490/7265/16-к 14.06.2017
н/п 1-кп/490/467/2017
Справа № 490/7265/16-к

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 червня 2017 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва
у складі : головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

кримінальне провадження №0000339

за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлово, Нижньогородської області, Російської Федерації, громадянина України, українця, з професійно - технічною освітою, одруженого, непрацюючого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимого, місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

З участю сторін кримінального провадження:
сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_4 ;

сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5

встановив:
22.08.2014 ОСОБА_3 призвано Центральним РВК Миколаївської області для проходження військової служби за мобілізацією.

Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 22.08.2014 №217 молодший сержант ОСОБА_3 зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду номера обслуги гаубічного-артилерійського взводу гаубічно-артилерійської батареї аеромобільно-десантного військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .

10.09.2015, приблизно о 07 год. 00 хв., обвинувачений ОСОБА_3 , діючи умисно, будучи військовослужбовцем призваним за мобілізацією, з метою тимчасово ухилитися від військової служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, самовільно залишив військову частину - польова пошта НОМЕР_1 та перебував за місцем реєстрації у АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд.

30.09.2015 о 14 год. 00 хв. обвинувачений ОСОБА_3 прибув до військової частини польова пошта НОМЕР_1 та приступив до виконання обов`язків військової служби.

Наказом командира військової частини польова пошта від 02.10.2015 №283 ОСОБА_3 звільнено з військової служби в запас у зв`язку із закінченням строку мобілізації.

Своїми діями, які виразилися у самовільному залишенні військової частини, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України.

13 червня 2017 року між прокурором військової прокуратури Миколаївського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участю захисника, в порядку передбаченому ст. ст. 468, 469 та 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості.

У відповідності до даної угоди ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, в ході досудового розслідування добровільно повідомив правоохоронні органи про обставини вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, а саме місце свого перебування в період ухилення від військової служби, мотиви та ін.
Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке обвинувачений ОСОБА_3 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 235 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3995 гривень.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому та зрозумілі прокурору.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходив з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

Сторони за угодою в судовому засіданні просили угоду про визнання винуватості укладену 13.06.2017 - затвердити.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Вивченням документів, що характеризують особу обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_3 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, позитивно характеризується за місцем свого проживання та за місцем проходження військової служби, маэ на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , брав участь в АТО на території Донецької та Луганської областей у складі в/ч НОМЕР_1 в період з 15.11.2014 по 09.02.2015, з 21.02.2015 по 21.04.2015, з 28.04.2015 по 21.06.2015, з 02.07.2015 по 31.07.2015.
Як обставини що пом`якшують покарання обвинуваченого судом встановлено щире каяття у вчиненні злочину та сприяння розкриттю злочину.
Обставин що обтяжують покарання судом не встановлено.
Вказані обставини дають можливість призначити обвинуваченому в порядку ст. 69 КК України більш м`якого покарання, ніж передбачено ч. 4 ст. 407 КК України, узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Запобіжний захід не обирався.
Речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає.
Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд

ухвалив:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 13 червня 2017 року, укладену між прокурором військової прокуратури Миколаївського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді 235 (Двісті тридцять п`ять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3995 (Три тисячі дев`ятсот дев`яносто п`ять) гривень 00 коп.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Миколаъвської області через Центральний районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1