Коростенський міськрайонний суд Житомирської області

Справа №279/2818/16-к
провадження №1-кп/279/63/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 березня 2017 року Коростенський міськрайонний суд
Житомирської області
в складі головуючого судді ОСОБА_1
з секретарем ОСОБА_2
за участю:
прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Веселівка Коростенського району Житомирської області, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, непрацюючого, раніше судимого: 07.07.2004 р. Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за ст.185,ч.3,75 КК України до 3 р. п/в з іспит. 1 р., 17.01.2005 р. Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за ст.185,ч.2, 70,ч.4, 75 КК України до 3 р. 6 міс. п/в з іспит. 2 р.6 міс., 17.08.2005 р. Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за ст.185,ч.3,71,ч.1 КК України до 4 р. п/в, 20.12.2010 р. Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за ст.185,ч.2,185,ч.3,70,ч.1 КК України до 3 р. п/в, 06.09.2013 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за ст.185,ч.3,71 КК України до 3 р.2 міс. п/в (04.01.2016 року УДЗ на 8 міс. 22 дні), зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ст.121,ч.1 КК України,
В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_6 12.03.2016 року близько 17-ої години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в будинку АДРЕСА_1 на ґрунті ревнощів умисно наніс ОСОБА_4 численні удари кулаками рук та взутими ногами в область живота, грудної клітини, обличчя та два удари обухом сокири в ділянку спини, спричинивши ОСОБА_4 тяжкі тілесну ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, у виді множинних переломів 6-8 ребер з обох сторін, травматичного пневмотораксу справа, підшкірної емфізії зліва та легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, у виді синців на повіках правого та лівого очей, точкового синця носа, крововиливу по зовнішньому краю рогівки лівого ока, синця по лівій боковій поверхні нижньої частини грудної клітини з переходом на ділянку попереку та живота, двох синців по правій боковій поверхні живота.
Своїми умисними діями, які виразились в заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ст.121,ч.1 КК України.
Вказані встановлені судом обставини підтверджуються показаннями обвинуваченого, потерпілого, свідків, висновком експертизи, письмовими доказами, дослідженими безпосередньо судом в судовому засіданні.
Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину визнав частково та показав, що разом з потерпілим та співмешканкою ОСОБА_7 вживали спиртні напої. Він вийшов покурити, а коли зайшов, то ОСОБА_8 повідомила, що брат до неї чіплявся, тому він, нічого не запитавши потерпілого, став його бити. Вдарив 5-7 разів по обличчю та кулаком в живіт. Той його штовхнув, від чого він впав та вдарився головою. ОСОБА_9 викликала «швидку допомогу», йому наклали пов`язку на голову, потерпілому допомогу не надавали. За що ОСОБА_10 почав бити вдруге, не пам`ятає. Удари (7-8) наносив руками та ногами по грудній клітині. Не знає, хто вдруге викликав «швидку допомогу», яка надала допомогу потерпілому та забрала його до лікарні. Факт побиття потерпілого визнає, однак вважає, що його діями йому не могли бути спричинені тяжкі тілесні ушкодження.
Такі показання обвинуваченого суд оцінює критично як намагання уникнути відповідальності за вчинене та аналізує в сукупності з іншими доказами.
Потерпілий ОСОБА_4 показав, що 12.03.2016 року приїхав до обвинуваченого, який доводиться йому рідним братом, в с.Веселівка. Там була співмешканка брата. Разом вони вжили спиртні напої. Обвинувачений приревнував його до співмешканки та почав бити по тулубу ногами і руками. Він впав, співмешканка ОСОБА_11 намагалась його захистити. ОСОБА_12 ще раз його вдарив і він впав на підлогу, побачив, що ОСОБА_11 взяв сокиру. Щоб удари не прийшлись по голові, закрився руками. Обвинувачений наніс йому два удари обухом сокири по спині, потім ще раз вдарив в обличчя. Його дружина та теща викликали медичну допомогу, його забрали в лікарню, де він знаходився два з половиною місяці. Наполягав на суворому покаранні обвинуваченого.
Свідок ОСОБА_13 (дружина потерпілого) дала показання про те, що 12.03.2016 року її чоловік поїхав в с.Веселівка до обвинуваченого. Вона з дочкою також приїздила в село, щоб забрати чоловіка додому, потім поїхали до міста. Чоловік залишився. Через деякий час їй зателефонувала співмешканка обвинуваченого ОСОБА_8 , яка повідомила, що її та чоловіка ОСОБА_11 порубав, щоб вона викликала «швидку допомогу» та міліцію. Коли вона зі своєю матір`ю приїхали, то побачила чоловіка, який був у крові, пояснив, що ОСОБА_11 бив його сокирою. Коли ОСОБА_10 сидів на дивані, то ОСОБА_11 вдарив його ногою в обличчя. Чоловіка забрали в лікарню.
Свідок ОСОБА_14 (теща потерпілого) показала, що 12.03.2016 року разом з дочкою приїхала в с.Веселівка, бо співмешканка обвинуваченого ОСОБА_8 телефоном повідомила, що ОСОБА_11 спричинив зятеві ушкодження. Коли вони приїхали, то побачили, що обличчя зятя було в крові. ОСОБА_8 повідомила, що ОСОБА_11 взяв сокиру та почав їх з зятем бити. Погрожував вдарити і її.
Показання потерпілого та свідків доводять, що саме обвинувачений спричинив потерпілому тілесні ушкодження.
Письмовими доказами вини обвинуваченого є заява потерпілого ОСОБА_4 від 12.03.2016 року про заподіяння йому тілесних ушкоджень обвинуваченим; протокол огляду домоволодіння АДРЕСА_1 , в якому зафіксовано виявлення та вилучення з місця події слідів речовини бурого кольору; протокол слідчого експерименту з обвинуваченим ОСОБА_6 від 24.03.2016 року, в якому зафіксовано відтворення обвинуваченим механізму нанесення ударів потерпілому; протокол слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_4 , в якому зафіксовано відтворення потерпілим механізму нанесення йому ОСОБА_6 ударів.
Висновком експерта №92 від 23.03.2016 року підтверджено, що потерпілому ОСОБА_4 були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя, та легкі тілесні ушкодження, які потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, від дії твердих предметів в результаті нанесення не менше 6-7 ударів.
Під час допиту експерт ОСОБА_15 показав, що ним проводилась експертиза ОСОБА_16 .. Численні переломи ребер, які пошкодили плевру, за представленими йому медичними документами та рентгенівськими знімками в сукупності були кваліфіковані як тяжкі тілесні ушкодження. В представлених медичних документах тілесні ушкодження були детально описані, встановлений діагноз. Виявлений у потерпілого пневмоторакс мав травматичне походження, був викликаний саме переломами ребер, які спричинили розриви пристінкової плеври. Такі ушкодження були спричинені твердим тупим предметом, яким міг бути і обух сокири.
Стороною захисту зроблено зауваження щодо неналежності та недопустимості такого представленого стороною обвинувачення доказу як висновок експерта №92 від 23.03.2016 року з посиланням на те, що експерт не встановив особу потерпілого та в основу своїх висновків поклав дані медичної картки, яка невідомо яким чином опинилась в розпорядженні експерта. Однак, про витребування у прокурора доказів на підтвердження правомірності отримання експертом медичної картки хворого ОСОБА_4 захистом клопотань заявлено не було, протокол про надання доступу стороні захисту до матеріалів досудового розслідування від 18.05.2016 року містить дані про те, що під час досудового розслідування слідчим робився запит до медичного закладу, на тілі обстежуваного експертом безпосередньо були виявлені сліди операційних ран в тих частинах тіла, в яких потерпілому були заподіяні ушкодження, описані в представлених медичних документах. Доказів того, що експертиза була проведена не за медичними документами потерпілого не представлено. За таких обставин, зазначені стороною захисту обставини не тягнуть за собою визнання експертного висновку недопустимим.
Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, не встановлено.
Обставинами, які обтяжують його покарання, є вчинення злочину в стані сп`яніння, рецидив злочину.
Як особа ОСОБА_6 працездатного віку, по місцю проживання характеризується задовільно, на спеціалізованих обліках не перебуває, притягувався до кримінальної відповідальності, злочин вчинив під час умовно-дострокового звільнення.
Таким чином, проаналізувавши всі зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази, які є допустимими, належними та достовірними, в своїй сукупності достатніми та взаємопов`язаними, поза розумним сумнівом доводять причетність обвинуваченого до вчинення злочинних дій, суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_6 в інкримінованому йому злочині.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини справи, особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого, обтяжуючі покарання обставини, позицію потерпілого, який наполягав на суворому покаранні, суд вважає, що його виправлення не можливо без ізоляції від суспільства .
Обравши вид та розмір покарання в межах санкції частини статті закону, який передбачає відповідальність за вчинений злочин, покарання за сукупністю вироків призначається за правилами ст.71 КК України відповідно до положень ст. 81,ч.4 КК України шляхом часткового приєднання покарання за вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06.09.2013 року, невідбута частина якого становить 8 місяців 22 дні, що буде справедливим, співмірним вчиненому, достатнім та необхідним для попередження вчинення ним нових злочинів.
Речові докази підлягають знищенню, судові витрати відсутні.
Запобіжний захід відповідно до положень ст.377,ч.1 КПК України до набрання вироком законної сили залишається незмінним. В той же час, враховуючи практику Європейського Суду з прав людини щодо неможливості утримання особи під вартою без визначення кінцевого строку такого утримання, що призводить до правової невизначеності прав такої особи (рішення від 09.01.2015 року в справі «Чанєв проти України»), суд вважає за доцільне визначити кінцевий можливий строк утримання обвинуваченого під вартою в межах двомісячного строку.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368,370,373,374 КПК України,
У Х В А Л И В :
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.121,ч.1 КК України, і призначити йому покарання у виді шести років шести місяців позбавлення волі.
Покарання за сукупністю вироків призначити за правилами ст.71 КК України відповідно до ст.81,ч.4 КК шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутого покарання за вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06.09.2013 року у виді шести місяців позбавлення волі та визначити остаточне покарання у виді семи років позбавлення волі.
Строк відбування покарання обчислювати з 29.03.2016 року та зарахувати строк попереднього ув`язнення з 29.03.2016 року до набрання вироком законної сили як відбуте покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу, але не пізніше ніж до 21 травня 2017 року, залишити попередній тримання під вартою.
Речовий доказ змиви з плям бурого кольору, який зберігається в камері схову речових доказів Коростенського ВП ГУ НП в Житомирській області, знищити.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Житомирської області через Коростенський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - в той же строк з дня отримання копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляції, а в разі подачі апеляції - після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано .
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, може бути отримана в суді учасниками судового провадження.
Суддя ОСОБА_1 .
Копія згідно оригіналу