Деражнянський районний суд Хмельницької області
Справа № 673/88/17
Провадження № 1-кп/673/20/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 січня 2017 р.м.Деражня

Деражнянський районний суд

Хмельницької області

в складі: головуючий - суддя ОСОБА_1

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000004 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.01.2017 року по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Розсоша Хмельницького району Хмельницької області, проживаючого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, не маючого на утримані неповнолітніх дітей неожруженого, раніше судимого:

- 22.06.2012 року Деражнянським районним судом за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 185, ст. 395, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 3 роки 6 місяців;

- 31.08.2012 року Жмеринецьким районним судом Вінницької області за ч.2 ст. 309, ч.1 ст. 316, ч.1, 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 3 роки 10 місяців; Звільнений 18 грудня 2015 року у зв`язку із відбуттям строку покарання.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Так, 26.12.2016 біля 23 год. 30 хв. ОСОБА_5 , проходячи поблизу домогосподарства ОСОБА_4 , розташованого по АДРЕСА_2 , прослідував до його житлового будинку, розташованого на території вищевказаного домогосподарства, для зустрічі з власником.

Зайшовши шляхом вільного доступу до приміщення веранди належного ОСОБА_6 житлового будинку, розташованого на вказаному домогосподарстві, ОСОБА_5 виявив у веранді мішок цукру та мішок із пшеницею, після чого прийняв рішення про їх таємне викрадення.

Реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно та з корисливих мотивів ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні веранди вказаного житлового будинку, скориставшись відсутністю нагляду власника будинку, шляхом винесення у руках почергово, таємно, повторно, викрав цукор у мішку загальною вагою 50 кг вартістю 700 грн. та пшеницю у мішку загальною вагою 20 кг вартістю 65 грн.

У подальшому, ОСОБА_5 розпорядився викраденим майном на власний розсуд. Внаслідок своїх злочинних дій ОСОБА_5 завдав потерпілому ОСОБА_4 матеріальних збитків на загальну суму 765 грн.

Таким чином, за результатами досудового розслідування ОСОБА_5 органами слідства було оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, тобто, у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, а 23.01.2017 року обвинувальний акт, після підписання сторонами Угоди про примирення від 20.01.2017 року (Далі Угода) під час досудового розслідування, із згаданою угодою було невідкладно надіслано до суду.

У підготовчому судовому засіданні, в якому проводився розгляд щодо угоди з обов`язковою участю її сторін, потерпілий ОСОБА_4 заявив клопотання про затвердження укладеної 20.01.2017 року між ним та обвинуваченим ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469 та 471 КПК України, Угоди про примирення та просив суд її затвердити.

Разом з тим, потерпілий підтвердив суду, що він цілком розуміє наслідки затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України, пояснив, що завдана йому злочином матеріальна та моральна шкода відшкодована повністю і претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого він не має, тому просив призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.

Так, перевіряючи зазначену Угоду на відповідність вимогам чинного КПК України, суд встановив, що відповідно до неї потерпілий та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення ОСОБА_5 та його правової кваліфікації за ч. 2 ст. 185 КК України, щодо розміру завданої кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди в сумі 765 грн., відшкодування обвинуваченим нанесеної матеріальної та моральної шкоди в повному обсязі, зобов`язання обвинуваченого вибачитись перед потерпілим за вчинення протиправних дій під час розгляду справи в суді, а також щодо узгодженого покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки із звільненням від відбування покарання з випробування, із встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки, у відповідності до ст. 75 КК України, згоди сторін на його призначення, щодо наслідків укладення та затвердження Угоди, передбачених ст. 473 КПК України та щодо наслідків невиконання Угоди, передбачених ст. 476 КПК України і щодо умисного невиконання Угоди про примирення, а також інших істотних для відповідного кримінального провадження обставин.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 зазначив, що він цілком розуміє характер обвинувачення, яке йому пред`явлено та повністю визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочині, щиро розкаявся у вчиненому, відшкодував завдану шкоду та визнав фактичні обставини справи встановлені слідством.

Разом з тим, обвинувачений зазначив, що він цілком розуміє, що має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчинені якого його обвинувачують, а він право мовчати і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення, мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно, допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.

Крім того, обвинувачений розуміє наслідки укладення та затвердження Угод про примирення, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, характер кожного обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, тому просив угоду про примирення затвердити та призначити йому узгоджене сторонами покарання.

Прокурор вважає, що при укладенні даної угоди про примирення дотримані всі вимоги і правила, встановлені чинними КПК України та КК України, просив долучити до обвинувального акту матеріали кримінального провадження відносно обвинуваченого, а саму угоду про примирення затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання.

Заслухавши думку прокурора, сторони угоди, перевіривши умови укладання угоди, відповідність її змісту вимогам чинного кримінального процесуального законодавства України, роз`яснивши та з`ясувавши в обвинувачуваного та потерпілого повне розуміння ними їх процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили б їх погодитися на підписання угоди про примирення, характеру висунутого ОСОБА_5 обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про примирення, суд дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про примирення з наступних підстав.

Так, у відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468 - 475 цього Кодексу.
Разом з тим, відповідно до правил ст.ст. 468 та 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Так, суд погоджується з викладеною в угоді правовою кваліфікацією дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, тому його винуватість у вчиненні інкримінованого злочину, який згідно положень ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, суд визнає доведеною.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує умови угоди, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він на «Д» обліку в лікаря психіатра не перебуває, проте з 1998 року перебуває на обліку в лікаря нарколога з приводу психічного та поведінкового розладу з 1998 року, по місцю фактичного проживання характеризується негативно, неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, неодружений, депутатом місцевих рад не являється.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого судом визнаються повне визнання ним вини, його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне усунення заподіяної шкоди.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого судом визнається рецидив злочину.

Таким чином, суд, діючи в порядку ст. 474 КПК України, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження та відповідної перевірки матеріалів самої кримінальної справи переконався, що укладення Угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в Угоді, а узгоджені сторонами вид і міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Крім того, суд дійшов висновку, що умови Угоди про примирення відповідають вимогам чинного кримінально-процесуального законодавста України, інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб.

Водночас, судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що укладення Угоди було добровільним, і сторони дійсно примирились, взяті обвинуваченим на себе за Угодою про примирення зобов`язання очевидно можливі для виконання, а матеріальна шкода не потребує відшкодування, оскільки викрадені речі в ході досудового розслідування в повному об`ємі були передані потерпілому.

Вирішуючи юридичну долю речових доказів по справі, суд приходить до висновку, що поліпропіленовий мішок наповнений цукром, вагою 50 кг та білий поліпропіленовий мішок, належить повернути власнику ОСОБА_4 .

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що Угоду про примирення від 20.01.2017 року укладену сторонами обвинувачення та захисту в даному кримінальному провадженні належить затвердити, а ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому узгоджену сторонами міру покарання, як необхідну та достатню для його виправлення та попередження нових злочинів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. п. 1 ч. 100, 314, 368, 370, 374, 375, 471, 474 та 475 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Угоду про примирення від 20.01.2017 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 , затвердити.

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому узгоджену сторонами міру покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 роки.

Речові докази по справі: поліпропіленовий мішок наповнений цукром, вагою 50 кг та білий поліпропіленовий мішок, повернути власнику ОСОБА_4 .

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 не обирався.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим і підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку через Деражнянський районний суд Хмельницької області, який його ухвалив, до апеляційного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених статтею 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, яка негайно після проголошення вручається безпосередньо обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_7