АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/790/1160/17 Слідчий суддя: ОСОБА_1
Справа № 640/9290/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.173 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Харківської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 26 червня 2017 року, якою частково задоволено клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000060 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А :
Цією ухвалою слідчого судді клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000060 було задоволено частково та накладено арешт на майно, яке було вилучене у житловому будинку з надвірними будівлями, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , детальний перелік якого вказаний в цій ухвалі. Разом з цим слідчий суддя не вбачав підстав для накладення арешту на грошові кошти в сумі 26508 гривень, 36800 гривень, 480 доларів США, оскільки дозвіл на їх вилучення ухвалою слідчого судді про надання дозволу на обшуку не надавався, а слідчим не було доведено, що грошові кошти можуть бути доказами у кримінальному провадженні, а також у зв`язку з тим, що підозра нікому не пред`явлена, цивільний позов не заявлено. Слідчим суддею також відмовлено в задоволенні клопотання в частині накладення арешту на трудові книжки, 491 пару взуття, швейні машинки, прес, машинку для спускання кромки шкіри, станок для нанесення цифр та брусовочну машину, ідентифікаційні ознаки яких вказано в ухвалі. Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, прокурор звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 26 червня 2017 року в частині відмови в задоволенні клопотання скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого про арешт майна. Крім того, прокурор просить поновити строк на апеляційне оскарження, мотивуючи це тим, що у судове засідання з розгляду клопотання прокурор не викликався, про прийняте рішення дізнався лише 04.07.2017 року, коли до прокуратури надійшла копія ухвали. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, прокурор зазначає, що слідчим суддею не були враховані свідчення ОСОБА_9 , який повідомив, що з розмови з ОСОБА_7 та його сином стало відомо, що в цеху неофіційно працює 30 осіб; пояснення ОСОБА_10 , який також не офіційно працював з липня 2016 року та звільнився в квітні 2017 року. Апелянт вважає, що пояснення цих та інших свідків підтверджують, що підприємцем не нараховуються та не сплачуються податки. На думку апелянта вилучене майно може бути використане для забезпечення цивільного позову та відшкодування шкоди, а виявлені трудові книжки свідчать про наявність фактичних трудових відносин.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав клопотання про поновлення строку та вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів дійшла висновку щодо наявності підстав для задоволення клопотання прокурора, однак, не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги. З наданих до суду матеріалів справи встановлено, що прокурор про час та місце розгляду клопотання про арешт майна не був належним чином повідомлений. Його посилання про отримання копії оскаржуваної ухвали саме 04.07.2017 року не спростовані, враховуючи з апеляційною скаргою прокурор звернувся 06.07.2017 року, колегія суддів вважає за можливе задовольнити клопотання прокурора про поновлення строку на апеляційне оскарження. З наданих матеріалів вбачається, що СВ СУ ФРГУ ДФС в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000060 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що за адресою м. Харків, бульвар Івана Каркача, 6.31 здійснює діяльність ФО-П ОСОБА_7 код НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Знаходиться на обліку у Східній ДПІ у м. Харкові, дата взяття на облік: 26.06.1998р. Згідно до податкової звітності у ФО-П ОСОБА_7 найманих працівників не має, знаходиться на 2 групі єдиного податку. Адресу АДРЕСА_1 кожний день відвідує щонайменше 30 осіб, які приходять вранці о 8.00 годині та залишають адресу біля 19.00. Дані особи справляють вид середньо забезпечених, власним транспортом не користуються, під час бесіди підтверджують, що здійснюють виготовлення та пошив взуття. У приватній бесіді працівники сповістили, що отримують заробітну платню готівкою, за що розписуються у відомостях, які роздруковуються та зберігаються у бухгалтера за цією ж адресою. ОСОБА_7 , при здійсненні господарської діяльності користується допомогою сина - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і.п.н. НОМЕР_2 . Заробітня платня вищевказаним особам виплачується неофіційно. ФО-П ОСОБА_7 до бюджету не нараховуються та не сплачуються з виплачених грошових коштів співробітникам податок з доходу фізичних осіб у розмірі 18%, єдиний соціальний внесок у розмірі 22%, військовий збір 1,5 %, в результаті чого до бюджету не надходять грошові кошти в значних розмірах. 17.06.2017 року на підставі ухвали слідчого судді у житловому будинку з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1 було проведено обшук, під час якого були виявлені та вилучені речі, детальний перелік яких зазначений у клопотанні слідчого. Звертаючись із апеляційною скаргою, прокурор вважав безпідставною відмову слідчого судді в задоволенні клопотання в частині накладення арешту на грошові кошти, трудові книжки, 491 пару взуття, швейні машинки, прес, машинку для спускання кромки шкіри, станок для нанесення цифр та брусовочну машину, ідентифікаційні ознаки яких вказано в ухвалі. Проте, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді та вважає, що слідчим та прокурором не доведена необхідність накладення арешту на це майно. У клопотанні, погодженому прокурором, слідчий зазначає, що обладнання для пошиву взуття та грошові кошти були вилучені з метою погашення збитків, які своїми діями спричинив ОСОБА_7 шляхом несплати податків з фактично виплаченої заробітної плати співробітникам. На ці ж обставини посилався прокурор і при розгляді апеляційної скарги. Відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт мана допускається з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Частина 6 ст. 170 КПК України визначає, що у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження. На час звернення слідчого із клопотанням про арешт майна дані про наявність цивільного позову у кримінальному провадженні та осіб, яким повідомлено про підозру, були відсутні. Таких відомостей не було повідомлено і прокурором апеляційному суду. Таким чином, підстава для накладення арешту на обладнання та вилучені грошові кошти, на яку посилається слідчий у клопотанні, є безпідставною. Необхідність накладення арешту на 491 пару взуття взагалі не вмотивована у клопотанні органу досудового розслідування, враховуючи, що відомості до ЄРДР внесені за фактом приховування фонду заробітної плати, що призвело до несплати податку з доходів фізичних осіб. В апеляційній скарзі прокурор зазначив, що виявлені трудові книжки свідчать про наявність фактичних трудових відносин. Проте, зміст клопотання, яке було надано на розгляд слідчого судді, не містить таких обгрунтувань. Крім того, факт виявлення та вилучення у ОСОБА_7 трудових книжок зафіксований у протоколі обшуку, деякі із осіб, трудові книжки яких вилучені, були допитані в якості свідків. За викладених обставин необхідність накладення арешту на трудові книжки необгрунтована слідчим та прокурором. Враховуючи вищезазначене та вимоги ст. 170, ч. 1 ст. 173 КПК України, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Клопотання прокурора про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 26 червня 2017 року задовольнити, а вказаний строк поновити.
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Харківської області ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 26 червня 2017 року, якою частково задоволено клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000060 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий
Судді