ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 21 грудня 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду
цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
при секретарі ОСОБА_6 ,
Вироком Київського районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2015 року засуджено:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, студента 1-го курсу Університету ім. В.Н. Каразіна, не одруженого, раніше не судимого,
- за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки;
- за ч. 2 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом повного складання покарань ОСОБА_7 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
На підставі статей 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного судом покарання з випробуванням та іспитовим строком на 2 роки та покладенням відповідних обов`язків, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 76 КК України.
Апеляційним судом Харківської області 1 лютого 2016 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 у частині призначеного покарання скасовано та постановлено новий, яким ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 263 КК України засуджено до 3 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 263 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки зі взяттям під варту у залі суду.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_7 зараховано у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 09 травня 2015 по 27 жовтня 2015 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
В решті вирок місцевого суду залишено без зміни.
За вироком суду, ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він, на початку лютого 2015 року, у вечірній час, перебуваючи біля Історичного музею, за адресою: вул. Університетська, 5 у м. Харкові, маючи умисел на незаконне придбання, носіння та зберігання зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, отримав від невстановленої особи, чим незаконно придбав без передбаченого законом дозволу, дві гранати РПГ, пістолет «Stalker» та реактивну протитанкову гранату РПГ-18, які незаконно перевіз при собі потягом Харківського метрополітену та електропотягом сполучення «Харків Казача Лопань»до місця свого проживання: АДРЕСА_1 , де зберігав без передбаченого законом дозволу у власній кімнаті будинку.

09 травня 2015 року, приблизно о 13 год. 00 хв., ОСОБА_7 взяв із собою вищевказаний пістолет та гранати та у сумці перевіз електропотягом сполученням «Харків Казача Лопань» від зупинки «смт. Слатине» до м. Харкова, звідки електропотягом метрополітену доїхав до станції метро «Академіка Павлова» в м. Харкові.
Того ж дня, о 15 год. 10 хв., ОСОБА_7 у вестибюлі станції метро «Академіка Павлова» було зупинено співробітниками міліції, які здійснювали чергування на вказаній станції метро та оглянуто його особисті речі, в ході огляду виявили та вилучили пістолет, який є гладко ствольною вогнепальною зброєю калібру порядку 6,5 мм, а також дві ручні наступальні осколкові гранати РПГ.
В подальшому, в період часу з 22 год. 45 хв. 09 травня 2015 року до 00 год. 40 хв. 10 травня 2015 року, при проведенні огляду місця події за місцем проживання ОСОБА_7 , у кімнаті останнього виявлено та вилучено реактивну протитанкову гранату РПГ-18, яка відноситься до категорії зброї одноразового використання, яка споряджена боєприпасом реактивною гранатою ПГ-18.
Крім того, у жовтні 2014 року, ОСОБА_7 отримав від невстановленої особи у подарунок ніж та достовірно знаючи, що вказаний предмет є холодною зброєю і потребує отримання передбаченого законом дозволу на носіння, за відсутністю зазначеного дозволу, переніс та зберігав вказаний ніж за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
09 травня 2015 року, в обідній час, продовжуючи злочинний умисел ОСОБА_7 , покинув домоволодіння за місцем свого мешкання з вищевказаним ножем, помістивши його у сумку, яка знаходилась при ньому та, використовуючи електричку, в особистих справах направився з зупинки «смт. Слатине» до зупинки «Південний вокзал», звідки пішком пройшов до станції метро «Південний вокзал» в м. Харкові, після чого за допомогою метро доїхав до станції метро «Академіка Павлова» у м. Харкові. Того ж дня, о 15 год. 10 хв. ОСОБА_7 у вестибюлі станції метро «Академіка Павлова» було зупинено співробітниками міліції, які здійснювали чергування на вказаній станції метро. В ході огляду сумки ОСОБА_7 було виявлено вищевказаний ніж, який відповідно до висновку судової експертизи холодної зброї за №163 від 15.05.2015 року є різновидом короткоклинкової холодної зброї колючо ріжучої дії.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 , посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та даним, що характеризують особу засудженого, внаслідок надмірної суворості, просить вирок апеляційного суду змінити, застосувати до ОСОБА_7 положення ст. 75 КК України, звільнивши його від призначеного покарання з іспитовим строком.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду без зміни, пояснення захисника, яка підтримала касаційну скаргу, перевіривши матеріали провадження і обговоривши наведені у скарзі доводи, суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотримання вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведенні належні і достатні мотиви та підставі його ухвалення.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, по суті не оспорюється і підтверджується сукупністю доказів, зібраних у встановленому законом порядку, досліджених та належно оцінених судом.
Дії засудженого ОСОБА_7 кваліфіковані правильно, що також не оспорюється у касаційній скарзі.

Що стосується доводів скарги захисника про необхідність пом`якшення покарання та застосування до ОСОБА_7 положень ст. 75 КК, то колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК особі яка вчинила злочин має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 75 КК, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, з урахуванням тяжкості злочину, особи винного та інших обставин справи, прийде до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням.
Як зазначено у вироку, при призначенні покарання ОСОБА_7 , суд врахував характер і ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого молодий вік обвинуваченого, який навчається в університеті, раніше не судимий, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, характеризується позитивно, живе однією родиною з матір`ю ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Мати за висновками медиків має слабий зір, батько з родиною не проживає, матеріально не допомагає. ОСОБА_7 є єдиною підтримкою у сім ї.
Водночас, скасовуючи вирок місцевого суду в частині призначення покарання та постановивши новий, апеляційний суд своє рішення обґрунтував тим, що ступінь тяжкості скоєного ОСОБА_7 діяння, а також обставини вчинення злочину, а саме святковий день День Перемоги 9 травня, у який виникла реальна загроза заподіяння шкоди (фізичної, майнової та моральної) великої кількості людей під час перебування ОСОБА_7 з двома ручним наступальними гранатами, пістолетом, який визнано вогнепальної зброєю та ножем, який визнано холодною зброєю, в місцях масового скупчення людей у вагоні електропотягу, на залізничному вокзалі, у вагонах та на станціях метрополітену - не дають підстав для ухвалення рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, відповідно до положень ст. 75 КК, з чим колегія суддів і погоджується.
Зважаючи на вищенаведене, судові рішення щодо ОСОБА_7 є законними і обґрунтованими, призначене покарання справедливим, а відтак касаційна скарга захисника задоволенню не підлягає. Матеріали кримінального провадження не містять вказівок на порушення інших вимог закону, які були би підставами для зміни або скасування судових рішень.
З урахуванням наведеного, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429, статтями 376, 433, 434, 436 КПК України, п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02 червня 2016 року, колегія суддів
ухвалила:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Вирок Апеляційного суду Харківської області від 1 лютого 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_10