Справа № 428/7553/17
Провадження № 11-сс/782/198/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.08.2017 р. м. Сєвєродонецьк

Апеляційний суд Луганської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

заявниці ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку Луганської обл. апеля-ційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Сєвєродонецького міськсуду Луганської обл. від 4.08.2017 р.,

В С Т А Н О В И В:
Заявниця ОСОБА_6 звернулась до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність ст. слі-дчого СУ ГУНП в Луганській обл. майора поліції ОСОБА_7 відносно не вирішення питання про речові докази у кримінальному провадженні № 0001677 від 2.07.2016 р., а саме про речі та майно, які були у ОСОБА_6 вилучені на підставі ухвали слідчого судді Лисичансь-кого міськсуду від 22.07.2016 р. та протоколу обшуку, складеного слідчим СВ Лисичанського ВП ГУНП в Луганській обл. ОСОБА_8 від 18.08.2016 р. та у подальшому визнані вказаним слід-чим за його постановою від 15.09.2016 р. речовими доказами - протиправною; зобов`язати ст. слід-чого СУ ГУНП в Луганській обл. майора поліції ОСОБА_7 вирішити питання у встановленому законом порядку про речові докази за кримінальним провадженням № 0001677 від 2.07.2016 р., а саме про речі та майно, які були вилучені у заявниці на підставі ухвали слідчого судді і протоколу обшуку та у подальшому визнані слідчим речовими доказами; зобов`язати ст. слідчого СУ ГУНП в Луганській обл. майора поліції ОСОБА_7 у встановленому законом поря-дку повернути заявниці майно та речі, які було у неї вилучені під час здійснення досудового роз-слідування кримінального провадження № 0001677 від 2.07.2016 р. на підставі вказа-них процесуальних документів; зобов`язати ст. слідчого СУ ГУНП в Луганській обл. майора полі-ції ОСОБА_7 надати матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0001677 від 2.07.2016 р. для ознайомлення.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було відмовлено у задоволенні скарги з тих підстав, що постановою ст. слідчого СУ ГУНП в Луганській обл. ОСОБА_7 кримінальне провадження № 0001677 від 2.07.2016 р. було закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. Відомості про закриття кримінального провадження були внесені до ЄРДР. Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розсліду-вання вказано у ст. 303 КПК України. Тобто, положення ч.1 ст.303 КПК України не передбачають оскарження дій слідчого, які полягають в іншому, ніж зазначено в ч. 1 ст. 303 КПК України, на стадії досудового розслідування.

Також, слідчий суддя в ухвалі вказав, що заявниця проходила свідком по вказаному кримі-нальному провадженні, а також наявна постанова про закриття кримінального провадження, а то-му підстав для задоволення скарги не встановив.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить розглянути по суті її скаргу, а саме визнати бездіяльність ст. слідчого СУ ГУНП в Луганській обл. майора поліції ОСОБА_7 відносно не вирішення питання про речові докази у кримінальному провадженні № 0001677 від 2.07.2016 р., а саме про речі та майно, які були у неї вилучені на підставі ухвали слідчого судді Лисичанського міськсуду від 22.07.2016 р. та протоколу обшуку, складеного слідчим СВ Лисичанського ВП ГУНП в Луганській обл. ОСОБА_8 від 18.08.2016 р. та у подальшому визнані цим слідчим за його постановою від 15.09.2016 р. речовими доказами - протиправною; зобов`язати ст. слідчого СУ ГУНП в Луганській обл. майора поліції ОСОБА_7 вирішити питання у встановленому законом порядку про речові докази за кримінальним провадженням № 0001677 від 2.07.2016 р., а саме про речі та майно, які були вилучені у заявниці на підставі ухвали слідчого судді і протоколу обшуку та у подальшому визнані слідчим речовими доказами; зобов`язати ст. слідчого СУ ГУНП в Луганській обл. майора поліції ОСОБА_7 у встановленому законом порядку повернути заявниці майно та речі, які було у неї вилучені під час здійснення досудового розслідування кримінального провадження № 1201-677 від 2.07.2016 р. на підставі вказаних процесуальних документів; зобов`язати ст. слідчого СУ ГУНП в Луганській обл. майора поліції ОСОБА_7 надати матеріали кримінально-го провадження внесеного до ЄРДР за № 0001677 від 2.07.2016 р. для ознайомлення.

Вказує, що відповідно до вимог ст. 100 КПК України питання про речові докази повинно було вирішено слідчим одночасно з вирішенням справи, а саме у постанові слідчого про закриття кримінального провадження.

Вважає, що таке тривале позбавлення її права власності відбувається не на умовах передба-чених законом.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи і пояснення заявниці, яка підтримала подану апеля-ційну скаргу, просила суд її задовольнити та скасувати ухвалу слідчого судді, прокурора, який вважав, що слідчий поліції не вирішив питання про речові докази, тому що на момент закриття провадження колишні подружжя добровільно розподілити майно не можуть, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження в межах поданої апеляції, апеляційний суд прихо-дить до наступних висновків.

З матеріалів, які надійшли до апеляційного суду, вбачається, що на підставі ухвали слідчого судді Лисичанського міськсуду Луганської обл. від 22.07.2016 р. по справі № 415/3668/16-к за міс-цем знаходження домоволодіння ОСОБА_6 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , 18.08.2016 р. було проведено обшук, під час якого були вилу-чені речі, перелік яких зазначений в ухвалі слідчого судді. Під час обшуку слідчим СВ Лисичансь-кого ВП ГУНП в Луганській обл. ОСОБА_8 було складено протокол, в якому було зазначено вилучено майно.

Пізніше частина речей, вилучених під час обшуку, постановою слідчого СВ Лисичанського ВП ГУНП в Луганській обл. ОСОБА_8 від 15.09.2016 р. була визнана речовими доказами, приєд-нана до кримінального провадження та передана на зберігання під розписку ОСОБА_9

28.03.2017 р. ст. слідчим СУ ГУНП в Луганській обл. майором поліції ОСОБА_7 була винесена постанова про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001677 від 2.07.2016 р. у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, відповідні відомості були внесені до ЄРДР.

Вказаною постановою слідчого не вирішено долю (питання) стосовно речей та майна, які були вилучені у ОСОБА_6 та визнані речовими доказами. Станом на час розгляду апеля-ційної скарги речі та майно ОСОБА_6 не передані та не повернуті.

Відповідно до вимог ч.1 ст.100 КПК України речовий доказ, який був вилучений стороною обвинувачення, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю.

Згідно з ч. 9 ст. 100 та ст. 374 КПК України у разі закриття кримінального провадження на стадії розслідування питання про долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду за клопотанням слідчого чи прокурора, а на стадії судового розгляду судом, при цьому такі докази і документи повинні зберігатися до набрання кінцевим судовим рішенням законної сили (тобто до спливу строку на апеляційне оскарження або до завершення процедури такого оскарження, якщо воно мало місце).

З матеріалів вбачається, слідчий поліції не виконав ці вимоги закону, прокурор також не здійснив заходів для усунення цих порушень, не зважаючи на звернення ОСОБА_6 до про-курорів.

Крім того, слідчий поліції і прокурор не виконали вимоги ч. 5 ст. 171 КПК України, якою встановлено, що слідчий чи прокурор повинен не пізніше наступного робочого дня після вилучен-ня майна звернутися в суд з клопотанням про накладення арешту на таке майно, інакше воно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. А відповідно до ч. 6 ст. 173 КПК Украї-ни якщо суд протягом 72 годин із дня находження вказаного клопотання не прийме рішення про арешт, таке майно також має бути повернуто. Таким чином, діючий КПК України встановлює, що

тимчасово вилучене майно протягом короткого проміжку часу повинно бути або арештоване су-дом (слідчим суддею), або повернуто володільцю, зважаючи на те, що постанова про визнання ви-лученого під час обшуку майна була винесена слідчим майже через місяць, тобто такий тривалий час це майно взагалі не мало ніякого процесуального статусу.

Слідчий суддя також не звернув уваги на ці порушення закону з боку органу досудового розслідування, формально визначив об`єкт оскарження, який полягає, на переконання апеляційно-го суду, у позбавленні громадянина права власності, а саме права розпоряджатися та користувати-ся майном, і за захистом саме цього права ОСОБА_6 звернулась до слідчого судді. Чинний КПК України не пов`язує процесуальний статус особи з правом на звернення до суду за захистом порушених, на її думку, прав та законних інтересів. ОСОБА_6 , як випливає з наданих орга-ном досудового розслідування матеріалів, дійсно була допитана слідчим як свідок, але на момент закриття провадження її процесуальний статус змінився, тому що постановою слідчого поліції провадження було закрито, але в постанові слідчий вказав, що кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаче-ного ч. 3 ст. 185 КК України, тобто незважаючи на те, що їй не було повідомлено про підозру, во-на має за цим провадженням статус не свідка, а особи стосовно якої було закрито кримінальне провадження.

Таким чином, зміст ухвали слідчого судді свідчить про те, що жодний з доводів скарги зая-ниці щодо бездіяльності слідчого поліції при винесенні постанови про закриття кримінального провадження, слідчим суддею не досліджувався.

Апеляційний суд доходить висновку, що судовий розгляд за скаргою заявниці у суді першої інстанції фактично не відбувся, оскільки слідчий суддя не розглядав по суті скаргу заявниці, про що зазначив в ухвалі.

З таким висновком слідчого судді апеляційний суд не може погодитися, оскільки в даному випадку для забезпечення законності під час кримінального провадження, ефективного розсліду-вання, а також недопущення порушень прав і законних інтересів сторін, слідчому судді необхідно було витребувати матеріали кримінального провадження, в судовому засіданні перевірити проце-суальний статус заявниці, з`ясувати обсяг проведених слідчим слідчих дій, наявність або відсут-ність прокурорського контролю та відповідних процесуальних рішень і, в залежності від результа-тів, прийняти законне та обґрунтоване рішення по суті скарги.

З огляду на те, що доводи заявниці по суті скарги не були предметом дослідження у судо-вому засіданні суду першої інстанції і слідчий суддя не дав їм оцінки, то апеляційний суд позбав-

лений можливості перевірити їх.

За таких умов, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя відмовив заявниці у задоволенні її вимог передчасно та необґрунтовано, а тому ухвала підлягає скасуванню, з постановленням но-вої та направленням матеріалів кримінального провадження на новий судовий розгляд в суді пер-шої інстанції.

Керуючись ст. ст. 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Ухвалу слідчого судді Сєвєродонецького міськсуду Луганської обл. від 4.08.2017 р., якою

відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність ст. слідчого СУ ГУНП в Лу-ганській обл. ОСОБА_7 відносно не вирішення питання про речові докази у кримінальному провадженні № 0001677 від 2.07.2016 р. скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою скаргу ОСОБА_6 направити Сєвєродонецькому мі-ськсуду Луганської обл. для розгляду по суті в частині вирішення питання про долю речових дока-зів у кримінальному провадженні № 0001677 від 2.07.2016 р.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді