АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 648/4667/16-к
Номер провадження №11-кп/791/381/17 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст.391 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
2017 року липня місяця «17» дня колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:
Головуючого:ОСОБА_2 ,
Суддів:ОСОБА_3 , ОСОБА_4
При секретарі: ОСОБА_5
З участю прокурора: Обвинуваченого: ОСОБА_6 ОСОБА_7
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця
міста Красноперекопськ Автономної Республіки Крим,
раніше судимого, якого визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.391 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на один рік.
На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Красноперекопського міськрайонного суду Автономної Республіки Крим від 18 березня 2009 року, а саме один місяць, і остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком один рік один місяць з поміщенням до кримінально-виконавчої установи закритого типу.
Початок строку відбування покарання рахувати з дня набрання вироком законної сили.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 13 грудня 2016 року по 16 січня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В С Т А Н О В И Л А :
Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним в тому, що він відбуваючи покарання у виді позбавлення волі в Дар`ївській виправній колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі (№10), будучи підданим 02 вересня 2016 року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу, будучи працездатним та забезпеченим необхідним інвентарем, 01 листопада 2016 року в категоричній формі відмовився виконати законну вимогу представника адміністрації установи - начальника дільниці посиленого контролю, щодо виконання робіт з благоустрою дільниці, згідно ч.5 ст.118 Кримінально-виконавчого кодексу України, відповідно до затвердженого 31 жовтня 2016 року «Графіку чергування відділення», а саме підмітання коридору дільниці посиленого контролю. За вказане порушення засудженому ОСОБА_7 винесено застереження про недопущення порушень встановленого режиму відбування покарання та накладено стягнення у виді догани.

02 листопада 2016 року, ОСОБА_7 , будучи працездатним та забезпеченим необхідним інвентарем, в категоричній формі відмовився виконати законну вимогу представника адміністрації установи - начальника дільниці посиленого контролю, щодо виконання робіт з благоустрою дільниці. За вказане порушення засудженому ОСОБА_7 винесено застереження про недопущення порушень встановленого режиму відбування покарання та накладено стягнення у виді суворої догани.

03 листопада 2016 року, ОСОБА_7 , будучи працездатним та забезпеченим необхідним інвентарем, в категоричній формі відмовився виконати законну вимогу представника адміністрації установи - начальника дільниці посиленого контролю, щодо виконання робіт з благоустрою дільниці, а саме підмітання дільниці.

В апеляційній скарзі з доповненнями обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок Білозерського районного суду Херсонської області від «16» січня 2017 року скасувати в частині призначення покарання з підстав невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості. Просить призначити йому більш м`яке покарання.

Постановити новий вирок в якому зарахувати на підставі ч.5 ст.72 КК України строк попереднього ув`язнення з 13 грудня 2016 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день вироком попереднього ув`язнення за два дня позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого, який просив апеляційну скаргу з доповненнями задовольнити, вирок суду першої інстанції скасувати; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги з доповненнями обвинуваченого, в судових дебатах сторони залишились на своїх позиціях, останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги з доповненнями, колегія суддів приходить до наступного.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 розглядалось судом першої інстанції в порядку ст. 349 КПК України.

Фактичні обставини сторонами кримінального провадження не оспорюються.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, апеляційний суд не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися, і докази стосовно яких судом першої інстанції, відповідно до вимог ст. 349 КПК України, не досліджувались.

За матеріалами провадження вбачається, що вирок суду відносно ОСОБА_7 в частині доведеності його вини, кваліфікації дій, учасниками провадження не оскаржувались.

Будь-яких порушень вимог кримінального процесуального законодавства при дослідженні оцінці наведених у обвинувальному вироку доказів, які б ставили під сумнів правильність висновків щодо винуватості ОСОБА_7 суд не допустив і вірно кваліфікував за ст.391 КК України.

Згідно вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 вид та міру покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості; дані про особу винного, який за місцем відбування покарання характеризується негативно; відсутність обставин, що пом`якшують покарання; обставину, що обтяжує покарання: рецидив злочину.

Колегія суддів вважає, що доводи обвинуваченого про те, що призначаючи покарання суд не врахував факт визнання ним вини в інкримінованому злочині, в даному випадку не є підставою для пом`якшення призначеного покарання, оскільки за місцем відбування покарання обвинувачений характеризується негативно, вчинив злочин під час відбуття покарання, факт відмови виконувати законні вимоги адміністрації установи є не першим.

Доводи апеляційної скарги з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що суд не зарахував у строк покарання період перебування його під вартою з дня винесення вироку та набрання його законної сили, ґрунтується на нормах закону.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України строк попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в рамках того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Як убачається з вироку суду від 16.01.2017 року обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.391 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на один рік з поміщенням до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Красноперекопського міськрайонного суду Автономної Республіки Крим від 18 березня 2009 року, а саме один місяць, і остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком один рік один місяць.

Початок строку відбування покарання рахується з дня набрання вироком законної сили.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 13 грудня 2016 року по 16 січня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України.
Проте, суд першої інстанції допустив неточність безпідставно не зарахувавши обвинуваченому ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 16.01.2017 року по 20.06.2017 року (включно), оскільки не зарахував у строк покарання період перебування під вартою, тобто з дня винесення вироку та до набрання його законної сили (21 червня 2017 року набув чинності Закон України від 18 травня 2017 року №2046-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення»).

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновків, апеляційну скаргу з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково, а оскаржуваний вирок суду першої інстанції змінити в частині зарахування строку попереднього ув`язненняу відповідності до вимог ч. 5 ст. 72 КК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404; 405; 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу з доповненням обвинуваченого ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Вирок Білозерського районного суду Херсонської області від «16» січня 2017 року щодо ОСОБА_7 змінити, в частині зарахування строку попереднього ув`язнення.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати засудженому ОСОБА_7 в строк покарання період попереднього ув`язнення з 13 грудня 2016 року по 16 січня 2017 року та з 17.01.2017 року по 20 червня 2017 року (включно), із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий: ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_4
ОСОБА_3