБА_15 повідомив, що його замовив співробітник ОСОБА_18 та показав номер мобільного телефону ( НОМЕР_1 ), який належить ОСОБА_14 . Також ОСОБА_15 показав фотокартку, зроблену на факсі, на якій на звороті було зазначено місце його проживання та повідомив, що ОСОБА_14 привіз йому кислоту та завдаток, гроші 8000 грн. За ці гроші потрібно знайти осіб чи особу, яка його поб`є та виллє на обличчя кислоту, щоб він не зміг ходити на роботу. Він зрозумів, що це дійсно так та запропонував ОСОБА_15 поїхати до міліції. На наступний день ОСОБА_15 приїхав до нього на роботу та вони поїхали до УБОЗу, де він написав заяву та вона була прийнята до розгляду. Після цього він деякий час перебував на лікарняному в реанімації за вказівкою працівників міліції. 04.02.2014 року ОСОБА_14 було затримано під час передачі останньої суми грошей ОСОБА_15 . Також ОСОБА_9 пояснив, що дійсно приблизно за місяць до події із ОСОБА_14 виникли неприязні стосунки на грунті виробничих стосунків, вказав на наявність мотиву у ОСОБА_14 на вчинення відносно нього злочину - помста, так як останній знаходився у його підпорядкуванні та якому не подобались методи його управління.

Суд приймає покази потерпілого, оскільки останні є послідовними, не суперечать показам обвинуваченого та узгоджуються з показами свідків, допитаних в судовому засіданні.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 показав, що в середині грудня 2013 року ОСОБА_19 познайомив його з ОСОБА_14 з приводу роботи. Приблизно через 2-3 дні йому зателефонував ОСОБА_14 та запропонував зустрітися, та вони зустрілися в м. Обухів. Мету зустрічі ОСОБА_14 йому не повідомив. Коли вони зустрілися, ОСОБА_14 сказав, що у нього є керівник, якого треба покарати, а саме побити, щоб останній не міг ходити на роботу. Він сказав, що переговорить з іншими людьми, оскільки сам цим не займається. Приблизно в двадцятих числах грудня 2013 року відбулася друга зустріч в тому ж місці, де він повідомив ОСОБА_14 про умови та визначив сумму 3500 доларів США за те, що ОСОБА_9 пошкодять здоров`я. ОСОБА_14 погодився на це, передав роздруковану фотокартку з номером телефону на звороті та завдаток в 8 000грн.. Приблизно через два дні йому знову зателефонував ОСОБА_14 та запропонував зустрітися. На тому ж місці він зустрівся з ОСОБА_14 , який приніс та передав йому майонезну склянку, в якій була кислота, щоб облити ОСОБА_9 , яку він узяв, поклав в автомобіль, а потім в гараж, оскільки він не мав наміру нічого робити та ні з ким не домовлявся про покарання ОСОБА_9 , а мав намір лише заробити гроші. Після цього ОСОБА_14 неодноразово йому телефонував та просив прискорити виконання домовленості, оскільки предоплата ним вже була внесена. Приблизно 9-10 січня 2014 року, оскільки ОСОБА_14 знову телефонував та вимагав прискорити виконання домовленостей, він зателефонував ОСОБА_9 , вони зустрілися біля Печерської РДА в м. Києві та він розповів останньому про замовлення, на що ОСОБА_9 запропонував звернутися в міліцію. Він погодився та вони звернулися в УБОЗ на вул. Горького в м. Києві, де він дав свідчення та у нього в гаражі було вилучено склянку з кислотою та фотокартку. Також свідок показав, що ОСОБА_14 просив побити ОСОБА_9 щоб він, як мінімум не міг вийти на роботу та вилити кислоту на лице ОСОБА_9 , 12 000 грн. ОСОБА_14 йому передав під час останньої зустрічі, під час якої ОСОБА_14 був затриманий. Вказані гроші він передав працівникам міліції.

Допитаний додатково в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 показав, що під час другої зустрічі з ОСОБА_14 , останній передав йому склянку ємкістю 250 мл та пояснив,що це сірчана кислота та треба вилити в обличчя ОСОБА_9 , щоб був 100 відсотковий результат. Він сказав, що за обумовлену суму грошей це робити не будуть, поговорить з особами, які повинні це зробити, забрав склянку та завіз в гараж в м. Обухові кооператив «Лісний», де в його присутності склянка з вказаною кислотою була вилучена працівниками міліції. Що було в цій склянці він не перевіряв та її не відкривав.

Покази свідка ОСОБА_15 є послідовними, узгоджуються з показами, як самого обвинуваченого ОСОБА_14 так і потерпілого ОСОБА_9 , а тому приймаються судом. Неточності щодо часу, місця та кількості зустрічей потерпілого ОСОБА_9 та ОСОБА_15 , суд вважає не суттєвими та такими, що обумовлені спливом певного часу.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 показав, що працював інженером в КП КОР «Управління споруд» з ОСОБА_14 та ОСОБА_9 , де протягом 4-х місяців його керівником був ОСОБА_9 . У ОСОБА_14 та ОСОБА_9 , на його погляд, були нормальні робочі стосунки. Про будь-які конфлікти поміж ними, а також поміж ОСОБА_20 , ОСОБА_17 та ОСОБА_9 він не знав. Приблизно взимку 2013 року до нього звернувся ОСОБА_14 з проханням надати допомогу здійснити відносно ОСОБА_9 фізичний вплив, але він відмовився. За що ОСОБА_14 хотів наказати ОСОБА_9 точно не знає, за якісь непорозуміння в роботі. Також свідок показав, що ОСОБА_15 , з яким разом працювали на будівництві, знає з 2011 року та познайомив останнього з ОСОБА_14 , як з будівельником.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 показав, що працював інженером електриком в КП КОР «Управління споруд» з 1994 року по серпень 2014 року. Останніх два роки він працював у підпорядкуванні у ОСОБА_9 . Також свідок показав, що спочатку у ОСОБА_14 та ОСОБА_9 були нормальні стосунки, однак згодом вони погіршилися з приводу робочих питань. Про наміри ОСОБА_14 щодо покарання ОСОБА_9 йому нічого не відомо.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 показав, що працював ст. інженером в КП КОР «Управління споруд» до 04.12.2014 року та був у підпорядкуванні ОСОБА_9 приблизно 2 роки. Про те, що на ОСОБА_9 хтось напав та про те, що він лежить у лікарні, йому стало відомо після затримання ОСОБА_14 .. Спочатку у ОСОБА_14 та ОСОБА_9 були нормальні стосунки, однак згодом вони погіршилися з приводу робочих питань. Також свідок пояснив, що у нього особисто була склянка з кислотою, яку він використовував для пайки та яка зберігалася в майонезній склянці, в шафі кабінету, до якого мав доступ також і ОСОБА_14 . Назва кислоти, її концентрація, та які може спричинити наслідки йому невідома. Відсутність кислоти він виявив в грудні 2013 року та зрозумів, що її міг узяти ОСОБА_14 .

Додатково допитаний свідок ОСОБА_17 показав, що кислота, яку він використовував в роботі, зберігалася у майонезній склянці, 250 мл., заповнена була кислотою не більше ніж на 1/3 частину, закрита пластиковою кришкою фабричного виробництва. ОСОБА_14 цікавився у нього про кислоту та її дію, однак склянку у нього не просив та він її йому не давав.

Показання вказаних свідків приймаються судом, оскільки вони послідовні, узгоджуються поміж собою та повністю підтверджуються іншими доказами, які не спростовані та досліджені в судовому засіданні.

Будь-яких обставин щодо обмови обвинуваченого ОСОБА_14 вищевказаними свідками в судовому засіданні не встановлено.

Факт замовлення нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 , факт передачі ОСОБА_15 за це грошей та факт передачі ОСОБА_15 склянки з кислотою для ушкодження ОСОБА_9 не заперечував у судовому засіданні і сам обвинувачений ОСОБА_14 .. Разом з тим посилання обвинуваченого на те, що він не знав, яким чином буде наказаний ОСОБА_9 , що у нього не було наміру завдавати ОСОБА_9 тілесних ушкоджень та що вилучена кіслота не є тією кислотою, яку він передавав ОСОБА_15 спростовуються показами свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_17 , іншими доказами дослідженними в судовому засіданні.

Наявність конфлікту між ОСОБА_14 та ОСОБА_9 , що передувало мотиву ОСОБА_14 на заподіяння ОСОБА_9 тілесних ушкоджень підтверджено показами свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_19 , а також не були заперечені самим обвинуваченим.

Вина обвинуваченого ОСОБА_14 підтверджується також письмовими доказами, дослідженними в судовому засіданні:

- даними протоколу прийняття заяви ОСОБА_9 про кримінальне правопорушення від 13.01.2014 року про замовлення, у тому числі ОСОБА_14 , чоловіку на ім`я ОСОБА_21 нанесення йому тяжких тілесних ушкоджень з метою подальшого позбавлення працездатності ( т.2, а.с. 12-14);

- даними протоколу впізнання від 18.01.2014 року, в ході якого свідок ОСОБА_15 впізнав ОСОБА_14 , як замовника вчинення кримінального правопорушення (т.2, а.с. 24-27);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 14.01.2014року, в ході якого ОСОБА_15 вказав на обставини замовлення йому ОСОБА_14 кримінального правопорушення (20-25 грудня 2013 року), надання фотокартки ОСОБА_9 , як об`єкта кримінального правопорушення, на зворотній стороні якої була вказана адреса мешкання ОСОБА_22 , а також на факт передання ОСОБА_14 при другій зустрічі баночки з кислотою і задатку за замовлене кримінальне правопоршення у розмірі 8000 грн. Сам ОСОБА_14 говорив, що це кислота і що треба, щоб виконавці замовлення облили нею ОСОБА_9 , у тому числі і обличчя, щоб останній став непрацездатним. ОСОБА_15 під час слідчої дії вказав на місце зберігання фотокартки та баночки з кислотою у гаражному приміщенні за адресою: АДРЕСА_4 , під час якої було вилучено 2 клаптики бумаги з номером замовника ОСОБА_14 , фотокартки ОСОБА_9 з адресою останнього та баночку з кислотою, яку ОСОБА_15 передав ОСОБА_14 .. Вказану слідчу дію проведено із застосуванням технічних засобів - відеозапису, який долучено до протоколу ( т.2, а.с. 28-32);

- даними протоколу огляду речей від 24.03.2014 року, з якого вбачається, що предметом огляду був полімерний пакет синього кольору, в який поміщено ємність з кришкою, в якій згідно висновку експерта від 24.01.2014 року № 93-х, знаходиться 83% розчин сірчаної кислоти, об`ємом 0,05 л.( т.2,а.с.33);

- даними висновку судової хімічної експертизи № 93х від 24.01.2014року, відповідно до якого надана на дослідження прозора рідина світло-коричневого кольору є 83%-вим розчином сірчаної кислоти, яка віднесена до прекурсорів ( т.2, а.с. 39-42).

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_23 повністю підтвердив висновок судової хімічної експертизи та зазначив, що під час експертизи досліджувалися хімічні властивості наданої кислоти, та те, що вказана кислота не могла бути ортофосфорною кислотою.

В судовому засіданні оглянута склянка з кислотою та встановлено, що кислота перебуває у майонезній баночці, заповнена приблизно на 1/3 частину.

Згідно відповіді № 01/04/695 від 13.04.2016 року, отриманої з бюро СМЕ м. Києва, за підписом начальника бюро ОСОБА_24 щодо впливу сірчаної кислоти на організм людини при попаданні на відкриті участки тіла, результат можливий до настання смерті потерпілого ( т.3,а.с.100);

- даними постанови про визнання речовими доказами від 24.03.2016 року, згідно якої полімерний пакет, в який поміщено ємність з кришкою, в якій згідно висновку експерта від 24.01.2014 року № 93-х, знаходиться 83% розчин сірчаної кислоти, об`ємом 0,05 л.( т.2,а.с.43-44);

- даними протоколу про результати проведених у кримінальному провадженні НСРД від 31.01.2014 року, яким підтверджується факт розмови ОСОБА_15 з ОСОБА_14 , під час якої останній вказує про пересування ОСОБА_9 та говорить про кислоту ( т.2,а.с.47).

- даними протоколу про результати НСРД (аудіо, відео контроль особи) від 04.02.2014 року, яким зафіксовано розмову ОСОБА_14 з ОСОБА_15 , в ході якої ОСОБА_15 вказує про вчинення кримінального правопорушення відносно ОСОБА_9 .. ОСОБА_14 підтверджує, що йому відомо, що ОСОБА_9 дійсно лежить у лікарні та про факт передачі грошей за вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_15 ( т.2, а.с. 49-50);

- даними протоколу огляду місця події від 04.02.2014 року, яким зафіксовано факт передачі ОСОБА_15 грошових коштів органу розслідування 9 купюр по 500 грн., 2 купюри по 200 грн., 61 купюру по 100 грн., 20 купюр по 50 грн., всього 12000 грн., які ОСОБА_15 видав добровільно, та про що зафіксовано на відео диску, доданого до протоколу (т.2,а.с.54-55);

- даними протоколу огляду речей від 13.02.2014 року під час якого були оглянуті грошові кошти, вилучені під час огляду місця події ( т.2,а.с. 58-82);

- даними постанови про визнання речовими доказами, згідно якої визнано речовими доказами грошові кошти в розмірі 12 000 грн., які були добровільно видані ОСОБА_15 04.02.2014 року ( т.2,а.с.83-84).

Досліджені письмові докази зібрані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства України, є належними та допустимими доказами, а тому приймаються судом.

Оцінюючи докази, досліджені та перевірені в судовому засіданні, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.121 КК України.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_14 , які виразились у закінченому замаху на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень на замовлення, не закінчене з причин, що не залежать від його волі, суд кваліфікує за ч.2 ст.15 ч.2 ст.121 КК України.

При цьому, враховуючи встановлені судом обставини вчинення кримінального правопорушення, те, що ОСОБА_14 ініціював вчинення злочину стосовно ОСОБА_9 , визначивши його як майбутню жертву злочину та забезпечивши фінансування дій, спрямованих на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 та безпосередньо надав знаряддя вчинення злочину, фактично є організатором та замовником вчиненння кримінального прваопорушення відносно ОСОБА_9 ..

Замовник нанесення тяжких тілесних ушкоджень залежно від конкретних обставин справи повинен визнаватись або підбурювачем, або організатором злочину (якщо тільки він не є його співвиконавцем). Його дії належить кваліфікувати за відповідною частиною ст. 27, ч. 2 ст. 121 КК.

Між тим, кваліфікуючи дії обвинуваченого за ч.2 ст.15 ч.2 ст.121 КК України, без кваліфікації за ч.3 ст. 27 КК України, суд враховує положення ст. 337 КПК України, виходячи зі змісту яких суд не вправі вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, якщо це погіршить становище особи.

При призначенні міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, те що воно відноситься до тяжких злочинів, характер діяння обвинуваченого, ступінь здійснення злочинного наміру, причини, внаслідок, яких злочин не було доведено до кінця, які не залежали від волі обвинуваченого, а також ставлення обвинуваченого до вчиненого та його особу, який позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, його вік та стан здоров`я.

У відповідності до ст. 66 КК України обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

У відповідності до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

За таких обставин суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, з урахуванням положення ч.3 ст. 68 КК України, оскільки зазначене покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, яке не можливе без ізоляції обвинуваченого від суспільства та попередження нових злочинів.

Враховуючи відсутність, визначених ст. 177 КПК України ризиків та підстав, зважаючи на належну процесуальну поведінку обвинуваченого протягом всього судового розгляду справи, суд не знаходить підстав для застосування запобіжного заходу до обвинуваченого до набрання вироком законної сили.

Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності зі ст. 100 КПК України.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.

Керуючись ст. 373, 374 КПК України , суд,

З А С У Д И В :
ОСОБА_14 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.121 КК України та призначити йому покарання, з урахуванням положення ч.3 ст. 68 КК України у виді 6 (шести) років 8 (восьми) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законої сили не застосовувати.

Строк покарання обвинуваченому обраховувати з моменту взяття під варту.

Речові докази по справі:

-полімерний пакет, в який поміщено ємність з кришкою в якій згідно висновку експерта від 24.01.2014 року № 93-х, знаходиться 83% розчин серчаної кислоти, об`ємом 0,05 л.та який зберігається при матеріалах кримінального провадження - знищити;

-грошові кошти в розмірі 12 000грн, які були добровільно видані ОСОБА_15 04.02.2014 року та які передані на зберігання до УФЗБО ГУ МВС України в м. Києві- звернути на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_14 на користь держави вартість проведеної судово- хімічної експертизи № 93х від 24.01.2014 року в сумі 195грн.60коп.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва, через районний суд, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя