Код суду 233 Справа № 233/6203/16-к
Вирок
Іменем України
22 грудня 2016 року м.Костянтинівка
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Савинці Балаклійського району Харківської області, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, не одружений, не працює, працездатний, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимого,
за обвинуваченням у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,-
01 листопада 2016 року приблизно о 15 годині 00 хвилин, точного часу не встановлено, ОСОБА_4 біля узбіччя автодороги поблизу будинку № 1 а по вул. Промисловій в м. Костянтинівка Донецької області виявив декілька кущів дикорослої рослини роду коноплі, після чого у нього виник злочинний намір, спрямований на незаконне придбання наркотичного засобу без мети збуту, реалізуючи який він діючи умисно, незаконно, в порушення Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори» зірвав невстановлену кількість листя та гілок із виявлених ним кущів коноплі, чим здійснив умисне незаконне придбання особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу без мети збуту, який помістив в поліетиленовий пакет, який тримав у руці та направився з ним за місцем мешкання, чим став умисно, незаконно зберігати особливо небезпечний наркотичний засіб- канабіс без мети збуту.
01 листопада 2016 року в ході проведеного в період часу з 15 години 40 хвилин до 16 години 05 хвилин працівниками поліції на перехресті вулиць Європейська та Промислова в м. Костянтинівка Донецької області поблизу будинку № 1 у встановленому законом порядку огляду особистих речей ОСОБА_4 в поліетиленовому пакеті, який останній тримав у руці було виявлено та вилучено сухі гілки та листя рослини роду коноплі масою 20,10 г, яка відповідно до висновку експерта № 3/10-1262 від 01 грудня 2016 року містить особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс масою 14,12 г, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 12,71г, який ОСОБА_4 діючи умисно, незаконно придбав та зберігав без мети збуту у кількості, достатній для притягнення до кримінальної відповідальності.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.309 КК України як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.
Обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою надійшов до суду 13 грудня 2016 року.
За умовами угоди про визнання винуватості від 12 грудня 2016 року, підозрюваний ОСОБА_4 зобов*язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.
Крім того, сторони погодилися, що при затвердженні угоди про визнання винуватості ОСОБА_4 за ст.309 ч.1 КК України буде призначене покарання у вигляді 2 років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком на 1 рік.
В угоді про визнання винуватості передбачені наслідки її укладення та затвердження згідно ст. 473 КПК України, а також наслідки її невиконання.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Прокурор ОСОБА_3 та захисник ОСОБА_5 просили суд затвердити угоду про визнання ОСОБА_4 винуватості.
Перед ухваленням рішення про затвердження угоди про визнання винуватості судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє: що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують; має право мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Після роз`яснення обвинуваченому ОСОБА_4 його прав та наслідків укладення угоди про визнання винуватості, останній зазначив, що вину у скоєнні злочину за обставин, викладених у вироку визнає в повному обсязі, з узгодженою мірою покарання згоден, угода укладена за його власним бажанням, без тиску зовнішніх обставин, є добровільною, він цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, що передбачені ч. 2 ст. 473 та ч.4 ст.474 КПК України, які йому були роз`яснені як під час досудового розслідування так і в підготовчому судовому засіданні судом. Просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 12 грудня 2016 року між ним та прокурором.
Приймаючи до уваги вищевикладене, з*ясувавши позицію прокурора, обвинуваченого ОСОБА_4 та захисника, суд приходить до висновку, що угода про визнання винуватості укладена 12 грудня 2016 року між прокурором Костянтинівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 відповідає положенням КПК України та КК України і підлягає затвердженню оскільки: умови укладеної угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, зокрема правильною є правова кваліфікація злочину, вчиненого ОСОБА_4 ст. 309 ч.1 КК України як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, що є умисним злочином середньої тяжкості; умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; відсутні обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним або відсутні фактичні підстави для визнання винуватості; відсутня очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань.
Покарання, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості відповідає положенням статті 65 КК України, зокрема таке покарання визначено в межах, встановлених санкцією частини першої статті 309 КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставину що пом`якшує покарання щире каяття.
Судом в підготовчому судовому засіданні встановлено, що дії які інкримінуються ОСОБА_4 дійсно мали місце.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Враховуючи викладене та те, що умови угоди про визнання винуватості, укладеної 12 грудня 2016 року між прокурором Костянтинівської місцевої прокуратури та підозрюваним ОСОБА_4 відповідають вимогам КПК України та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даної угоди та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Цивільний позов не заявлений.
Процесуальні витрати на залучення експерта відповідно до ст.ст. 122,124 КПК України слід покласти на обвинуваченого, з якого стягнути на користь держави 351 гривню 84 копійки.
Речові докази по справі відповідно до ст. 100 КПК України слід знищити.
Запобіжний захід ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не обирався.
Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд -
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
В силу статті 75 КК України ОСОБА_4 від відбуття покарання у вигляді позбавлення волі звільнити з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов*язки.
Відповідно до статті 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Речові докази залишок наркотичної речовини масою в перерахунку на суху речовину11,71г та речовину масою 4,58, яка до наркотичних засобів не відноситься в пакеті з полімерного матеріалу, переданому на зберігання до камери зберігання речових доказів Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП України в Донецькій області знищити.
Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 351 (триста п*ятдесят одна) гривня 84 копійки.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 476 КПК України умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.
Вирок на підставі угоди може бути оскаржений до Апеляційного суду Донецької області шляхом подачі апеляції через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди. Прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.
Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право на отримання в суді копії вироку у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 27 та ч. 4 ст. 29 КПК України.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя