Справа № 191/1775/17
Провадження № 1-кп/191/275/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 серпня 2017 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Синельникове матеріали кримінального провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Суха Калина, Синельниківського району, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1) 15.03.2001 року Синельниківським районним судом Дніпропетровської обл., за ч. 3 ст. 117 КК України 1960 р. до 5 років позбавлення волі посиленого режиму, звільнений 16.08.2005 року у зв`язку з відбуттям покарання;

2) 21.07.2009 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської обл. за ч. 2. ст. 121 КК України 2001 р. до 7 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 14.02.2015 у зв`язку з відбуттям покарання;

3) 02.09.2016 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

а також за участю:

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 в ніч з 05.04.2017 на 06.04.2017 року приблизно о 01.00 годині проходив поблизу домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , і в цей момент у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло.

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, та звернення його на свою користь, діючи умисно з корисливих мотивів, переслідуючи при цьому ціль незаконного збагачення, ОСОБА_4 , в цей же день (в ніч з 05.04.2017 на 06.04.2017) приблизно о 01.05 годин, впевнившись у відсутності свідків, та в тому, що його дії носять таємний характер, за ними ніхто не спостерігає, відчинивши хвіртку в паркані огорожі, проник на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де через розбите вікно, проник до приміщення житлового будинку, звідки таємно, повторно викрав телевізор торгової марки «Rubin triangle» модель 51М049Т, що належать ОСОБА_5 , вартість якого згідно висновку експерта № 34/05 від 23.05.2017 становить 240 грн.

Після чого, доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_4 , діючи умисно, з викраденим майном залишив вказане місце та розпорядився ним на власний розсуд, чим причинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальний збиток на суму 240 гривень.

Так, ОСОБА_4 своїми умисними злочинними діями, спричинив ОСОБА_5 матеріальний, збиток на загальну суму 240 грн.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, щиро розкаявся в скоєному, та пояснив, що все було так як викладено в обвинувальному акті. Також пояснив, що в ніч з 05.04.2017 року на 06.04.2017 року проходив мимо домоволодіння потерпілої, а саме, по АДРЕСА_3 , яку знає, оскільки спілкується з її чоловіком, побачивши відчинені ставні та розбите скло у вікні, вирішив викрасти телевізор. З будинку вийшов через двері. Даний злочин вчинив для отримання коштів на ліки для матері. Зранку телевізор продав своєму знайомому за 200 грн. Працівникам поліції він розповів кому саме продав телевізор.

Потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що по АДРЕСА_3 проживає її чоловік. Обвинуваченого знає, оскільки він часто приходить до її чоловіка розпивати спиртні напої. Хвіртка в паркані зачиняється на ціпочок. Скло у вікні було розбите раніше. В ту ніч в будинку нікого не було. Телевізор повернуто працівниками поліції в справному стані. Претензій до обвинуваченого не має. Вирішення питання щодо міри покарання обвинуваченому залишила на розсуд суду.

Оскільки учасники судового провадження не оспорювали обставин вчиненого кримінального правопорушення та не заперечували проти судового розгляду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, відтак, у суворій відповідності до даних вимог, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. За таких обставин суд прийняв рішення про проведення судового розгляду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи викладене вище, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілу, дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку, що його винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю та встановлена винність обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло.

Суд, призначаючи покарання обвинуваченому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість його вчинення, яке згідно з ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, особу винного, який раніше неодноразово судимий за вчинення умисних тяжких злочинів, судимості не зняті та непогашені в установленому законом порядку, цей злочин вчинив в період іспитового строку, що в своїй сукупності свідчить про те, що обвинувачений схильний до скоєння умисних тяжких злочинів та на шлях виправлення не стає, належних висновків для себе не робить, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся в скоєному, спричинена шкода потерпілій відшкодована шляхом повернення майна.

До обставини, що пом`якшує покарання згідно ст. 66 КК України, суд відносить шире каяття.

До обставини, що відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжує покарання, суд відносить рецидив злочинів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, його відношення до скоєного, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність з його боку намірів уникнути кримінальної відповідальності, відсутність з боку потерпілої претензій матеріального або морального характеру, у зв`язку з чим та враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що також при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а тому суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 повинно бути обрано необхідне та достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, а саме у вигляді позбавлення волі в межах санкції інкримінованої статті Кримінального Кодексу України, із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369 - 371, 373 - 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового складання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02.09.2016 року остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 6 (шести) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з поміщенням його до кримінально-виконавчої установи.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Речові докази, що знаходяться під зберігальною розпискою у потерпілої ОСОБА_5 (а. с. 38), залишити в її володінні.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1