АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-сс/796/1281/2017 Слідчий суддя у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст. 304 КПК України Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ТОВ «ТИРАС» на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 26 січня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 26 січня 2107 року повернуто скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ТОВ «ТИРАС» на бездіяльність слідчого Головного слідчого управління Служби Безпеки України (далі - ГСУ СБУ), що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, на підставі п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що скарга подана з пропуском строку, передбаченого ч. 1 ст. 304 КПК України, і особа, яка її подала, не порушила питання про поновлення цього строку.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 , посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження, порушення норм кримінального процесуального законодавства та міжнародного права, просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 26 січня 2017 року та постановити нову ухвалу, згідно якої призначити новий розгляд у суді першої інстанції за скаргою адвоката ОСОБА_6 , яка подана в інтересах ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і ТОВ «ТИРАС» на бездіяльність керівника та слідчих ГСУ СБУ, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.

На обґрунтування своїх вимог апелянт звертає увагу на наступні обставини, які були викладені ним у скарзі до слідчого судді. Зокрема, 10 листопада 2016 року СВ УСБУ в Одеській області, в рамках кримінального провадження № 0000802, при проведенні обшуків за адресою реєстрації ТОВ «ТИРАС», а також за адресами проживання директора і засновника підприємства було вилучено грошові кошти, речі та документи. 15 листопада 2016 року ухвалами слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси було задоволено клопотання слідчого СВ УСБУ та накладено арешт на грошові кошти, речі та документи, які були вилучені. 25 листопада 2016 року ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси клопотання представника власників майна про скасування арешту на майно задоволено та скасовано арешт. 28 листопада 2016 року слідчий СВ УСБУ ОСОБА_10 вніс до Єдиного реєстру досудових розслідувань нові відомості про аналогічні кримінальні правопорушення за № 0000386 та визнав вилучені речі і документи речовими доказами у даному кримінальному провадженні. 29 листопада 2016 року слідчий ОСОБА_10 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з повторним клопотанням про арешт майна, в рамках розслідування того ж злочину, але вже за номером кримінального провадження № 0000386. 27 грудня 2016 року ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Одеської області залишено без змін ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2016 року, якою зобов`язано відповідних посадових осіб СВ УСБУ в Одеській області та прокуратуру Одеської області виконати ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 25 листопада 2016 року та повернути вилучене майно власникам. Проте станом на 25 січня 2017 року судові рішення не виконані та майно не повернуто власникам, що і стало приводом для звернення до слідчого судді зі скаргою на дії та бездіяльність керівника і слідчих ГСУ СБУ.

В той же час, як зазначає апелянт, слідчий суддя неправильно розрахував строки звернення зі скаргою до суду, а саме від дати вилучення майна 10 листопада 2016 року, оскільки у скарзі, хоча і вказувалося про теж саме майно, але вилучене вже співробітниками ГСУ СБУ 22 грудня 2016 року у СВ СБУ Одеської області, на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21 грудня 2016 року, в межах іншого кримінального провадження - № 0000026, про що стало відомо лише 18 січня 2017 року під час судового засідання адміністративного суду Одеської області з листа начальника СВ СБУ Одеської області від 17 січня 2017 року. Отже ним оскаржувалися протиправні умисні дії посадових осіб СБУ щодо вилучення 22 грудня 2016 року в ході досудового розслідування кримінального провадження № 0000026 від 11 лютого 2016 року, з метою протиправного невиконання судових рішень, грошових коштів, речей та документів, належних ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ТОВ «ТИРАС», а тому строк подачі скарги до суду повинен відраховуватися з 18 січня 2017 року, з моменту коли стало відомо про факт вилучення під час обшуку співробітниками ГСУ СБУ 22 грудня 2016 року у СВ СБУ Одеської області грошових коштів, речей та документів, на що не звернув увагу слідчий суддя Шевченківського районного суду, чим істотно порушив права скаржників як учасників кримінального провадження.

Розглянувши апеляційну скаргу у відсутність ОСОБА_6 та прокурора, які були належним чином повідомлені про день і час її розгляду та не подали суду заяв про відкладення апеляційного розгляду, заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, відповідно до вимог, передбачених п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України слідчий суддя вправі повернути скаргу на бездіяльність слідчого чи прокурора, якщо така скарга подана після закінчення строку, передбаченого ч. 1 цієї статті, і особа, яка її подала не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Як передбачено у ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 цього Кодексу, в тому числі на бездіяльність, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.

Зі змісту судового рішення та матеріалів провадження вбачається, що повертаючи скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ТОВ «ТИРАС» на бездіяльність слідчого ГСУ СБУ, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, з тих підстав, що скарга подана з пропуском строку, передбаченого ч. 1 ст. 304 КПК України, і особа, яка її подала, не порушила питання про поновлення цього строку, слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва виходив з того, що вилучення майна, про повернення якого порушив питання ОСОБА_6 , відбулося 10 листопада 2016 року, але скарга подана до суду лише 25 січня 2017 року, тобто за межами процесуального строку оскарження бездіяльності щодо неповернення майна, яке заявник вважав тимчасово вилученим.

Проте з таким висновком слідчого судді колегія суддів погодитись не може, оскільки вважає, що слідчий суддя не звернув увагу на фактичні обставини, викладені у скарзі, з якими адвокат ОСОБА_6 пов`язував свої вимоги, зміст дій та бездіяльності слідчого і керівника ГСУ СБУ, які він вважав незаконними, та, вирішуючи питання про повернення скарги на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасового вилученого майна, не врахував при цьому, що зміст ч. 5 ст. 171 КПК України дає підстави для висновку про те, вказана норма встановлює обов`язок слідчого чи прокурора протягом визначеного строку подати клопотання про арешт майна, а за умови невиконання цього обов`язку у зазначених суб`єктів виникає інший обов`язок - негайно повернути особі вилучене майно, строк виконання якого у часі не обмежений, отже моментом завершення виконання такого обов`язку є винятково його реалізація, тобто фактичне повернення особі вилученого майна, а тому скарга на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, з огляду на те, що законом визначено лише її початковий момент, може бути подана слідчому судді в будь-який час, протягом якого така бездіяльність триває.

За таких обставин, колегія суддів, погодившись з доводами апеляційної скарги, приходить до висновку, що слідчий суддя помилково застосував кримінальний процесуальний закон, який в даному випадку не підлягав застосуванню, а тому судове рішення підлягає скасуванню, як постановлене з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, з прийняттям рішення про призначення нового розгляду скарги адвоката ОСОБА_6 на дії слідчого ГСУ СБУ, а також бездіяльність слідчого та керівника ГСУ СБУ, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, у суді першої інстанції.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга адвоката ОСОБА_6 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ТОВ «ТИРАС» задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 26 січня

2017 року, якою повернуто скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ТОВ «ТИРАС» на бездіяльність слідчого Головного слідчого управління Служби Безпеки України, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з дня оголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________________ ________________________ _______________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4