Справа№751/1130/17
Провадження №1-кп/751/108/17

В и р о к
І м е н е м У к р а ї н и
19 червня 2017 року м. Чернігів
Новозаводський районний суд міста Чернігова
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3
- 27.04.2017 року Баришівським районним судом Київської області за ст.ст. 185 ч. 2, 185 ч.3, 70 ч.1 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання із іспитовим строком на 1 рік 6 місяців,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України;
за участю: прокурора ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6
представника потерпілої ОСОБА_7
захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
В с т а н о в и в :
06.01.2017 року близько 00 год. 30 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись неподалік будинку №67 по проспекту Перемоги у м. Чернігові, умисно, із корисливих мотивів, з метою заволодіння майном ОСОБА_6 , здійснив напад поєднаний із насильством, небезпечним для життя і здоров`я ОСОБА_6 , а саме завдав удар кулаком у ліву частину тулубу потерпілої та штовхнув її, від чого остання впала на землю та вдарилась головою об засніжений асфальт, тим самим заподіявши ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, які згідно висновку експерта № 140 від 14.02.2017 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, та заволодів її майном, а саме: жіночою сумочкою вартістю 300 грн. та грошовими коштами в сумі 1400 грн., чим спричинив їй матеріальну шкоду на загальну суму 1700 грн.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України не визнав, не погодився з кваліфікацією своїх дій. Суду показав, що 06.01.2017 року приїхав до м. Чернігова, щоб забрати довідки з лікарні. У зв`язку з тим, що не встиг їх забрати, був вимушений орендувати квартиру. Увечері пішов до магазину, який працює цілодобово та знаходиться біля будинку. У зв`язку з переобліком магазин не працював, тому пішов до магазину «АТБ». Знаходячись у магазині, біля каси побачив потерпілу, у якої були кошти. Вирішив забрати у неї сумку, у якій знаходились кошти, оскільки необхідно було розрахуватись за борги, а виплату заробітної плати затримували. Вийшов з магазину, пройшов за нею хвилини дві, біля повороту підійшов до потерпілої ззаду і схопив за сумку. Не розрахував, що сумка висіла на плечі, потягнув за неї, підсковзнувся і разом з потерпілою впали. Зазначив, що ударів потерпілій не наносив. Піднявся першим, жінка сиділа, схопив сумку та побіг у двори. У сумці зверху лежали пряники, далі вміст сумки не перевіряв. Викинув сумку та направився в сторону Центрального ринку. Зайшов до клубу «Анкор», випив 100 г горілки з лимоном. Коли вийшов з бару був затриманий працівниками поліції, однак потерпіла його не впізнала і його відпустили. Відразу не зізнався у скоєному. Пішов додому, але не міг заспокоїтися, о 3-4 год направився до клубу «Анкор». Його знову затримали працівники поліції, на запитання яких розповів про обставини скоєного. В подальшому, показував місце, де кинув сумку, яка там і лежала. Поняті були присутні, однак він перебував у службовому автомобілі. Зазначив, що напередодні злочину ні з ким не зустрічався та не вживав спиртного. Не пам`ятає чи надавав письмові пояснення з приводу вживання спиртних напоїв зі своїм знайомим напередодні скоєння злочину. Вказав, що після скоєння злочину випив 100 г горілки і потім ще пляшку вина. Зазначив, що відшкодував потерпілій 1 700 грн, саме в такому розмірі, в якому зазначено в обвинувальному акті. Вину визнає у крадіжці сумки, на час скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння не перебував. Цивільний позов про відшкодування шкоди у зв`язку з лікуванням потерпілої визнає повністю, оскільки можливо при падінні потерпіла отримала ушкодження.
Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні від дачі пояснень відмовилась відповідно до ст..63 Конституції України.
Не зважаючи на невизнання своєї вини ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України підтверджується сукупністю зібраних в ході досудового розслідування та безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів.
Так, свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні суду показала, що по даній справі вона і ще одна жінка були понятими. Це було взимку, було холодно, коли саме вона не пам`ятає. Хлопець викрав сумку. Вони підійшли до місця, в районі Красної площі, між гаражами лежала жіноча сумка темно-коричневого кольору. Працівники поліції пояснювали, що хлопець викрав у дівчини гроші, сумку. Вони підійшли до автомобіля, сіли в машину, в якій сидів хлопець. Працівники поліції задавали йому питання, на які він відповідав та не заперечував факту викрадення сумки. З боку працівників поліції тиску не було. Працівники поліції оглядали вміст сумки, в якій знаходилась різна дрібниця: пакетики, пігулки, шкатулочка з брошкою, гаманця не було. З потерпілою вона не спілкувалась. Вона підписувала протокол огляду місця події, в ньому все відповідало дійсності. Хлопець сидів в машині, вона не знає чи хлопець ставив підпис в протоколі чи ні.
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні суду пояснила, що в той день була на роботі і була запрошена працівниками поліції в якості понятої. Поліція повідомила, що чоловік зірвав сумку у жінки. Потім пішли до місця, де лежала темно-коричнева сумка, речей розкиданих на місці не було. В подальшому, підійшли до автомобіля, в якій сидів хлопець. Оглядали вміст сумки, паспорта та гаманця в ній не було. Не пам`ятає чи були у сумці пряники. Обвинувачений повідомив, що він зірвав сумку, а також розповів, що паспорта там не було. Потім складався протокол огляду місця події, його зачитували та підписували. Потерпілу вона не бачила. Обвинувачений перебував у автомобілі поліцейських, звідти не виходив, кайданків на ньому не було. Протокол складався в автомобілі, а в під`їзді, начебто, обвинувачений підписував його.
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показав, що 06.01.2017 року із ОСОБА_12 патрулювали в районі центрального ринку. Було повідомлено по радіостанції, що відбувся грабіж в їхньому районі, а також повідомлено прикмети грабіжника, в чому останній одягнутий та про розмір викрадених коштів 1500 грн. Вони почали відпрацьовувати свій район. Перший раз затримали чоловіка, по прикметах переданих по орієнтуванню, вони його опитали, однак потерпіла його не впізнала, тому його відпустили. В подальшому, був переглянутий відеозапис із магазину «АТБ», на якому зафіксовано в магазині обвинуваченого, який стояв за потерпілою. Пізніше, години через дві, обвинувачений приїхав до клубу «Анкор» та його було затримано по прикметам: зріст 180 см, кросівки з відражаючими вставками, темна курточка з капюшоном. Потерпіла впізнала обвинуваченого. Останній пояснював, що приїхав з Києва за довідкою із лікарні, йому необхідно вранці повертатися до Києва. З приводу скоєного злочину не заперечував, потерпілу бачив, але не спілкувався з нею. Він був в стані алкогольного сп`яніння. Під час затримання обвинувачений ніяких заперечень не висловлював. ОСОБА_4 добровільно залишався з ними, після приїзду патрульної машини добровільно поїхав з поліцейськими.
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні суду пояснив, що 06.01.2017 року він знаходився на службі по охороні громадського порядку на маршруті ПП 141 - в районі Центрального ринку. Під час несення служби десь приблизно 01 год було отримано повідомлення, що по проспекту Перемоги, відбувся грабіж жінки, вкрали сумку, гроші 1500 грн. і особисті речі. Відпрацьовували по прикметам, зупинявся ними даний чоловік о 01 год, під час бесіди були встановлені його дані. Спочатку потерпіла його не впізнала і він був відпущений. Далі коли слідча оперативна група відпрацювала магазин «АТБ», то під час огляду відеозйомки з магазину він впізнав чоловіка. Потерпіла після огляду запису згадала і впізнала, що ця людина стояла за нею в касі. З потерпілою він не спілкувався. Десь о 2-3 год до нічного клубу «Анкор» під`їхало таксі, з якого вийшов ОСОБА_4 . Останній був затриманий для подальшого розслідування. Обвинувачений був у стані алкогольного сп`яніння, було чутно запах алкоголю. Алкогольне сп`яніння у нього було більше ніж після першої зустрічі.
Вина обвинуваченого ОСОБА_4 також підтверджується й іншими об`єктивними даними, що містяться у протоколах слідчих дій, висновку експерта, а саме:
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 06.01.2017 року, відповідно до якого ОСОБА_6 письмово повідомила про незаконне заволодіння її майном (а.с.115);
- протоколом огляду місця події від 06.01.2017 року та ілюстративної таблиці до нього (а.с.116-118), в ході якого була оглянута ділянка місцевості скоєння злочину по АДРЕСА_3 ;
- протоколом огляду місця події від 06.01.2017 року та ілюстративної таблиці до нього (а.с.120-127), який був проведений за адресою АДРЕСА_4 , в присутності понятих, відповідно до якого було виявлено та вилучено між першим та другим гаражем жіночу сумку коричневого кольору, в якій знаходились чотири пластинки з-під пігулок, червона коробка з брошкою, ємність з косметичним кремом, стіки з цукром в кількості 7 штук, пилка для нігтів, упаковка жувальних гумок, пакетик чаю, іконка, аркуші паперу з рукописним записом, бахили та марлева маска, презерватив. Грошових коштів та документів в сумці та поряд з даним місцем не виявлено;
- випискою із медичної карти амбулаторного хворого № 46 (а.с.129), відповідно до якої 06.01.2017 року ОСОБА_4 перебував у стані алкогольного сп`яніння;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 06.01.2017 (а.с.135-137), відповідно до якого потерпіла ОСОБА_6 впізнала обвинуваченого;
- висновком експерта № 140 від 10.02.2017 року (а.с.140-141) у ОСОБА_6 мається тілесне ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, котре виникло від дії тупого предмету або при ударі об такий же і відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Не виключена можливість, що тілесне ушкодження, виявлене у ОСОБА_13 могло утворитись 06.01.2017 року, як на це вказано в постанові про призначення експертизи. Виходячи із кількості ушкоджень, описаних наданих на експертизу медичній документації на ім`я ОСОБА_6 , їх характеру та розташування, можна припустити, що вона могла піддаватися впливу, як мінімум однієї травмуючої дії;
- протоколом перегляду відеозапису від 21.02.2017 року та оглянутими в судовому засіданні відеозаписами від 06.01.2017 року (а.с.145-146), з яких вбачається, як потерпіла ОСОБА_6 розраховується на касі магазину «АТБ» та направляється до виходу; як потерпіла йде у напрямку виходу магазину «АТБ», слідом за потерпілою виходить чоловік зовні схожий на ОСОБА_4 , одягнений в чорну куртку з капюшоном, сині джинси та темні черевики; як на 01 хв 26 с відео видно, як чоловік одягнений в куртку з капюшоном здійснює напад на жінку;
- протоколом проведення слідчого експерименту та ілюстративною таблицею до нього від 17.02.2017 року за участю потерпілої ОСОБА_6 , в ході якої остання, добровільно погодившись на проведення цієї слідчої дії, в деталях продемонструвала, як 06.01.2017 року за рогом будинку АДРЕСА_3 на неї напав невідомий чоловік та намагався вирвати сумку, як потім між нею та нападником почалась боротьба, в ході якої останній вдарив кулаком правої руки у лівий бік трохи нижче ребер, потім штовхнув її обома руками в ділянку грудей, від чого остання впала на засніжений асфальт спиною до низу та вдарилась потиличною частиною голови. Після чого, невідомий чоловік зірвав з неї сумку та побіг, вона намагалась його наздогнати, однак їй не вдалося;
- протоколом проведення слідчого експерименту та ілюстративною таблицею до нього від 21.02.2017 року за участю підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника (а.с.157-163), в ході якого останній, добровільно погодившись на проведення цієї слідчої дії, в деталях продемонстрував про обставини скоєння ним злочину за рогом будинку АДРЕСА_3 та подальших його дій поблизу металевих гаражів, що біля будинку № 52 по вул.Коцюбинського у м.Чернігові, а саме огляду вмісту сумки, де її викинув.
Оцінюючи вищевказані досліджені судом докази по кримінальному провадженню, суд визнає їх належними, допустимими та достовірними, а сукупність зібраних доказів достатніми та взаємозв`язаними між собою, тому покладає їх в основу обвинувального вироку.
Що стосується доводів сторони захисту щодо визнання письмових доказів недопустимими, суд вважає їх неспроможними, оскільки досліджені судом письмові докази: протокол огляду місця події від 06.01.2017 року (а.с.120), протокол перегляду відеозапису від 21.02.2017 року та відеозапис від 06.01.2017 року (а.с.145-146), виписка із медичної карти амбулаторного хворого №46 (а.с.129), протокол пред`явлення особи для впізнання від 06.01.2017 (а.с.135-137), висновок експерта № 140 від 10.02.2017 року (а.с.140-141), отримані в порядку, передбаченому кримінально-процесуальним законом, відповідно до ст.ст. 93, 223, 228, 231, 237 КПК України, складені уповноваженими особами.
Показання обвинуваченого про відсутність з його боку фізичного насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілої, суд розцінює як бажання обвинуваченого уникнути відповідальності за більш тяжкий злочин.
Невизнання обвинуваченим вини у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, суд вважає засобом захисту з метою уникнути відповідальності або пом`якшити свою участь за скоєнні злочину та дає критичну оцінку показанням обвинуваченого у судовому засіданні, оскільки вони спростовуються сукупністю доказів, досліджених судом.
Посилання сторони захисту про необґрунтовану кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 187 КК України не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.
Так, кваліфікуючою ознакою ч.1 ст.187 КК України є напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства (розбій).
Під насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, слід розуміти заподіяння їй легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжкого тілесного ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент заподіяння (насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, здушення шиї, тощо).
Вказане також зазначено у п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 2009 року №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» зазначено, що небезпечне для життя чи здоров`я насильство (ст. 187, ч.3 ст.189 КК) - це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення.
Крім того, у висновках, що містяться у постанові Судової палати у кримінальних справ Верховного Суду України від 14 листопада 2013 року №5-35кс13 щодо розмежування розбою від грабежу зазначено, що розбій є окремим спеціальним різновидом суспільно небезпечного діяння проти власності, яке складається з двох нерозривних, взаємозалежних дій: нападу і насильства.
Напад складається (може складатися) з одномоментного акту або системи поведінкових актів, за допомогою яких відбувається заволодіння чужим майном. Властивістю нападу є включення, «вплетення» в нього насильства - дії, що робить заволодіння майном нападом. Власне акт чи акти заволодіння майном через обов`язкове поєднання з насильством чи погрозою його застосування (фізичне або психічне насильство) наповнюються якісно іншим змістом - набувають ознак розбійного нападу.
У розбої напад завжди пов`язаний із насильством або погрозою його застосування. Зусилля нападника спрямовані насамперед проти особи (потерпілого, власника майна); застосовуються проти її волі та/або поза її волею. Метою такого насильства є намір відразу подавити опір потерпілого й упередити його протидію нападу. Нападник покладається й обирає форми (способи) насильства, які самі по собі становлять реальну небезпеку для життя і здоров`я потерпілого у разі їх негайного застосування чи впродовж тривання нападу. В уяві нападника таке насильство забезпечує безперешкодний перехід чужого майна на його користь або уможливити його утримання, якщо воно вже у нього перебувало.
У більшості випадків під час розбою особа діє раптово і несподівано. Насильство, як правило є інтенсивним. Особа, яка його застосовує або погрожує ним, перебуває в агресивно-насильницькому стані, тобто у стані готовності застосувати насильство, небезпечне для життя та здоров`я особи, на будь-якому етапі злочинної поведінки. Такий стан і характер дій нападника по суті є тими ознаками, які, навіть за відсутності реального застосування насильства, свідчать про розбій.
Насильство, яке застосовується під час відкритого заволодіння майном (грабежу), має іншу правову природу. Особа має намір викрасти чуже майно і для цього застосовує відкриту форму заволодіння ним.
Головним у намірі грабіжника є бажання відкрито заволодіти майном. Стосовно цієї мети насильство має факультативне, другорядне, хоча обтяжуюче й кваліфікуюче, але побічне значення; в умислі винного воно не є переважаючим чинником.
При грабежі неможливо заподіяти небезпечні для життя чи здоров`я тілесні ушкодження, оскільки форма, в якій реалізується злочинний умисел, не передбачає використання дій (прийомів, засобів), які можуть призвести до більш тяжчих наслідків. Інакше ці дії за певних обставин матимуть ознаки розбою. Особа, яка вчиняє грабіж, не вдається до демонстративної агресивно-насильницької поведінки і своїм станом та характером дій не виражає її, не використовує предметів із підвищеною травмувальною дією, не застосовує засобів впливу, які очевидно можуть призвести до наслідків, небезпечних для життя чи здоров`я, не погрожує застосуванням саме такого насильства, оскільки такі погрози при грабежі об`єктивно неможливі.
Отже, прояв ознак розбою та грабежу, їх відмінність між собою полягає у фактичних підставах кваліфікації конкретного суспільно небезпечного діяння.
Якщо поведінка винної особи в конкретний час, місці, за обставин та в обстановці є підступною, несподіваною, раптовою і неспровокованою; спрямована проти волі або поза волею потерпілого; насильство є реальним, інтенсивним і небезпечним для життя чи здоров`я особи або ж воно не застосовується (є нереальним), але характер дій особи є агресивно-насильницьким, то такі ознаки свідчать про напад, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я, або з погрозою його застосування, і мають розцінюватись як розбій.
За вищевказаних обставин, суд вважає доведеною повністю винуватість ОСОБА_4 у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя та здоров`я ОСОБА_6 , а його дії кваліфікуються за ч.1 ст.187 КК України.
Призначаючи покарання суд, виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. У відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 суд визнає добровільне відшкодування заподіяної шкоди потерпілій.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого суд визнає вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 неодружений, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за останнім місцем проживання негативно не характеризується, до адміністративної відповідальності не притягувався, раніше судимий. Крім того, судом враховується матеріальне становище та стан здоров`я обвинуваченого.
Враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, думку потерпілої, зазначеної в заяві, наданої до суду (а.с.71), яка не наполягала на призначенні покарання, пов`язаного з позбавленням волі, добровільне відшкодування обвинуваченим потерпілій завданих збитків, а також враховуючи досудову доповідь уповноваженого органу пробації відносно обвинуваченого, суд вважає, що ОСОБА_4 за вчинений злочин необхідно призначити мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.1 ст.187 КК України, що буде в даному випадку законним та справедливим, відповідатиме загальним засадам призначення покарання та буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Згідно ст. 69 КК України за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Підстав для призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.1 ст.187 КК України, суд не вбачає, за відсутності декількох обставин, що пом`якшують покарання та наявності обтяжуючої обставини.
В пункті 23 постанови від 24.10.2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.
Таким чином, вирок Баришівського районного суду Київської області від 27.04.2017 року відносно ОСОБА_4 слід виконувати самостійно.
По справі заявлено цивільний позов заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 в інтересах держави в особі Чернігівської міської лікарні №1 Чернігівської міської ради про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 матеріальної шкоди в сумі 2 501 грн 60 коп за лікування потерпілої ОСОБА_6 .
Витрати на лікування в сумі 2 501 грн 60 коп необхідно стягнути з обвинуваченого на підставі ст.ст.1166, 1206 ЦК України, оскільки останній повністю визнав позов, вартість лікування потерпілої ОСОБА_6 підтверджується довідкою Чернігівської міської лікарні №1 Чернігівської міської ради (а.с.66).
Питання про речові докази слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.
Запобіжний захід обвинуваченому до вступу вироку в законну силу залишити без змін утримання під вартою в Чернігівському слідчому ізоляторі.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд
Засудив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання, починаючи з 06 січня 2017 року по 19 червня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Строк відбування покарання рахувати з часу його затримання, а саме з 06 січня 2017 року.
Вирок Баришівського районного суду Київської області від 27.04.2017 року відносно ОСОБА_4 - виконувати самостійно.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_4 у виді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Цивільний позов заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 в інтересах держави в особі Чернігівської міської лікарні № 1 Чернігівської міської ради - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 2 501 (дві тисячі п`ятсот одну) грн 60 коп у рахунок відшкодування витрат Чернігівської міської лікарні № 1 Чернігівської міської ради за лікування потерпілої ОСОБА_6 та перерахувати на рахунок місцевого бюджету, р/р №5297 в УДКСУ в м.Чернігові, Чернігівській області, , МФО 853592.

Речові докази:

- жіночу сумочку коричневого кольору, чотири пластинки з-під пігулок, червону коробку з брошкою, ємність з косметичним кремом, стіки з цукром в кількості 7 штук, пилка для нігтів, упаковка жувальних гумок, пакетик чаю, іконка, аркуші папери з рукописним записом, бахили та марлева маска, презерватив, які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_6 залишити в розпорядженні ОСОБА_6 ;

- грошові кошти у вигляді купюр загальною сумою 707 грн та у вигляді монет загальною сумою 5 грн 70 коп., характеристику на імя ОСОБА_4 , документи, квитанції та чеки всього 11 арк., брошуру «Швидко гроші», візитку «Твої гроші», аркуш паперу, візитку таксі, мобільний телефон марки «Нокіа» ІМЕІ: НОМЕР_1 у б/в стані, не справний, з сім-картою «Лайф», карткою пам`яті, зарядний пристрій до мобільного телефону у б/в стані, зі слідами пошкоджень, батарею до мобільного телефону «Нокіа», пляшку об`ємом 0,7 л. з написом «Древній Херсонес», тимчасовий пропуск на імя ОСОБА_4 , заламінований ідентифікаційний номер ОСОБА_4 , зв`язку ключів з трьох штук та карабіном, годинник наручний електронний у б/в стані, рюкзак у б/в стані з трьома пластиковими лотками, які передані на зберігання ОСОБА_14 повернути власнику.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд м. Чернігова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.

Суддя ОСОБА_1