Єдиний унікальний номер 717/810/17
Номер провадження 1-кп/719/28/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2017 року
м. Новодністровськ

Новодністровський міський суд Чернівецької області в складі:

судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора

Кельменецької місцевої прокуратури

в Чернівецькій області ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Новодністровськ, Чернівецької області, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000137 від 10.04.2017 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню динину, працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 15.05.2017 року вироком Кельменецького районного суду Чернівецької області за ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, звільненого від відбування покарання на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України з випробувальним терміном на строк 1 рік 6 місяців,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , 09.04.2017 року близько 20 год. 00 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ-2101», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в салоні якого знаходились пасажири ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , рухаючись по автомобільній дорозі сполученням «Дністрівка - Бузовиця» в межах населеного пункту с. Дністрівка, Кельменецького р-ну, Чернівецької області, проїжджаючи по прямій ділянці дороги біля господарства № 11, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, проявив неуважність до дорожніх умов і самовпевненість в своїх діях, змінив напрямок руху вправо, в результаті чого допустив виїзд автомобіля на узбіччя та наїзд на бетонну перешкоду. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого скалкового перелому нижньої третини правої плечової кістки із зміщенням, які згідно висновку експерта № 101 від 13.06.2017 року відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню важкості, що потягли за собою тривалий розлад здоров`я.

Своїми діями ОСОБА_4 порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 року (із змінами і доповненнями), а саме:

- п. 12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»

та спричинив потерпілій ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Порушення обвинуваченим ОСОБА_4 п. 12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 року (із змінами і доповненнями) та спричинене внаслідок цього середньої тяжкості тілесне ушкодження ОСОБА_8 знаходяться в прямому причинному зв`язку.

Таким чином, ОСОБА_4 порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються та обмежити обсяг дослідження доказів допитом обвинуваченого, потерпілої ОСОБА_9 , дослідженням деяких письмових доказів і матеріалів справи, що характеризують особу обвинуваченого.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності і істинності їх позицій немає. Також судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Так, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, визнав повністю, та показав, що дійсно він, в квітні 2017 року близько 20 год. 00 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ-2101», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в салоні якого знаходились пасажири ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , рухаючись по автомобільній дорозі у с. Дністрівка, Кельменецького району, через свою неуважність здійснив наїзд на бетонну перешкоду. Додав, при цьому, що видимість та погодні умови були нормальними. В результаті дій обвинуваченого потерпіла ОСОБА_7 , яка являється його кумою, отримала тілесні ушкодження, зазначені у висновку експерта. ОСОБА_4 щиро розкаявся у скоєному, вказав, що потерпіла немає до нього жодних матеріальних претензій, окрім того просив його суворо не карати та не застосовувати додаткову міру покарання, оскільки транспортний засіб він використовує для роботи. При цьому, зауважив, що працює неофіційно на будівництві покрівельником, має стабільний дохід.

Крім повного визнання вини обвинуваченим, вина останнього в інкримінованому йому злочині підтверджується також :

- показами потерпілої ОСОБА_9 , яка пояснила, що вона в квітні 2017 року близько 20 год. 00 хв., сидачи на передньому пасажирському сидінні, їхала разом із своїм чоловіком, ОСОБА_6 , з с. Дністрівка, Кельменецького р-ну, Чернівецької області в напрямку с. Бузовиця в автомобілі марки «ВАЗ-2101», за кермом якого перебував її кум ОСОБА_4 . Що спричинило ДТП потерпілій невідомо, однак вона вказала, що під час руху транспортного засобу зненацька відчула сильний удар в руку. В результаті дорожньо-транспортної пригоди вона, ОСОБА_7 , отримала тілесні ушкодження та перебувала на лікуванні близько трьох місяців. Крім того, потерпіла підтвердила, що ОСОБА_4 перебував в стані алкогольного сп`яніння, жодних претензій матеріального характеру вона до обвинуваченого не має та додала, що ОСОБА_4 працює неофіційно разом з її чоловіком, має достатній заробіток і зможе сплатити штраф, на призначенні якого наполягала;

- витягом із ЄРДР в кримінальному провадженні №0000137 від 10.04.2017 року;

- висновком судової авто-технічної експертизи № 229-А від 15.05.2017 року, із якого вбачається, що несправностей в рульовому керуванні, ходовій частині та зовнішній системі освітлення транспортного засобу марки ««ВАЗ-2101», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , які могли б спричинити ДТП, не виявлено. При цьому, експерт не зміг надати відповідь чи невідповідність в гальмовій системі автомобіля положенням п. 31.4.1 (а) ПДР перебуває у причинному зв`язку із настанням ДТП. Проте, з огляду на пояснення обвинуваченого щодо справності його гальмової системи до настання ДТП та обов`язку водія дотримуватись вимог п. 31.4.1 (а) ПДР, суд дійшов висновку, що висновок експерта в даній частині не виключає в діях ОСОБА_4 наявності вини та не спростовує загалом висновок експерта від 21.06.2017 року;

- висновком експерта від 21.06.2017 року №438-А, відповідно до якого в діях водія ОСОБА_4 вбачається невідповідність вимогам п. 12.1 ПДР, що з технічної точки зору, перебуває у причинному зв`язку із настанням ДТП, а в дорожній обстановці водію автомобіля ВАЗ-2101, ОСОБА_4 , необхідно було діяти згідно з вимогами п. 12.1 ПДР;

- висновком експерта № 101 від 13.06.2017 року, яким виявлено у потерпілої наступні тілесні ушкодження: закритий скалковий перелом нижньої третини правої плечової кістки із зміщенням, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня важкості, що потягли за собою тривалий розлад здоров`я;

- копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки ««ВАЗ-2101», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

- копією посвідчення водія ОСОБА_4 .

Таким чином, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України доведена в повному об`ємі та органом досудового слідства правильно кваліфіковано дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що обвинувачений своїми діями вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому виду та міри покарання, суд відповідно до ст. 65 КК України, п. 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року (із змінами і доповненнями), враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним та достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Письмовими документами, що характеризують особу обвинуваченого, зокрема є:

- копія паспорту ОСОБА_4 ;

- повідомлення Кельменецького РС з питань пробації від 27.06.2017 року про перебування ОСОБА_4 на обліку в Кельменецькому районному секторі з питань пробації з 16.06.2017 року на підставі вироку Кельменецького районного суду Чернівецької області від 15.05.2017 року;

- вирок Кельменецького районного суду Чернівецької області від 15.05.2017 року, відповідно до якого обвинуваченого засуджено за ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, звільненого від відбування покарання на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України з випробувальним терміном на строк 1 рік 6 місяців;

- довідка про склад сім`ї № 168 від 04.04.2017 року, із якої вбачається що обвинувачений зареєстрований разом із дружиною ОСОБА_10 , малолітньою донькою ОСОБА_11 , 2016 р.н. і батьками;

- характеристика № 167, видана сільським головою Бузовицької сільської ради Кельменецького р-ну, Чернівецької області від 04.04.2017 року, із якої вбачається, що обвинувачений по місцю реєстрації характеризується позитивно, одружений, має на утриманні малолітню дочку;

- витягом з ДІАЗ від 21.06.2017 року про наявність судимості у ОСОБА_4 ;

- виписка по рахунку в ПАТ КБ «ПриватБанк», відповідно до якої на картковому рахунку № НОМЕР_2 наявні кошти в сумі 7137 грн.;

- копія картки для виплат ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 .

При цьому, суд не бере до уваги вирок Кельменецького районного суду Чернівецької області від 26.05.2010 року, яким ОСОБА_4 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на один рік і звільнено від відбування покарання у зв`язку із застосуванням заходу виховного характеру, оскільки судимість за даним вироком вже погашена, а тому дане рішення суду є, з огляду на положення ст.. 85 КПК України, неналежним доказом.

Згідно досудової доповіді у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000137 від 10.04.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, інспектор Глибоцького районного сектору з питань пробації Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України капітан внутрішньої служби ОСОБА_12 , беручи до уваги інформацію, що характеризує особу обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, встановив, що ймовірність вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення зводиться до середнього рівня ризику, який полягає в тому, що обвинувачений у випадку не зміни обставин свого життя може повторно вчинити кримінальне правопорушення, а також низького рівня ризику небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб. Крім цього, орган пробації зазначає, що відсутність постійного місця роботи та будь-яких інших стабільних джерел доходів є основними причинними факторами протиправної поведінки ОСОБА_4 , який не має у своєму близькому оточенні осіб, що здійснювали би на нього негативний вплив. А тому, враховуючи середню ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення особи можливе без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства (а.с. 39-42).

Тому, обираючи обвинуваченому міру покарання, суд відповідно до положень ст.ст. 65-67 КК України, враховує, зокрема те, що згідно із ст. 12 КК України, злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.

При цьому, судом враховуються фактичні обставини та характер злочинного діяння, відношення обвинуваченого до скоєного, зокрема те, що він свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав в повному обсязі і щиро розкаявся, а також дані про особу обвинуваченого, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_4 є особою молодого віку, по місцю проживання характеризується позитивно, має на своєму утриманні малолітню дитину, працює та підтвердив наявність у нього коштів.

Згідно з роз`ясненнями, наведеними у п. 20 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 року (із змінами і доповненнями), при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Судом встановлено, що обставинами, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_4 , є щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно із ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Тому враховуючи обставини справи, особу обвинуваченого, наявність декількох пом`якшуючих та обтяжуючу обставини, думку потерпілої, висновок органу пробації, наявність у обвинуваченого доходів, суд вважає, що доцільно призначити обвинуваченому покарання в межах санкції статті 286 ч. 1 КК України у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами на певний строк.

На думку суду, таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

При цьому, суд відхиляє доводи обвинуваченого щодо використання ним транспортного засобу для заробітку, оскільки ОСОБА_4 працює покрівельником та підтвердив, що використовує автомобіль лише, щоб добратись до робочого місця, і не заперечував, що взмозі добратись до місця роботи громадським транспортом. Таким чином, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для звільнення обвинуваченого від додаткового покарання.

Відповідно до ч. 4 ст. 70, ч. 3 ст. 72 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу. Основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Оскільки ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, до постановлення вироку Кельменецьким районним судом Чернівецької області у справі № 717/543/17 15 травня 2017 року, вказаний вище вирок слід виконувати самостійно, з огляду на необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу.

У справі цивільний позов не пред`являвся.

Процесуальні витрати по даному кримінальному провадженню за проведення експертиз становлять 1483,05 грн., що підтверджується наданими суду довідками про витрати на проведення експертиз в кримінальному провадженні №299-А, №438-А. Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. А тому, з ОСОБА_4 необхідно стягнути на користь держави 1483,05 грн.

Речовий доказ, на який згідно ухвали Кельменецького районного суду Чернівецької області від 11.04.2017 року накладено арешт, та на підставі постанова про визнання речовим доказом та прилучення його до кримінального провадження як речовий доказ від 10.04.2017 року зберігається на майданчику для тимчасового затримання автомобілів Кельменецького ВП ГУНП України в Чернівецькій області, слід відповідно до ст.. 100 КПК України повернути законному володільцю ОСОБА_4 , а накладений на автомобіль арешт згідно зі ч. 4 ст. 174 КПК України скасувати.

На підставі ст.ст. 12, 53, 55, 61, 65-67, ч. 4 ст. 70, 72, ч. 1 ст. 286 КК України та керуючись ст.ст. 100, 124, 174, 349, 368-371, 373-374, 376, 392-395 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 300 (трьохсот) неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 5100 (п`ять тисяч сто) гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70, ч. 3 ст. 72 Кримінального кодексу України вирок Кельменецького районного суду Чернівецької області № 717/543/17 від 15 травня 2017 року, відповідно до якого ОСОБА_4 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців, звільненого від відбування покарання на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України з випробувальним терміном на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців - виконувати самостійно.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 1483 (одна тисяча чотириста вісімдесят три) гривні 05 копійок.

Речовий доказ автомобіль марки «ВАЗ-2101», д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , 1976 року виготовлення, який зберігається на майданчику для тимчасового затримання автомобілів Кельменецького ВП ГУНП України в Чернівецькій області, повернути законному володільцю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Арешт, накладений ухвалою Кельменецького районного суду Чернівецької області від 11.04.2017 року, на автомобіль марки «ВАЗ-2101», д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , 1976 року виготовлення, скасувати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Новодністровський міський суд Чернівецької області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

СУДДЯ