Ухвала
іменем україни
13 грудня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,
розглянула в судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 26 липня 2016 року щодо ОСОБА_5 .

Зазначеним вироком, залишеним без зміни апеляційним судом, засуджено:

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 07 вересня 2009 року вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси за ч. 1 ст. 121 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років,
- за ч. 2 ст. 121 КК до покарання у виді позбавлення воліна строк 8 років;
- за ч. 4 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років із конфіскацією усього майна, що належить йому на праві власності.
На підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років із конфіскацією усього майна, що належить йому на праві власності.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК ОСОБА_5 частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07 вересня 2009 року та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років 2 місяці 2 дні із конфіскацією усього майна, що належить йому на праві власності.
Зараховано ОСОБА_5 в строк відбутого покарання термін попереднього ув`язнення і перебування його в СІЗО, що згідно перерахунку становить 10 років 2 місяці 2 дні та звільнено з-під варти по відбуттю строку покарання негайно.

Стягнуто з ОСОБА_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди на користь потерпілого ОСОБА_6 100 000 грн.

Згідно з вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за те, що він, у період часу з 23.00 год. 22 вересня 2006 року до 3.00 год. 23 вересня 2006 року, перебуваючи в районі гелікоптерного майданчика, розташованого в Центральному районі м. Новокузнецька, Кемеровської області, Російської Федерації, умисно, діючи з корисних спонукань, вчинив розбій, а саме напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, а саме: в зазначений вище час та місці, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння напав на ОСОБА_7 , нанісши потерпілому не менше 19 ударів руками та ногами, не менше 11 ударів, спеціально підібраним для цієї мети знаряддям злочину монтировкою, в життєво важливі частини тіла, голову та тулуб, а також по верхнім та нижнім кінцівкам. При цьому він, з метою реалізації умислу на заволодіння майном ОСОБА_7 , відвів потерпілого на узбіччя дороги в кущі, де продовжував наносити удари монтировкою по тулубу та голові ОСОБА_7 , у результаті чого умисними діями ОСОБА_5 спричинено потерпілому ОСОБА_7 закриту черепно-мозкову травму у вигляді травматичного крововиливу під тверду оболонку головного мозку, в ліву півкулю, що супроводжується набряком, дислокацією мозку, та відповідно до висновку експерта № 2840 від 29.09.2009 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого. Після цього, ОСОБА_5 заволодів майном ОСОБА_7 сотовим телефоном «Моторола» моделі С 650 вартістю 7000 рублів та МП3-плеєром вартістю 4000 рублів, на загальну суму 11000 рублів, відповідно до курсу Національного банку України становить за 10 рублів становить 1 гривню 88 копійок, на загальну суму 2068 гривень та з викраденим з місця скоєння злочину зник, завдавши потерпілому значної шкоди.

У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування судових рішень та про направлення справи на новий судовий розгляд у зв`язку з істотним порушенням судами вимог кримінально-процесуального закону, неправильним застосуванням кримінального закону та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину й особі засудженого внаслідок м`якості. Обґрунтовуючи свої вимоги, прокурор вказує, що суд не дотримався положень статей 50, 65 КК при призначенні покарання та не врахував тяжкість злочинів та дані про особу засудженого, який раніше неодноразово судимий, моральну шкоду потерпілому не відшкодував. Вважає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 377 КПК 1960 року, оскільки апеляційний суд належним чином не перевірив доводи прокурора, наведені в апеляції.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який частково підтримав доводи касаційної скарги та просив ухвалу апеляційного суду скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга прокурора не підлягає задоволенню на таких підставах.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 187 КК, та правильність кваліфікації його дій прокурор у касаційній скарзі не оспорює.
Доводи прокурора, викладені в касаційній скарзі щодо м`якості призначеного засудженому покарання, неправильного застосування кримінального закону в частині основних засад призначення покарання та істотного порушення кримінально-процесуального закону є безпідставними.
Згідно з вимогами ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Суд першої інстанції покарання ОСОБА_5 за вчинені злочини призначив у відповідності до вимог ст.65 КК, а саме у межах установлених у санкціях частини статей, що передбачають відповідальність за вчинені злочини, з врахуванням ступіня тяжкості вчинених злочинів, особи винного та інших обставин справи, в тому числі і тих, на які наголошено у касаційній скарзі. Остаточно призначене покарання за сукупністю злочинів відповідає вимогам ст.70 КК та є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Апеляційний суд, переглянувши вирок щодо ОСОБА_5 за апеляцією прокурора в частині призначеного покарання, дійшов правильного висновку, що вирок суду є законним та обґрунтованим, а покарання таким, що відповідає загальним засадам призначення покарання. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 377 КПК.
Істотних порушень кримінально-процесуального закону, неправильного застосування кримінального закону, невідповідності призначеного покарання тяжкості злочинів та особі засудженого, які були б підставами для скасування чи зміни судових рішень щодо ОСОБА_5 судом касаційної інстанції не установлено.
Керуючись статтями 394396 КПК 1960 року, пунктами 11, 15 розділу ХI «Перехідні положення» КПК, п. 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 26 липня 2016 року щодо ОСОБА_5 без зміни.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3