Дата документу 26.01.2017 Справа № 554/568/17
Провадження № 1-кс/554/982/2017
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2017 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 розглянувши клопотання слідчого Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Карлівка, Полтавської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 18.05.2004 року Карлівським районним судом Полтавської області, за ст. 185 ч.3КК України позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнити з випробувальним терміном 1 рік; 26.01.2006 року Ленінським районним судом м. Харків за ст. 185 ч. 2, ст. 71 КК України позбавлення волі на термін 3 роки 3 місяці; 27.04.2006 року Карлівським районним судом Полтавської області за ст. 190 ч. 2 КК України позбавлення волі на термін 1 рік, згідно ст. 70 ч. 4 КК України приєднати 2 роки 6 місяців позбавлення волі по вироку ленінського РС м. Харків від 26.01.2006 року по ст. 185 ч. 2, ст. 71 КК України до 3 місяців позбавлення волі остаточно рахувати 3 роки 6 місяців позбавлення волі; 27.07.2006 року Октябрським районним судом м. Полтави за ст. 185 ч. 2 КК України позбавлення волі на термін 3 роки, згідно ст. 70 ч. 4 КК України приєднати 3 місяці позбавлення волі по вироку Ленінського РС м. Полтави від 26.01.2006 року по ст. 185 ч. 2, ст. 71 КК України до 3 місяців позбавлення волі остаточно рахувати 3 роки 3 місяців позбавлення волі; 20.05.2009 року Красноградським районним судом Харківської області за ст. 152 ч. 1, 187 ч.1, 357 ч. 3, 129 ч. 1, 70, 72 КК України позбавлення волі на термін 6 років; 03.08.2009 року Карлівським районним судом Полтавської області за ст. 395 КК України арешт 6 місяців згідно ст. 70 ч. 4 КК України приєднати 5 роки 6 місяців позбавлення волі по вироку Красноградського РС Харківської області від 30.05.2009 року по ст. 152 ч. 1, 187 ч.1, 357 ч. 3, 129 ч. 1, 70, 72 КК України позбавлення волі на термін 6 років, остаточно рахувати засудженим до 6 років позбавлення волі; 05.11.2010 року Крюківським районним судом м. Кременчук, Полтавської області за ст. 15 ч.3, ст. 393 ч. 2 КК України позбавлення волі на термін 5 років 6 місяців, згідно ст. 71КК України приєднати 6 місяців позбавлення волі по вироку Карлівського РС Полтавської області, від 03.08.2009 року по ст. 395, 70 ч. 4, 72 КК України позбавлення волі на термін 6 років, остаточно рахувати засудженим до 6 років позбавлення волі; 24.09.2013 року Ізяславським районним судом Хмельницької області за ст. 309 ч.1, ст. 71 КК України позбавлення волі на термін 3 роки 2 місяці,
який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, по матеріалам досудового розслідування №0000292 від 22.01.2017 року,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 . В клопотанні орган досудового розслідування необхідність прийняття такого рішення аргументував наступним.

ОСОБА_5 14.01.2017 року близько 04 год. 00 хв., проходячи поблизу будинку № 25 по вулиці Небесної Сотні в м. Полтава разом з та ОСОБА_7 , ОСОБА_8 побачили ОСОБА_9 , після чого вирішили заволодіти його майном за попередньою змовою.

З цією метою, діючи повторно, ОСОБА_5 за попередньою змовою з гр. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , з корисливих спонукань, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, повалили ОСОБА_9 спиною на землю та, застосувавши до нього насильство, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, продовжували його утримувати, подолавши таким чином його опір.

Після цього ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 відкрито заволоділи мобільним телефоном «Meizu M2 Note», вартістю 4000 грн. (зі слів потерпілого), золотим ланцюжком вагою 8 гр., вартістю 9000 грн. (зі слів потерпілого), на якому знаходився золотий хрестик вагою 1,5 гр. вартістю 1500 грн. (зі слів потерпілого), золотою каблучкою ваго 4 гр. вартістю 4000 грн. (зі слів потерпілого), кошти в сумі 400 грн. (зі слів потерпілого), якими в подальшому розпорядились на власний розсуд, чим спричинили потерпілому матеріальних збитків на загальну суму 18900 грн.

Крім того, ОСОБА_5 , 21.01.2017 року близько 02 год. 20 хв., проходячи поблизу басейну «Дільфін» по вулиці Європейська в м. Полтава разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , вирішили заволодіти майном ОСОБА_10 , з якою відпочивали того ж вечора в розважальних закладах.

З цією метою, діючи повторно, ОСОБА_5 за попередньою змовою з гр. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , з корисливих спонукань, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, повалили ОСОБА_10 спиною на землю та, застосувавши до неї насильство, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, продовжували її утримувати, подолавши таким чином її опір.

Після цього ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 відкрито заволоділи мобільним телефоном «Lenovo A316», вартістю 2000 грн. (зі слів потерпілої), золотим ланцюжком вагою 10 гр., вартістю 9000 грн. (зі слів потерпілої), золотим ланцюжком вагою 3 гр. вартістю 2000 грн. (за слів потерпілої), золотою каблучкою ваго 6 гр. вартістю 8000 грн. (зі слів потерпілої), золотою каблучкою ваго 3 гр. вартістю 3300 грн. (зі слів потерпілої), якими в подальшому розпорядились на власний розсуд, чим спричинили потерпілому матеріальних збитків на загальну суму 22300 грн..

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_5 21.01.2017 року близько 22 год. 00 хв., проходячи поблизу будинку № 25 по вулиці В.Чорновола в м. Полтава разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , побачили ОСОБА_11 , після чого вирішили заволодіти його майном за попередньою змовою.

З цією метою, діючи повторно, ОСОБА_5 за попередньою змовою з гр. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , з корисливих спонукань, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, повалили ОСОБА_11 спиною на землю та, застосувавши до нього насильство, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, продовжували його утримувати, подолавши таким чином його опір.

Після цього, ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 відкрито заволоділи мобільним телефоном «IPhone 5S», вартістю 5000 грн. (зі слів потерпілого), срібним ланцюжком вагою 10 гр., вартістю 500 грн. (зі слів потерпілого), якими в подальшому розпорядились на власний розсуд, чим спричинили потерпілому матеріальних збитків на загальну суму 5500 грн.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушенні, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

З метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, слідчий просить обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний в судовому засіданні з клопотанням не погодився, пояснив, що він провину не визнає.

Захисник в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання, пояснив,що підозра та ризики необґрунтовані. Зазначив, що підозрюваний має постійне місце проживання, не ухилявся від слідства, тому просив застосувати домашній арешт.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Так, згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства, наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак, те, що можна вважати обґрунтованим, залежить від обставин.

У справі Феррарі-Браво проти Італії Європейський суд з прав людини зазначив, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.

У справі Мюррей проти Сполученого Королівства суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Встановлено, що 26.01.2017 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

В матеріалах провадження містяться достатні дані, які переконують суд у тому, що підозрюваний міг вчинити інкримінований йому злочин, висунута підозра є обґрунтованою. При цьому слідчим суддею при обранні запобіжного заходу лише перевіряється наявність вагомих доказів, що можуть свідчити про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. Питання щодо доведеності чи недоведеності вини підозрюваного не є предметом розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Так, в судовому засіданні сторонами кримінального провадження надані докази, які на думку слідчого судді свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, санкцією якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 6 років, що підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: показами потерпілого ОСОБА_10 ; показами потерпілого ОСОБА_11 ; показами потерпілого ОСОБА_9 ; показами підозрюваного ОСОБА_8 , ОСОБА_7 ОСОБА_5 ; протоколами пред`явлення осіб для впізнання особи за участі потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_9 ; протоколом огляду та вилучення мобільного телефону; показами свідка ОСОБА_12 ; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності;

- наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення;

- жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним ризикам.

Суд, у відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, враховує дані про особу підозрюваного в їх сукупності, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим, вік та стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків в місці його проживання, репутацію, майновий стан.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого та необхідність застосування щодо підозрюваного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У відповідності до ч.1 ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Враховуючи зазначене та передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України обставини, а також те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину вчиненого із застосуванням насильства, слідчий суддя не визначає розмір застави.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 131, 132, 176-179, 182-183, 193-194,196-197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строку тримання під вартою, передбаченого ч. 1 ст. 197 КПК України, строком на 60 днів, який обчислювати з 23 год. 30 хв. 26 січня 2017 року.

Кінцевим днем тримання під вартою визначити 26.03.2017 року, 23 год. 30 хв.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області протягом п`яти днів з часу проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1