Справа № 742/5516/13-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/421/2017
Категорія - кримінальна Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 березня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

представника потерпілої ОСОБА_8

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10

засудженого ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14 лютого 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою залишено без задоволення заяву прокурора про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23 грудня 2013 року щодо ОСОБА_11 . Суд зазначив, що заява прокурора не містить належного обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, не містить відомостей про обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду, а також будь-яких інших обґрунтованих обставин, які, у контексті ст. 459 КПК України, є нововиявленими. Крім того, вирок суду від 23.12.2013 року вже виконаний.

Не погодившись із рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу місцевого суду та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції. В обґрунтування скарги прокурор зазначив, що в зв`язку з порушенням ОСОБА_11 правил дорожнього руху та, як наслідок, вчинення дорожньо-транспортної пригоди, за скоєння якої останній був визнаний винним за ч.2 ст.286 КК України, окрім указаних у вироку потерпілих, тілесні ушкодження також отримала ОСОБА_7 . Проте, остання потерпілою у даному кримінальному провадженні не визнавалась. У подальшому, за заявою ОСОБА_12 були внесені відомості до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, за фактом отримання тілесних ушкоджень під час ДТП 24.06.2013 року, та у кримінальному провадженні розпочато досудове розслідування. Після проведення у кримінальному провадженні судово-медичної експертизи було встановлено факт отримання ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень, а кримінальне правопорушення кваліфіковано за ч.2 ст.286 КК України. Про вказані обставини апелянту стало відомо лише з листа керівника Прилуцької місцевої прокуратури від 22 вересня 2016 року та за результатами вивчення матеріалів кримінального провадження за заявою ОСОБА_7 . Також прокурор вказав, що ці обставини не були відомі Прилуцькому міськрайонному суду під час судового розгляду та при ухваленні вироку від 23.12.2013 року щодо ОСОБА_11 .

Заслухавши доповідь судді; думку прокурора, котрий підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з наведених вище підстав; потерпілу ОСОБА_7 та її представника, які також погодились з позицією прокурора; засудженого ОСОБА_11 та його захисників, котрі просили ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, вважаючи її законною та обґрунтованою; дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона не може бути задоволена, з огляду на таке.

Як убачається із матеріалів кримінального провадження, вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23 грудня 2013 року ОСОБА_11 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. На підставі ст.ст.75, 76 КК України, ОСОБА_11 звільнено від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік, та покладено на нього обов`язки: з`являтися в органи кримінально-виконавчої інспекції на реєстрацію; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи (т.3, а.к.п.245-248).

Виходячи зі змісту заяви про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Прилуцького міськрайонного суду від 23.12.2013 р., основною підставою для перегляду даного вироку, на думку прокурора, є наявність іншої потерпілої особи ОСОБА_7 , яка отримала тілесні ушкодження під час дорожньо-транспортної пригоди, винним у вчиненні якої визнаний ОСОБА_11 (т.4, а.к.п.79-82).

Зокрема, в матеріалах кримінального провадження 742/5516/13-к мається висновок судово-медичного експерта № 1096 від 11 жовтня 2013 року, згідно якого комплекс тілесних ушкоджень, отриманих ОСОБА_7 , відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (т.1, а.к.п.155-158).

27 травня 2014 року за заявою ОСОБА_7 про те, що 24.06.2013 року вона отримала тілесні ушкодження внаслідок ДТП, внесено відомості до ЄРДР за № 0000621 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

31 липня 2014 року на підставі постанови слідчого СВ Прилуцького МВ УМВС від 23.06.2014 року була проведена комісійна судово-медична експертиза № 147, згідно висновку якої весь комплекс тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_7 , відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя (т.4, а.к.п.88-92).

Згідно ч.2 ст.459 КПК України нововиявленими обставинами визнаються:

1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, за відомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;

2) зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

4) визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосовного судом;

5) інші обставини, які не були відомі суду на час розгляду при ухвалені судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для врахування зазначених прокурором обставин, в якості інших обставин, передбачених положеннями п.5 ч.2 ст.459 КПК України, так як комісійна судово-медична експертиза № 147 проводилась в період часу з 03 по 31 липня 2014 року, а тому на час ухвалення місцевим судом вироку 23.12.2013 року щодо ОСОБА_11 висновок вказаної експертизи не існував і не міг бути відомим суду.

Крім того, відповідно до ухвали Ніжинського міськрайонного суду від 24 червня 2014 року, ОСОБА_11 звільнений від відбування основного і додаткового покарання, призначеного вироком Прилуцького міськрайонного суду від 23.12.2013 року, на підставі п. «г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році». Вказана ухвала набрала законної сили 02 липня 2014 року (т.4, а.к.п.71).

За таких підстав, вирок Прилуцького міськрайонного суду від 23.12.2013 року є виконаним, а ОСОБА_11 вважається таким, що відбув покарання.

Пунктом 10 постанови Пленуму ВСУ № 8 від 13 червня 2007 року "Про незалежність судової влади" регламентовано, що судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом.

Статтею 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

За змістом ч.3 ст.2 КК України, ніхто не може бути притягнений до кримінальної відповідальності за той самий злочин більше одного разу.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що обставини, на які посилається в своїй заяві прокурор, як на підстави перегляду вироку суду за нововиявленими обставинами, не є нововиявленими в розумінні вимог ч.2 ст.459 КПК України, з чим погоджується і колегія суддів.

Відтак, ухвала місцевого суду є законною та обґрунтованою, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення, а ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14 лютого 2017 року про залишення без задоволення заяви прокурора про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23 грудня 2013 року щодо ОСОБА_11 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4