АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 177/1622/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/398/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар - ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі 22 червня 2017 року апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні № 0000195 на ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2017 року, якою обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000195 від 29.03.2016 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 366 КК України повернуто керівнику Криворізької місцевої прокуратури №3 для усунення недоліків.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
обвинувачена ОСОБА_6
ВСТАНОВИЛА:
Як убачається з матеріалів кримінального провадження ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2017 року, обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000195 від 29.03.2016 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 366 КК України повернуто керівнику Криворізької місцевої прокуратури №3 для усунення недоліків.
В ухвалі суд зазначив, що прокурором порушені вимоги КПК України, що унеможливлює розгляд кримінального провадження у суді.
В обгрунтування повернення обвинувального акту суд першої інстанції зазначив,всупереч вимог ст. 291 КПК України, в обвинувальному акті стосовно ОСОБА_6 фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, викладені узагальнено.
Так, не зазначені мета та мотиви, якими керувалася ОСОБА_6 як службова особа при складанні та внесенні завідомо неправдивих документів, спрямованість умислу останньої, а також яку шкоду та кому завдано вказаним правопорушенням.
У матеріалах справи відсутні будь-які докази відшкодування завданих збитків державі неправомірними діями обвинуваченої.
Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Натомість, як слідує з обвинувального атка (а.п.7), «Кримінальним правопорушенням майнової шкоди не завдано».
Разом з тим, вказані обставини спростовуються реєстром матеріалів досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, відповідно до яких постановою від 29.03.2016 у окреме провадження виділено матеріали за ст. 191 КК України. За таких обставин, твердження органів досудового розслідування про відсутність шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, вчиненим обвинуваченою ОСОБА_6 , є безпідставними.
Окрім цього, редакція статті 366 КК України, що інкримінується ОСОБА_6 , неодноразово змінювалася відповідно до Закону № 1508-VI від 11.06.2009 (зміни втратили чинність на підставі Закону № 2808-VI від 2112.2010); Закону № 3207-VI від 07.04.2011; Законів № 222-VII від 18.04.2013 та № 1261-VII від 13.05.2014
З урахуванням вимог ст. ст. 4, 5 КК України, фактична відсутність посилання на редакцію Кримінального Закону (відсутня чітка вказівка на редакцію ст. 366 КК України), за яким обвинувачується ОСОБА_6 , порушує її право на захист в частині, що стосується права обвинуваченої знати, у вчиненні якого злочину вона звинувачується.
Висновок про правозастосування у цьому питанні сформульовано в постановах Верховного Суду України від 14.03.2013 у справі № 5-1кс13 та від 24.10.2013 у справі № 5-32кс13.
Отже, з урахуванням засад змагальності кримінального провадження, суд позбавлений можливості призначити судовий розгляд за вказаним обвинувальним актом, який складено з порушеннями вимог п. 5, 7 ч. 2 ст. 291 КПК України щодо відсутності в обвинувальному акті обвинувачення, сформульованого відповідно до вимог ч. 1 ст. 91 КПК України, якою визначені обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та не зазначення правової кваліфікації кримінального правопорушення, яка б відповідала посиланню на редакцію Кримінального Закону.
Вищевказані недоліки неможливо усунути під час судового розгляду, так як відповідно до вимог ст. 337 КПК України, судовий розгляд може здійснюватися лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
В апеляційній скарзі прокурор просить, скасувати ухвалу Криворізького районного суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 травня 2017 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000195 від 29.03.2016 року відносно ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 366 КК України прокурору; Призначити новий розгляд у суді першої інстанції обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000195 від 29.03.2016 за обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 366 КК України.
В обгрунтування вимог апеляційної скарги прокурор посилається на те, що ухвала суду підлягає скасуванню відповідно до ст.ст. 409, 411, 412, 413 КПК України, у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального правопорушення, істотним порушенням кримінального процесуального закону та неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність.
На думку прокурора судом першої інстанції не дотримано вимог ст. 370, п.2, 3 ч. 1 ст. 372 КПК України
Під час підготовчого судового засідання судом було з`ясовано, що обвинувачена дійсно підписувала табелі обліку робочого часу, ставила на них свій підпис та передавала його керівнику Кіровської сільської ради для затвердження, що узгоджується з положення диспозиції ст. 366 КК України, що є фактичним складанням та видачею службового документу.
Посилання суду на той факт, що в обвинувальному акті не зазначено форму вини, мотив і мету злочину, розмір завданої шкоди також не відповідають дійсності.
Так, відповідно до обвинувального акту зазначено конкретний час (в період з 02.02.2013 по 31.10.2015), зазначено форму вини (маючи прямий умисел). При цьому мета та розмір завданих збитків не є обов`язковими ознаками даного складу кримінального правопорушення, а тому посилання на їх відсутність є явно необґрунтованими.
Таким чином, беручи до уваги, що пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення відповідає вимогам ст. 291 КПК України, обвинувальний акт містить всі ознаки складу кримінального правопорушення, а також в якому викладені всі фактичні обставини вчиненого діяння, суд фактично вийшов за межі наданих йому повноважень, визначених у ст. 291 КПК України.
Прокурор також зазначає, що 11.04.2017 року Криворізьким районним судом винесено ідентичну ухвалу про повернення обвинувального акту з таких самих підстав,яка 11.05.2017 Апеляційним судом Дніпропетровської області скасовано та призначено новий судовий розгляд в суді 1 інстанції.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді кримінального провадження, прокурор просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора на підставах зазначених в апеляційній скарзі прокурора, ухвалу суду першої інстанції скасувати.
Обвинувачена ОСОБА_6 не заперечувала проти апеляційної скарги прокурора.
Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційну скаргу сторонами судового провадження надані не були.
Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду Дніпропетровської області, учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.
У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Так, згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд у підготовчому судовому засіданні може прийняти рішення про повернення обвинувального акту у випадку, якщо останній не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, зокрема, якщо він містить положення, що суперечать одне одному; у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; він не підписаний слідчим (крім випадків, коли прокурор склав самостійно) чи не затверджений прокурором; до нього не долучено передбачені законом додатки, тощо.
Аналізуючи з урахуванням доводів апеляційної скарги підстави, з яких обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , обвинуваченої за ч.1 ст.366 КК України був повернутий прокурору, колегія суддів оцінює їх як такі, що не є належними та достатніми для прийняття відповідного процесуального рішення.
Крім того, звертає увагу на те, що ухвалою Апеляціного суду Дніпропетровської області від 11 травня 2017 року, ухвалу районного суду про повернення обвинувального акту прокурору, у звязку з невідповідністю обвинувального акту нормам КПК України вже було скасовано. Проте суд першої інстанції звнову повертає обвинувальни акт прокурору з формальних підстав.
Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні повністю відповідає вимогам ст. 291 КПК України, та містить усі відомості, передбачені зазначеною нормою закону, у тому числі в обвинувальному акті викладені всі фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, вказана правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та сформульовано обвинувачення, а також інші відомості, що зазначені в ч.2 ст. 291 КПК України.
При цьому, висновки суду першої інстанції про те, що в обвинувальному акті не зазначено форму вини, мотив і мету злочину, також не відповідають дійсності так як, вимоги закону щодо викладу фактичних обставин та правової кваліфікації дотримано. Обставини, які, відповідно до частини першої статті 91 КПК, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченої у його вчиненні, викладено чітко і конкретно.
Наведені в обвинувальному акті фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.
З огляду на це конкретність викладення фактичних обставин у даному провадженні, а отже, і обвинувачення не викликає сумнівів.
При цьому, висновки суду першої інстанції про відповідність правової кваліфікації дій обвинуваченої за ст.366 ч.1 КК України не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону, оскільки питання оцінки доказів та обставин кримінального провадження, згідно зі ст.314 КПК України, не підлягають розгляду в підготовчому засіданні, а встановлюються під час судового розгляду.
Колегія суддів також звертає увагу на те, що відповідно до ст.338 КПК України, з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення, прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.
Тому, повторне повернення обвинувального акта прокурору за тих же самих підстав призвело би до порушення однієї з основних засад кримінального провадження, передбачених ст.28 КПК України розгляду провадження в розумні строки.
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції необґрунтовано повернув обвинувальний акт прокурору .
Тому апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2017 року, якою обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000195 від 29.03.2016 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 366 КК України повернуто керівнику Криворізької місцевої прокуратури №3 для усунення недоліків - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції .

Запобіжний захід не обирався.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення .
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4