Справа №484/3637/16-к 09.02.2017

Провадження № 11-кп/784/201/17 Категорія: ст. 115 ч.1 КК України
Головуючий 1 інстанції суддя ОСОБА_1
Доповідач апеляційної інстанції суддя ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 лютого 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
Головуючої: ОСОБА_2
Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
За участі секретаря судового засідання ОСОБА_5
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8
обвинувачений ОСОБА_6
захисник ОСОБА_7
В С Т А Н О В И В :
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції і вимог апеляційних скарг.
Вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 грудня 2016 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Степківка Первомайського району Миколаївської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітнього сина, працюючого охоронцем ТОВ «Альтернатива», зареєстрованого та проживаючого на АДРЕСА_1 , раніше не судимого; -
- засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України на 10 років позбавлення волі.
Постановлено:
- запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою;
- строк відбування покарання обчислювати з дня затримання з 13 жовтня 2016 року;
- на підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_6 зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 13 жовтня 2016 року по 13 грудня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
За змістом апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 просить даний вирок змінити та пом`якшити покарання із застосуванням ст. 69 КК України.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просить вирок змінити, пом`якшивши покарання.
Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційну скаргу.
Обвинувачений ОСОБА_6 вважає призначене йому покарання занадто суворим і твердить, що попри те, що ним скоєний тяжкий злочин, законом передбачена можливість за наявністю двох і більше пом`якшуючих покарання обставин застосування судом ст. 69 КК України, тобто, більш м`якого покарання. При цьому посилається: на своє щире каяття, сприяння розкриттю злочину, що він вже немолодий, що на його утриманні залишилася неповнолітня дитина.
Також зазначає: що з початку досудового розслідування і до винесення вироку його вводили в оману та залякували тим, що якщо він не буде підписувати надані йому документи, то отримає максимальний строк покарання; що наданий захисник не виконував свій обов`язок і не був присутній при закритті справи. Водночас твердить, що суд повно і об`єктивно розглянув справу, що його вина повністю підтверджена перевіреними і дослідженими в судовому засіданні доказами.
Захисник ОСОБА_7 вважає занадто суворим призначене ОСОБА_6 покарання, яке, на думку апелянта, не в повній мірі відповідає особі обвинуваченого та обставинам вчинення ним злочину, а також його поведінці після вчиненого.
Зазначає, що ОСОБА_6 давав правдиві свідчення, сприяв встановленню фактичних обставин справи, щиро каявся у вчиненому; що після вбивства одразу повідомив про вчинене, здійснював заходи щодо виклику на місце події працівників поліції та чекав їх приїзду безпосередньо на місці події.
Твердить, що при призначенні покарання судом не достатньо враховано пом`якшуючі обставини, а саме щире каяття ОСОБА_6 та активне сприяння розкриттю злочину; що він є батьком двох дітей, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався і не мав притягнень до адміністративної відповідальності; що вчинив вбивство дружини ОСОБА_9 в стресовому стані під час сварки з нею, і ця сварка не була поодинокою, а відносини подружжя були поганими протягом останніх 5-ти років, і тому вважає, що можна припустити, що вчиняючи вбивство ОСОБА_6 не в повній мірі розумів, що вчиняє, хоча повинен був допускати, що його дії призведуть до смерті потерпілої.
Узагальнені позиції інших учасників судового провадження.
В запереченнях на апеляційні скарги обвинуваченого та захисника потерпіла ОСОБА_10 категорично заперечує проти пом`якшення покарання батькові, оскільки в результаті його злочину вона та її брат залишились без матері. Крім того зазначає, що припущення захисника про скоєння вбивства ОСОБА_6 у стресовому стані спростовується матеріалами справи, а саме судово-психіатричною експертизою, де експертом не відмічено ніякого такого стану обвинуваченого, і що це є безпідставними Посилання обвинуваченого на залишення без батьківського піклування його неповнолітнього сина ОСОБА_11 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) розцінює як спробу батька пом`якшити своє становище, і зазначає, що її брат отримав статус дитини, позбавленої батьківського піклування, і вона призначена його опікуном рішенням опікунської ради Первомайської районної державної адміністрації від 30 листопада 2016 року, яке приєднано до матеріалів кримінальної справи судом першої інстанції.
В запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого та захисника прокурор ОСОБА_12 вважає, що викладені у вироку висновки і фактичні обставини цілком відповідають призначеному покаранню у виді 10 років позбавлення волі, оскільки: ОСОБА_6 вчинив особливо тяжкий злочин, за яке передбачено покарання від 7 до 15 років позбавлення волі, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність діяння; що ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував умисний намір на вбивство своєї дружини та вказав, що не бачив що в момент здавлювання шиї ОСОБА_9 тримає останню саме за шию, таким чином намагаючись уникнути відповідальності за вчинений злочин; що обвинувачений за місцем мешкання характеризується посередньо, що при вживанні алкогольних напоїв вчиняв сварки в сім`ї та вів себе агресивно по відношенню до дружини, яка неодноразово зверталася зі скаргами до сільського голови та дільничного інспектора, що в сукупності характеризує його як негативну людину.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
Обвинувачений ОСОБА_6 з 21 серпня 1993 року перебував у шлюбі з ОСОБА_9 . Останні п`ять років між подружжям виникали сварки та вони мешкали в одному будинку АДРЕСА_1 , але в різних кімнатах.
13 жовтня 2016 року приблизно о 12.30 год. обвинувачений знаходився вдома в своїй кімнаті, коли з роботи додому повернулась ОСОБА_9 , яка зайшла до своєї кімнати. ОСОБА_6 вийшов з своєї кімнати і у нього з дружиною виникла сварка з приводу місцезнаходження свідоцтва про шлюб та подальшого розлучення, в ході якої обвинувачений зайшов до кімнати ОСОБА_9 , яка сиділа на ліжку. Під час триваючої сварки ОСОБА_6 підійшов до дружини, схопив її за шию лівою рукою та почав здавлювати.
В процесі здавлення шиї ОСОБА_9 у ОСОБА_6 виник прямий умисел, направлений на умисне вбивство своєї дружини, у зв`язку з чим обвинувачений почав здавлювати її шию обома руками, прикладаючи фізичні зусилля та бажаючи настання смерті. Незважаючи на опір, здавлював шию потерпілої до тих пір, поки остання не перестала подавати ознак життя. Розуміючи, що він вчинив умисне вбивство, ОСОБА_6 відпустив шию дружини, тіло якої опустилось з ліжка, а сам вийшов з будинку. Через деякий час повернувся назад, накрив тіло ковдрою та пішов повідомив про скоєне сусідів, які викликали працівників поліції.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали.
Заслухавши доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на підтримку їх апеляційних скарг; заперечення прокурора ОСОБА_8 проти апеляційних скарг обвинуваченого та захисника; дослідивши матеріали кримінального провадження № 0002808; обговоривши доводи апеляційних скарг в їх межах, апеляційний суд вважає їх не підлягаючими задоволенню з таких підстав.

Згідно вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Зазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі.

Обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 не оспорюють фактичні обставини справи та кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 115 КК України, а тому, відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, апеляційний суд в цій частині оскаржуваний вирок не переглядає.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання відповідає вимогам ст. ст. 50, 65, 66 КК України.

Судом першої інстанції в повній мірі враховано ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_6 злочину; дані про особу обвинуваченого, який є раніше не судимим, характеризується посередньо; обставини, що пом`якшують покарання, - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину; відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Тобто, суд першої інстанції при призначенні покарання в повній мірі врахував всі ті пом`якшуючі покарання обставини, на які посилаються апелянти.

Що стосується тверджень обвинуваченого про наявність у нього на утриманні неповнолітньої дитини, то з дня вчинення злочину та перебування обвинуваченого під вартою він сина не утримує; крім того, з матеріалів справи вбачається, що неповнолітній ОСОБА_11 має статус дитини, позбавленої батьківського піклування, відповідно до розпорядження голови Первомайської райдержадміністрації від 11 листопада 2016 року № 343-р «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, неповнолітньому ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 », і його сестра ОСОБА_10 (потерпіла у даній справі, старша донька обвинуваченого) призначена його піклувальником відповідно до розпорядження Первомайської районної державної адміністрації від 30 листопада 2016 року № 371-р, яке приєднано до матеріалів кримінальної справи судом першої інстанції за клопотанням представника потерпілої (а. с. 87).
Неприйнятними є твердження захисника, що обвинувачений знаходився в стресовому стані через сварки з дружиною і що, вчиняючи вбивство, ОСОБА_6 не в повній мірі розумів, що вчиняє, оскільки, як і зазначив сам апелянт, це є лише його припущення. Крім того, відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 418 від 11 листопада 2016 року ОСОБА_6 хронічним психічним розладом, тимчасовим розладом психічної діяльності, слабоумством чи будь-яким іншим психічним розладом не страждає у теперішній час і не страждав в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння; він міг віддавати звіт своїм дії і керувати ними в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому правопорушення (а. с. 80).
З огляду на вищенаведене апеляційний суд приходить до переконання, що призначене покарання відповідає його меті у відповідності до вимог ст. 50 КК України, оскільки є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Призначене покарання є законним, справедливим і спів мірним особі обвинуваченого та тяжкості вчиненого ним злочину, призначено у в межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України у наближеному до мінімального розмірі, а тому відсутні підстави вважати його занадто суворим.

Також є необґрунтованими і твердження обвинуваченого ОСОБА_6 про невиконання наданим йому захисником своїх обов`язків через відсутність того при закінченні досудового розслідування. Так, з матеріалів справи (доручення № 014-0002432 з регіонального Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Миколаївській області від 13 жовтня 2016 року, реєстр матеріалів досудового розслідування) вбачається, що з дня затримання ОСОБА_6 13 жовтня 2016 року в той же день для захисту його інтересів був залучений захисник за призначенням адвокат ОСОБА_7 , який здійснював захист ОСОБА_6 як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду, і який також подав апеляційну скаргу на оскаржуваний вирок. Зокрема, за участі захисника ОСОБА_7 : 14 жовтня 2016 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру, 17 жовтня 2016 року проведено слідчий експеримент з ОСОБА_6 , 30 листопада 2016 року ОСОБА_6 та його захисником отримані копії обвинувального акту та реєстр матеріалів досудового розслідування, про що свідчать підписи як ОСОБА_6 так і захисника ОСОБА_7 (а. с. 57, 25, 67, 63-66, 6 відповідно).

Таким чином відсутні підстави вважати наданий захист неефективним.

Голослівними та неконкретними є і твердження обвинуваченого ОСОБА_6 про його залякування, введення його в оману та змушення підписувати надані йому документи, оскільки: таких даних матеріали справи не містять; жодних конкретних осіб і конкретних їх дій він не зазначає; суду першої інстанції не повідомляв про застосування до нього незаконних методів досудового розслідування; під час судового розгляду повністю визнав свою вину; в апеляційній скарзі також зазначає про повне визнання своєї вини, про повний і об`єктивний розгляд справи судом першої інстанції, про повне підтвердження його вини перевіреними і дослідженими в судовому засіданні доказами.
З урахуванням вищевикладеного відсутні підстави для зміни вироку, про що просили обвинувачений та його захисник.

За положеннями ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Суд першої інстанції відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України постановив зарахувати в строк відбування призначеного ОСОБА_6 покарання строк тримання його під вартою в період з 13 жовтня 2016 року по 13 грудня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, крім зарахованого, підлягає зарахуванню в строк призначеного ОСОБА_6 покарання строк його попереднього ув`язнення з 14 грудня 2016 року по 09 лютого 2017 року (включно) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Залишити без змін вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 грудня 2016 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, крім зарахованого, зарахувати у строк призначеного ОСОБА_6 покарання, строк його попереднього ув`язнення з 14 грудня 2016 року по 09 лютого 2017 року (включно) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуюча:

Судді: