Справа №212/1782/17-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2017 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: Головуючого - судді ОСОБА_1 ;

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальне провадження від 04.02.2017 року за № 0000359 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, працюючий ПП «Італпайп» газоелектрозварювальник, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше неодноразово судимий, останній раз: вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу 05.03.2014 року за ч. 2 ст. 309 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 71 ч.1, 72 КК України до призначеного покарання частково приєднана не відбута частина покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровськ і остаточно призначено покарання на 2 роки 1 місяць позбавлення волі. На підставі Закону України «Про амністію» від 08.04.2014 року не відбутий строк покарання скорочений на 1/2 до відбуття 1 рік 15 днів. 30.05.2015 року був звільнений з Солонянської виправної колонії Дніпропетровської області №21 по відбуттю строку покарання, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 - ч.3 ст.185 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 , представника потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИВ:

04 лютого 2017 року близько 03 годині 30 хвилин ОСОБА_3 знаходячись на дев`ятому поверсі під`їзду № 2 будинку АДРЕСА_2 , де звернув увагу на приміщення технічного поверху, яке розташоване в вказаному будинку, в цей час у нього виник злочинний намір на таємне проникнення в даного приміщення, з метою викрадення чужого майна і обернення його на свою користь.

Того ж дня, близько 03 години 35 хвилин ОСОБА_3 , реалізуючи виниклий злочинний намір на таємне викрадення чужого майна та обернення на свою користь, проліз через отвір металевих грат, при цьому використовуючи знаряддя вчинення злочину, а саме: фрагмент металевої труби, зламав вхідні двері технічного поверху, які були зачинені на врізний замок, таким чином проник до приміщення технічного поверху, розташованого в під`їзді № 2 будинку АДРЕСА_2 , де скориставшись відсутністю свідків та очевидців, продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна та обернення на свою користь, діючи з корисливих мотивів, намагався таємно викрасти» належний ТОВ «Житлокомцентр», трансформатор ТМ-0,63, 380/95-85/19, вартістю 23300,00 гривень, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 37/12.1/49 від 27.02.2017 року, про те не виконав всі дії, які вважав необхідними для реалізації свого злочинного наміру, спрямованого на таємне викрадення чужого майна та у повній мірі не довів свій злочинний намір до кінця щодо розпорядження викраденим майном, з причин що не залежних від його волі, оскільки ОСОБА_3 був зупинений та викритий працівниками поліції.

Своїми злочинними діями ОСОБА_3 намагався таємно викрасти майно, належне ТОВ «Житлокомцентр» вартістю 23300,00 гривень (згідно висновку судово-товарознавчої № 37/12.1/49 від 27.02.2017 року), проте не довів свій злочинний намір до кінця з причин, що залежали від його волі.

Представник потерпілого ОСОБА_5 в судовому засіданні заявлений цивільний позов підтримала, просила його задовольнити.

Допитаний обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні свою вину у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.15 - ч.3 ст.185 КК України визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно в на початку лютого 2017 року в нічний час, близько 03:00 год. він, знаходячись на дев`ятому поверсі під`їзду № 2 будинку АДРЕСА_2 , зламав вхідні двері приміщення технічного поверху та проник в дане приміщення, з метою викрасти майно, яке там знаходиться. Однак, через декілька хвилин був затриманий працівниками поліції.
Даючи оцінку показанням обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і досить повно відображають обстановку і обставини скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення (злочину), пояснюють мотив скоєного, підстав для самообмови судом не встановлено.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 визнав вину в повному обсязі, зі згоди учасників судового провадження, суд на підставі ч.3 ст.349 КПК України не досліджував всі докази, оскільки є переконання в тому, що обвинувачений правильно розуміє зміст фактичних обставин, які ним не оскаржуються, усвідомлює неможливість у подальшому оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, а тому відсутні сумніви відносно добровільності та істинності його позиції.

Дослідивши та аналізуючи вивчені в справі докази суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_3 винуватий у вчиненні зазначених вище дій, та кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 15 - ч.3 ст.185 КК України за ознаками незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення, не доведена до кінця з причин, що не залежали від волі особи.

У відповідності до вимог ст. 50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженого та запобігав вчиненню інших злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким, вчиненим умисно, з корисливих мотивів; особу винного, який раніше судимий, на обліку у лікаря-психіатра не перебував та не перебуває, з 2015 року перебуває на обліку у лікаря-нарколога з приводу психічні поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності, згідно характеристики за місцем проживання характеризується посередньо, обставинами що пом`якшують покарання є щире каяття, обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання, п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 (із змінами) «Про практику застосування судами кримінального покарання», суди повинні призначати покарання меш суворе - особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, тощо.

Враховуючи все вище наведене, суд прийшов до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст.185 КК України, та, беручи до уваги вищенаведені обставини, застосувати до обвинуваченого ст.75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, оскільки на думку суду його виправлення можливе без реального відбування покарання.

Цивільний позов ТзОВ «Житлокомцентр» до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди - підлягає задоволенню в повному обсягу.

На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.368-371, 373-375 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 15 - ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування призначеного покарання із випробуванням протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік.

У відповідності зі ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у виді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Речові докази: металеву трубу, яка знаходиться на зберіганні в камері схову Покровського ВП КВП передати в дохід держави.

Цивільний позов ТзОВ «Житлокомцентр» до ОСОБА_3 задовольнити. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ТзОВ «Житлокомцентр» матеріальну шкоду в сумі 428,32 грн.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1