Справа № 521/2465/17
Номер провадження:1-кс/521/883/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
З клопотання слідчого та доданих до нього матеріалів, вбачається, 07 лютого 2017 року до чергової частини Малиновського ВП в місті Одесі ГУНП в Одеський області надійшла заява від громадянки ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , в якій вони просять прийняти міри до громадянина на ім`я ОСОБА_8 , який шахрайським шляхом заволодів майном належниих їм підприємств, а саме рухомим та нерухомим в особливо великих розмірах, а також грошовими коштами. Сума матеріального збитку буде зазначена при проведенні слідчих дій.
ТОВ «Вадіта» з 1998 року належить нерухоме майно, а саме: база відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: Одеська область, місто Білгород- Дністровський, смт Затока, а також комплекс будівель та споруд база відпочинку «Солнечная-1», (Шабівська сільська рада, Білгород-дністровський район, Одеська область).
Крім того, ТОВ «Вадіта» з 2007 року здійснювало діяльність на Деревообробному комбінаті будівля військового містечка НОМЕР_1 за адресою: ( АДРЕСА_1 ).
В 2012 році ВТБ банк ініціював щодо ТОВ «Вадіта» процедуру банкрутства у зв`язку з непогашенням кредитних зобов`язань у зв`язку із чим у підприємства виникло ряд господарських спорів з банком.
В подальшому, для надання юридичної допомоги знайомі ОСОБА_6 порадили йому для вирішення юридичних питань пов`язаних з діяльністю підприємства ОСОБА_9 . Для цього ОСОБА_9 приблизно у червні 2013 року було надано нотаріально засвідчену довіреність на представництво інтересів кожного з засновників.
ОСОБА_9 здійснював юридичне супроводження діяльності, надавав юридичні послуги з представництва інтересів юридичних осіб у різних інстанціях в т.ч. у судах, займався роботою з документами підприємств та повністю увійшов в довіру всіх засновників.
Печатка підприємств ТОВ «Вадіта» та ТОВ «Буковина» постійно знаходилась у ОСОБА_9 , він отримував пошту підприємства, тощо.
У зв`язку з тим, що у 2014 році «ВТБ банк» вживав заходи направлені на погашення заборгованості, шляхом реалізації заставного майна, що належать підприємству, ОСОБА_9 запропонував потерпілим передати майно підприємства на зберігання адвокатському об`єднанню, що належить йому. Будь-яких документів, які б уповноважували ОСОБА_9 на передачу або реалізацію майна, підписання будь-яких документів, як то рішень, протоколів зборів таке інше - ОСОБА_6 та іншими потерпілими не підписувались та до нотаріуса з цього приводу не звертались.
Також, у 2014 році ОСОБА_9 користуючись довірою потерпілих, запевнив їх, що для зберігання майна підприємства необхідно скласти боргову розписку на 300 тисяч доларів. Особою на ім`я якої необхідно скласти розписку ОСОБА_9 вказав сестру його дружини ОСОБА_10 . Таку розписку один з засновників - ОСОБА_7 написала на його прохання, проте у розписці вказаний 2007 рік, однак у 2007 році остання з ОСОБА_10 взагалі не була знайома.
Після цього до 2016 року ОСОБА_9 продовжував здійснювати юридичне супроводження від імені засновників ТОВ «Вадіта».
Також їм стало відомо, що ОСОБА_7 , є на 30 відсотків засновником ПП «Вікторія-Н», на 70 відсотків засновником є ОСОБА_10 .
Після висунених претензій з цього приводу до ОСОБА_9 , останній пояснив, що нібито він у будь який момент може передати 70 відсотків прав на управління майном підприємств ОСОБА_10 будь кому з них, а також пояснив, що в нього є покупець на вказану базу, який буде готовий до покупки у жовтні 2016 року, за допомогою цього можна буде погасити боргові зобов`язання перед кредиторами.
В подальшому ОСОБА_9 відмовився від виконання законних вимог власників майна - ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 щодо повернення їм права власності та управління на належні їм частини майна ТОВ «Вадіта». Вказані дії ОСОБА_9 вчинив, шляхом підроблення підписів в рішенні загальних зборів засновників ТОВ «Вадіта» від 08 вересня 2014 року відповідно до якого, вказане підприємство увійшло до складу ПП «Вікторія-Н». Крім того, було підроблено акт прийому-передачі всього належного ТОВ «Вадіта» майна від 08 вересня 2014 року так само підприємству ПП «Вікторія-Н» засновниками якого були ОСОБА_9 та його дружина. Після злиття двох вказаних підприємств засновниками ПП «Вікторія-Н» стали ОСОБА_5 ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 у різних частинах.
В подальшому потерпілим стало відомо, що ОСОБА_9 знову підробив підписи ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 вже як засновників ПП «Вікторія-Н» у рішенні засновників ПП «Вікторія-Н» від 25 квітня 2016 року відповідно до якого, частки ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 були продані ОСОБА_7 та ОСОБА_10 у співвідношенні 30 до 70 % відповідно.
В подальшому ОСОБА_9 сфальсифікував рішення засновників ПП «Вікторія-Н» від 05 січня 2017 року відповідно до якого ОСОБА_10 без відома ОСОБА_7 виключила її зі складу засновників та передала всі права управління підприємством ОСОБА_9 та його дружині.
В подальшому ОСОБА_9 , діючи у власних інтересах, рішенням загальних зборів ПП «Вікторія-Н» від 13 січня 2017 року вирішив припинити підприємство ПП «Вікторія-Н» шляхом його реорганізації (приєднання) до створеного ним підприємства ТОВ «Фінансова компанія «Квестус», в тому числі шляхом безоплатної передачі всього майна ПП «Вікторія-Н»: бази відпочинку «Сонячна», бази відпочинку «Сонячна-1» земельних ділянок на яких вони розташовані та будівель деревообробного підприємства за адресою: АДРЕСА_1 .
В той же час, переліченими діями, з підробленнях ряду офіційних документів, поза увагою потерпілих, було здійснено незаконне заволодіння майном ТОВ «Вадіта», чим заподіяно майнову шкоду кожному з його засновників - ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 .
Вказані обставини знайшли своє підтвердження в інших матеріалах кримінального провадження , а саме допитах потерпілої ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_4 , копіях вищевказаних документів, витягах з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій.
Прокурор підтримав клопотання, та вважав, що є всі законі підстави для арешту вище зазначеного майна, та просив слідчого суддю його задовольнити, з підстав які викладені в ньому.
Слідчий суддя не приймає до уваги заперечення директора ПП «Вікторія-Н» ОСОБА_9 , оскільки вказана особа не підтвердила свої повноваження, для участі під час розгляду клопотання.
Вивчивши клопотання та матеріали долучені до нього, вислухавши думку прокурора слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого необхідно задовольнити, з наступних підстав.
Стаття 170 КПК України передбачає підстави для арешту майна, та зазначає яке саме майно може бути арештовано.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Метою арешту майна, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України серед інших, є збереження речових доказів. У випадку передбаченому пунктом 1 частини другої ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України /ч. 3 ст. 170 КПК України/.
При вирішені питання про арешт майна слідчий суддя враховує: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Слідчий суддя вважає, що правовою підставою для арешту майна є сукупність об`єктивних даних та розумних підозр які свідчать про те, що вилучене майно є доказом у вказаному злочині. На думку слідчого судді на вказаному етапі досудового розслідування є всі законні підстави вважати, що вилучене майно може зберігати на собі сліди вчинення злочину.
Вказане майно на теперішній час підлягає дослідженню, тобто органу досудового розслідування з ним необхідно провести слідчі дії, а саме проведення почеркознавчої експертизи, висновки якої в подальшому будуть слугувати доказами скоєння кримінального правопорушення передбаченого частино 4 статті 190 КК України.
Таким чином, під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено та прокурором доведено необхідність арешту вказаного майна, оскільки воно може зберігати на собі сліди злочину та є доказовою базою у кримінальному провадженні. З метою недопущення його втрати або пошкодження, слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт на майно у вигляді заборони розпорядження та користування ним.
Керуючись ст. 132, 167, 168, 170, 172, 173, 175, 376 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:
Копію ухвали надіслати прокурору та слідчому.
Виконання ухвали про арешт майна негайно доручити прокурору та слідчому.
Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Слідчий суддя ОСОБА_1