Справа № 303/3779/16-к
Провадження № 1-кп/303/55/17
УХВАЛА
11 квітня 2017 року м. Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі колегії суддів:
головуючий суддя ОСОБА_1
судді ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3
секретар
судового засідання ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні питання доцільності продовження тримання обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 під вартою по кримінальному провадженню по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 129, ч. 2 ст. 194, ст. 257, ч. 2, 3 ст. 258, ч.ч. 1, 2 ст. 263, ч. 1 ст. 279, ч. 4 ст. 345 КК України, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 129, ч. 2 ст. 194, ст. 257, ч. 2, 3 ст. 258, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 279, ч. 4 ст. 345 КК України,-
з участю: прокурора ОСОБА_9
захисників ОСОБА_10
ОСОБА_11
ОСОБА_12
обвинувачених ОСОБА_8
ОСОБА_5
ОСОБА_6
ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 129, ч. 2 ст. 194, ст. 257, ч. 2, 3 ст. 258, ч.ч. 1, 2 ст. 263, ч. 1 ст. 279, ч. 4 ст. 345 КК України, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 129, ч. 2 ст. 194, ст. 257, ч. 2, 3 ст. 258, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 279, ч. 4 ст. 345 КК України.
В ході судового розгляду у зв`язку з неможливістю завершити розгляд кримінального провадження, складність якого обумовлена великою кількістю його учасників та епізодів, до закінчення строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , судом в силу вимог ст. 331 КПК України поставлено на розгляд питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою.
Прокурор ОСОБА_9 в судовому засіданні з метою запобігання обвинуваченими перешкоджати встановленню істини по даному кримінальному провадженню вказав на наявність підстав для продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до двох місяців. Свою позицію обґрунтовував тим, що ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, в тому числі особливо тяжких, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не втратили актуальність, обвинувачені можуть впливати на свідків, чинити на них тиск, переховуватися від суду.
Захисник ОСОБА_11 заперечила щодо продовження обвинуваченим строку тримання під вартою та зазначила, що наведені стороною обвинувачення ризики, які раніше бралися до уваги, не існують і прокурором не доведені. Разом з цим, жодних нових доводів та аргументів щодо наявності підстав для прожовження строку тримання під вартою обвинувачених в судовому засіданні прокурором не наведено. Одночано вказала на можливість змінити обвинуваченим запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі. У зв`язку з цим вважає, що немає жодних підстав для прийняття рішення про продовження обвинуваченим строку тримання під вартою.
Захисник ОСОБА_10 заперечив щодо продовження обвинуваченим строку тримання під вартою та зазначив, що наведені стороною обвинувачення ризики вже враховувалися судом при попередньому вирішенні питання про продовження тримання обвинувачених під вартою. При цьому вказав, що жодних доказів того, що обвинувачені можуть переховуватися від суду не представлено. Також вказав, що по суті всі потерпілі та свідки в кримінальному провадженні вже допитані, а тому твердження про можливість тиску на них не може бути прийнятим до уваги. Додатково вказав на відсутність доказів обвинувачення ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , їх недопустимість та недостатність через призму тлумачення сумнівів на користь обвинувачених, надмірно тяжку помилкову кваліфікацію злочинів. У зв`язку з цим вважає, що немає жодних підстав для прийняття рішення про продовження обвинуваченим строку тримання під вартою.
Захисник ОСОБА_12 також вказала на відсутність підстав для прийняття рішення про продовження обвинуваченим строку тримання під вартою.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав зазначені вище позиції захисників. Додатково вказав на те, що вже понад розумний строк перебуває під вартою, що порушує його права, передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Також пояснив, що переховуватися від суду наміру не має, а тому підстави для продовження йому строку тримання під вартою відсутні. Аналогічні позиції захисників та обвинуваченого ОСОБА_5 підтримали, кожен окремо, інші обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
Заслухавши доводи прокурора, обвинувачених та їхніх захисників, проаналізувавши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Так, судом встановлено, що відповідно до ухвали Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.02.2017 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 по 14.04.2017 року включно.
Як про це вже звертав увагу суд, що з огляду на стадію судового процесу обґрунтованість самої підозри дійсно втратила вирішальне значення для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим, а відтак і щодо подальшої долі запобіжних заходів в цілому. Також судом враховувалося і те, що питання належності, допустимості, достатності і безспірності доказів винуватості обвинувачених, на що акцентував увагу захист, вирішується судом тільки при ухваленні вироку (п.п. 1-3 ч. 1 ст. 368 КПК України), а не на цій стадії судового розгляду.
Одночасно суд враховує вимоги щодо дотримання строків судового розгляду, враховуючи очевидну складність цієї справи, розгляд якої здійснюється за щільним графіком, то вони не виходять за межі розумних.
Разом з тим, продовжує залишатися достатньо підстав вважати, що обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , кожен окремо, опинившись на волі, зможуть, ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування). Фактичними обставинами, які обґрунтовують існування такого ризику, є відкритий характер групових протиправних дій, які ставляться обвинуваченим у провину, тяжкість покарання, яке їм загрожує у разі визнання винуватими, ухилення від слідства та суду інших осіб, які також підозрюються у вчиненні згаданих групових дій. При цьому враховується, що поведінка співучасника не може бути вирішальним фактором під час оцінки ризиків переховування конкретного обвинуваченого, тому суд такий фактор для завдань цього кримінального провадження оцінює виключно в сукупності з іншими обставинами. Такі особливості цього провадження не можуть залишатися поза увагою суду, на який покладено законом обов`язок забезпечити оперативність судового розгляду. Обсяг проведених судом процесуальних дій та їх результати не зменшують вказані ризики для кожного обвинуваченого окремо.
Додатково суд враховує розмір майнової шкоди, який є значним, у завданні якої обвинувачуються ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ..
Крім того, на виконання вимог ст. 178 КПК України суд приймає до уваги і дані про особу кожного з обвинувачених окремо, які викладені в ухвалах суду від 21.12.2016 року та від 14.02.2017 року і на цей час не змінилися. Зокрема те, що вони всі молодого віку, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 не одружені, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 одружені. В той же час тим, суд оцінює ці обставини в сукупності з даними, які випливають з обсягу висунутого всім вказаним особам обвинувачення у вчиненні групових протиправних дій і цей аспект є одним із визначальних. До того ж ці дані не є такими, що збільшують довіру до вказаних осіб на стільки, щоб ризик переховування на цей час вважати менш значимим.
Також суд вказує на те, що ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні низки кримінальних правопорушень, в тому числі особливо тяжких, за вчинення одного з яких КК України передбачено покарання, зокрема у виді довічного позбавлення волі, що загрожує в разі визнання обвинувачених винними в інкримінованих їм кримінальних правопорушеннях. При цьому суд враховує вимоги ч. 5 ст. 176 КПК України, відповідно до яких запобіжні заходи відмінні від тримання під вартою не застосовуються до осіб, які обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, в тому числі за ст. 258 КК України, саме за вчинення якого передбачено в тому числі покарання у виді довічного позбавлення волі.
Відтак, виключно у сукупності з усіма наведеними вище обставинами, для забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків та для запобігання спробам останніх переховуватися від суду, незаконно впливати на експертів, за відсутності доказів щодо неможливості тримання обвинувачених під вартою, в тому числі за станом здоров`я, із врахуванням вимог щодо наявності наведених вище ризиків в їх сукупності, передбачених ст. 177 КПК України, а також того, що судовий розгляд не може бути закінченим до спливу строку дії попередньої ухвали суду про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим, суд робить висновок про необхідність продовження обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , кожному окремо, строк тримання під вартою по 09.06.2017 року включно. До того ж такий строк перебування обвинувачених під вартою не можна визнати таким, що є свавільним або таким, що порушує принцип справедливої співрозмірності. Продовжуючи тримання під вартою обвинуваченим, суд застосовує таке обмеження їх права на свободу, виходячи з потреб цього судового розгляду, який несе за собою великий суспільний інтерес, як суворий виняток із загального правила презумпції на користь свободи та гарантій недопущення свавільного затримання і тримання під вартою, які з огляду на практику Європейського суду з прав людини (зокрема рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України») для суду залишається домінантним керівним принципом і в цьому випадку, враховуючи мету застосування запобіжного заходу - допровадження обвинувачених до компетентного судового органу, як того вимагають справжні інтереси суспільства щодо повного, неупередженого та як можливо швидкого у продовж розумного строку проведення цього судового розгляду, який є нетипово складним.
Керуючись ст.ст. 2, 3, 7, 8, 9, 91, 177, 178, 183, 194, 197, 199, 331, 370, 372, 376 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в смт. Королево Закарпатської області, проживає в АДРЕСА_1 , по 09 червня 2017 року включно.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народився в м. Хуст Закарпатської області, проживає в АДРЕСА_2 , по 09 червня 2017 року включно.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , народився в м. Хуст Закарпатської області, проживає в АДРЕСА_3 , по 09 червня 2017 року включно.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , народився в м. Словянськ Донецької області, проживає в АДРЕСА_4 , по 09 червня 2017 року включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3