АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 533/91/17 Номер провадження 11-кп/786/404/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем судового засідання ОСОБА_5
за участі
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Козельщинського районного суду Полтавської області від 15.02.2017 року

В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою задоволено подання начальника Козельщинського районного сектору з питань пробації та скасовано звільнення від відбування покарання засудженому вироком Козельщинського районного суду Полтавської області від 08.02.2016 року ОСОБА_7 за ч.1ст.309 КК України на 2 роки обмеження волі із звільненням від покарання на підставі ст.75 КК України з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік та направлено засудженого для відбування призначеного за вироком суду покарання.

Мотивуючи своє рішення суд послався на те, що засуджений 01.06.2016 року, 15.06.2016 року, 06.07.2016 року, 21.09.2016 року, 05.10.2016 року, 19.10.2016 року, 02.11.2016 року, 16.11.2016 року, 21.12.2016 року, 04.01.2017 року, 18.01.2017 року та 01.02.2017 року не з`являвся на реєстрацію до органів кримінально-виконавчої інспекції (сектору пробації).

У апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 порушує питання про скасування судового рішення та винесення нової ухвали про відмову в задоволенні подання начальника Козельщинського районного сектору з питань пробації про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням. На обґрунтування скарги вказує на те, що реєстрацію не з`являвся у зв`язку з тим, що має велике господарство та багато працює. Крім того, засуджений вважає себе таким, що став на шлях виправлення, оскільки за місцем проживання характеризується позитивно, не вчиняв нових злочинів та не притягувався до адміністративної відповідальності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, засудженого ОСОБА_7 на підтримання доводів апеляційної скарги; прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти її задоволення; перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знайшла підстав для її задоволення виходячи з такого.

Відповідно до вимог закону, при розгляді матеріалів в порядку ст. 537 КПК України, скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням здійснюється за наявності підстав, передбачених ч.2 ст.78 КК України.

Згідно ч.2 ст. 78 КК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Зокрема, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання, якщо він не виконує покладені на нього обов`язки.

Під час апеляційного перегляду справи встановлено, що суд першої інстанції правильно встановив обставини з якими Закон пов`язує скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням (невиконання засудженим без поважних причин покладених судом обов`язків, що свідчить про небажання засудженого стати на шлях виправлення) та ухвалив рішення щодо скасування ОСОБА_7 звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення його для реального відбуття покарання.
Так, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 був засуджений вироком Козельщинського районного суду Полтавської області від 08.02.2016 року за ч.1 ст.309 КК України на 2 роки обмеження волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком 1 рік. На підставі ст.76 КК України на нього були покладені такі обов`язки: повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої системи; періодично з`являтись для реєстрації до кримінально-виконавчої системи.

Після звернення вироку до виконання, постановою від 18.04.2016 року ОСОБА_7 встановлено обов`язок з`являтися до Козельщинського районного відділу КВІ та визначено дні явки до інспекції -1, 3 середа місяця, про засуджений що був ознайомлений під розписку (а.с. 22).

У той же час із наявних у особовій справі документів вбачається, за період іспитового строку засуджений ОСОБА_7 неодноразово не з`являвся на реєстрацію до КВІ - 01.06.2016 року, 15.06.2016 року, 06.07.2016 року, 21.09.2016 року, 05.10.2016 року, 19.10.2016 року, 02.11.2016 року, 16.11.2016 року, 21.12.2016 року, 04.01.2017 року, 18.01.2017 року та 01.02.2017 року.

З приводу неявки до КВІ 01.06.2016 року, 15.06.2016 року та 06.07.2016 року засуджений ОСОБА_7 надав пояснення, що увесь цей час він працював, проте не надав доказів свого працевлаштування (копію трудової книжки, наказу про прийом на роботу, цивільно-правової угоди, тощо).

Свої неявки до КВІ 21.09.2016 року, 05.10.2016 року, 19.10.2016 року, 02.11.2016 року та 16.11.2016 року засуджений ОСОБА_7 пояснив хворобою матері. Проте, знову не надав документального підтвердження поважності причин свої неявки до КВІ.

21.12.2016 року, 04.01.2017 року, 18.01.2017 року та 01.02.2017 року засуджений знову не з`явився на реєстрацію, будь-яких пояснень з цього приводу не надав.

Через систематичне невиконання ОСОБА_7 покладених обов`язків, інспектором Козельщинського районного відділу КВІ, а в подальшому Козельщинського районного сектору з питань пробації проводилась профілактична бесіда, двічі виносились письмові попередження про наслідки навмисного невиконання обов`язків, покладених вироком суду. Незважаючи на це, ОСОБА_7 знову не ходив на реєстрацію без поважних причин.

Відповідно до змісту журналу судового засідання та оскаржуваної ухвали, в судовому засіданні ОСОБА_7 підтвердив, що він дійсно неодноразово не з`являвся на реєстрацію. При цьому посилався на обставини, які нічим не підтверджуються, відтак визнані судом неповажними.

Під час апеляційного перегляду ОСОБА_7 також не зміг навести доказів, які об`єктивно доводять неможливість реально виконати обов`язки, покладені на нього вироком суду. Натомість, він визнав, що легковажно віднісся до настання можливих наслідків своєї поведінки.

Отже, під час апеляційного перегляду вставлено, що висновки суду щодо невиконання засудженим без поважних причин обов`язків покладених на нього вироком суду відповідають фактичним обставинам справи.

З урахуванням вище наведеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування законної та обґрунтованої ухвали суду.

Керуючись ч.2 ст.376, статтями 404, 407, 418 КПК України колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, ухвалу Козельщинського районного суду Полтавської області від 15.02.2017 року про скасування ОСОБА_7 звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного покарання - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

С У Д Д І:
ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10