УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №285/2894/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 286 ч.2 КК України Доповідач ОСОБА_2

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 лютого 2017 року Апеляційний суд Житомирської області
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю: секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_10 ,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Руданці Кам`янобуського району Львівської області, українця, громадянина України, освіта вища, одруженого, інваліда 2-ї групи, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше не судимого, -
засуджено за ч.2 ст. 286 КК України на 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_10 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.
Згідно п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України покладено на обвинуваченого ОСОБА_10 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, -
Згідно вироку суду, 19.08.2016 року близько 12 години 30 хвилин ОСОБА_10 керував автомобілем RENAULT Logan, p.н. НОМЕР_1 , в західному напрямку по 216 км. автодороги Київ-Чоп в с. Нова Романівка Новоград-Волинського району Житомирської області, де дозволяється рухатися зі швидкістю до 60 км/год.
Водій ОСОБА_10 , рухаючись по лівій смузі руху автодороги Київ-Чоп, в порушення вимог п. 2.3 б); п. 12.1; п. 12.3; п. 12.4; п. 18.1; п. 18.4 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року, був неуважним, не вибрав безпечної швидкості руху щоб постійно контролювати рух керованого автомобіля, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, перед яким в правій смузі руху вже зупинилися транспортні засоби, не зменшив швидкості та не переконався у відсутності пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, в результаті чого передньою частиною свого автомобіля вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка по пішохідному переходу перетинала проїзну частину зліва направо відносно напрямку руху автомобіля.
Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_12 від отриманих тілесних ушкоджень загинула в кареті швидкої допомоги.
Смерть ОСОБА_12 згідно висновку судово-медичної експертизи № 183 від 03.09.2016 року настала від поєднаної тупої травми голови, шиї, тулуба та кінцівок із саднами, крововиливами в м`які тканини на голові, переломом правих вискової, тім`яної кісток та потиличної кістки справа, розривом твердої мозкової оболонки, крововиливами над та під твердою мозковою оболонкою в задній черепній ямці справа та на рівні стовбурової частини мозку, в речовину та під м`які мозкові оболонки головного мозку, крововиливами в тканину легень, надривами селезінки, переломами кісток правої гомілки крововиливами в м`які тканини, саднами, ранами на тулубі, шиї, кінцівках, яка супроводжувалася здавленням стовбурової частини головного мозку кров`ю. Виявлені на тілі ОСОБА_12 тілесні ушкодження мають прямий причинний зв`язок з настанням її смерті та ознаки тяжких тілесних ушкоджень при житті за ознакою небезпеки для життя.
Порушення водієм автомобіля RENAULT Logan, р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_10 вимог п. 12.1 та п. 18.4 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.
В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_11 , не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини та кваліфікації дій обвинуваченого, просить скасувати вирок суду, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_10 визнати винним та призначити покарання за ч.2 ст. 286 КК України 6 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. Обрати ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та взяти під варту із зали суду.
Вважає, що призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Суд не врахував, що скоєне кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких, за яке передбачено покарання до 8 років позбавлення волі. Крім того, зазначає, що ОСОБА_10 керував транспортним засобом в денну пору доби, при цьому належним чином не зреагував на зміну дорожньої обстановки, свідомо порушив вимоги п. 18.4 ПДР, не зменшив швидкість і не зупинився, побачивши при цьому перед собою автомобілі, які зупинилися перед нерегульованим пішохідним переходом, що в свою чергу призвело до ДТП, внаслідок якої настали тяжкі наслідки смерть одинадцятирічної дівчинки.
В запереченні на апеляційну скаргу прокурора, яке надійшло від обвинуваченого ОСОБА_10 , йдеться про необґрунтованість доводів апелянта та про залишення вироку суду без зміни.
Заслухавши доповідача, доводи прокурора в підтримання апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника в заперечення апеляційної скарги, думку потерпілих, які просили залишити вирок суду без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_10 в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та в апеляційній скарзі не оспорюється. Дії обвинуваченого ОСОБА_10 за ч.2 ст. 286 КК України кваліфіковані правильно.
Вина обвинуваченого ОСОБА_10 підтверджується його показаннями та матеріалами кримінального провадження.
Разом з тим, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_10 судом першої інстанції покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення, внаслідок м`якості, а саме застосуванні ст. 75 КК України та звільнення обвинуваченого ОСОБА_10 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням.
Так, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , судом першої інстанції враховано характер та ступінь суспільної небезпечності та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують його покарання.
Проте, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції недостатньо врахував наслідки вчиненого обвинуваченим ОСОБА_10 кримінального правопорушення, а саме спричинення смерті дитині - ОСОБА_12 , 2005 року народження.
При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_10 судом першої інстанції було допущено невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення, а тому він підлягає скасуванню в частині призначеного покарання з ухваленням нового вироку.
Так, відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до ст. 65 КК України апеляційний суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини кримінального провадження, що обтяжують та пом`якшують його покарання.
Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим ОСОБА_10 відноситься до категорії тяжких злочинів.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , апеляційним судом враховано особу обвинуваченого, який характеризується по місцю проживання позитивно, одружений, є інвалідом 2-ї групи, раніше не судимий, думку потерпілих, які не наполягали на суворому покаранні. Також, апеляційний суд враховує відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_10 апеляційний суд визнає добровільне відшкодування завданої шкоди та щире каяття.
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_10 слід призначити покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі в межах санкції ч.2 ст. 286 КК України з позбавленням права керувати транспортними засобами, яке буде достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, а також для запобігання вчиненню ним нових злочинів.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначеного покарання з ухваленням нового вироку.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 420 КПК України, апеляційний суд,
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 задовольнити частково.
Вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 16 грудня 2016 року щодо ОСОБА_10 в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок.
Вважати ОСОБА_10 засудженим за ч.2 ст. 286 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
Строк відбуття покарання обвинуваченим ОСОБА_10 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
В решті вирок залишити без зміни.
Вирок набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.
Судді: