В И Р О К
іменем України
"17" січня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

за участю потерпілої ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Дніпровського районного суду м.Києва кримінальне провадження №0013662 за обвинувальним актом по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Стаханів Луганської області, громадянина України, з середньо-технічною
освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
22.05.1978 року вироком Стаханівського міського суду Луганської області за ст.81ч.2 КК України (в редакції 1960 року) на 2 роки 6 місяців з конфіскацією майна;
13.05.1981 року вироком Стаханівського міського суду Луганської області за ст.140ч.2 КК України (в редакції 1960 року) на 3 роки позбавлення волі;
22.10.1985 року вироком Кам`янобродського районного суду м.Луганська за ст.ст.140ч.2, 140ч.3, 143ч.2, 214ч.1 КК України (в редакції 1960 року) із застосуванням ст.42 КК України (в редакції 1960 року) на 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
28.10.1991 року вироком Коростенського районного суду Житомирської області за ст.140ч.2 КК України (в редакції 1960 року) на 2 роки 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;
19.04.1994 року вироком Шепетівського міського суду Хмельницької області за ст.140ч.4 КК України (в редакції 1960 року) на 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
25.06.2002 року вироком Дніпровського районного суду м.Києва за ст.121ч.1 КК України (в редакції 2001 року) на 5 років позбавлення волі;
10.10.2008 року вироком Солом`янського районного суду міста Києва за ч.2
ст.186 КК України (в редакції 2001 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, звільненого з місць позбавлення волі 28.05.2012 року по відбуттю строку покарання,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121ч.1 КК України (в редакції 2001 року),-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 29 вересня 2016 року, приблизно о 10 годині 30 хвилин, знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи при цьому в приміщенні кухні вказаної квартири, де він проживав зі своєю співмешканкою ОСОБА_4 , під час словесного конфлікту, що виник на грунті неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи при цьому суспільно-небезпечні наслідки у вигляді заподіяння ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, діючи умисно, правою рукою, в якій тримав кухонний ніж завдав ОСОБА_4 удар ножем в живіт, чим спричинив останній проникаюче колото-різане поранення черевної порожнини з пораненням лівого яєчника.

Згідно з даними висновку судово-медичної експертизи №1792/Е від 14.11.2016 року: «При проведенні судово-медичної експертизи громадянки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено, що на момент надходження до стаціонару 29.09.2016 року о 10 годині 55 хвилин у неї мало місце тілесне ушкодження у вигляді колото-різаного проникаючого поранення живота з ушкодженням кісти лівого яєчника та явищами крововиливу в черевну порожнину. Вказане ушкодження спричинене гострим предметом, могло утворитись 29.09.2016 року та відноситься до тяжких тілесних ушкоджень (за критерієм небезпеки для життя)».

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав, вищезазначені обставини підтвердив та пояснив, що дійсно 29 вересня 2016 року, приблизно о 10 годині 30 хвилин, він, знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи при цьому в приміщенні кухні вказаної квартири, де він проживав зі своєю співмешканкою ОСОБА_4 , під час словесного конфлікту, що виник на грунті неприязних відносин, у зв`язку із зловживанням співмешканкою алкогольними напоями, яка фактично спровокувала вказаний конфлікт, правою рукою, в якій тримав кухонний ніж завдав ОСОБА_4 одне ножове поранення в живіт, чим спричинив останній тяжке тілесне ушкодження.

Свою винність ОСОБА_5 визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся та не оспорював в судовому засіданні вищезазначені фактичні обставини, встановлені у кримінальному провадженні органом досудового розслідування.

Дані обвинуваченим ОСОБА_5 показання не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості та добровільності.

Винність обвинуваченого ОСОБА_5 повністю підтверджується його показаннями та щирим каяттям у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121ч.1 КК України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч.3 ст.349 КПК України, роз`яснені судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи та кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, а тому суд, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 , тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також даних протоколу огляду місця події, даних протоколу слідчого експерименту та даних висновку судово-медичної експертизи, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження.

Винність ОСОБА_5 , який не оспорював фактичні обставини справи, у вчиненні інкримінованого йому злочину знайшла повне підтвердження під час судового розгляду.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ст.121ч.1 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_5 покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, який вину у вчиненому визнав, щиро розкаявся, раніше неодноразово судимий.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_5 є рецидив злочинів.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_5 злочину, вищезазначених даних про особу обвинуваченого, враховуючи, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий та вчинив новий умисний тяжкий злочин, маючи не зняті та непогашені у встановленому законом порядку судимості, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, а тому вважає, що виправлення ОСОБА_5 неможливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі, яке, виходячи з сукупності зазначених судом обставин, буде достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових злочинів.

У зв`язку з наведеним, підстав для застосування ст.75 КК України суд не вбачає.

Поряд з цим, також суд вважає за необхідне відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України, в редакції, що діє на момент постановлення вироку, зарахувати в строк відбуваня покарання ОСОБА_5 термін його попереднього ув`язнення, а саме: з моменту фактичного затримання з 29.09.2016 року до набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Речові докази по справі: ніж та кросівки, які передані на зберігання до камери схову Дніпровського УП ГУ НП у м.Києві слід знищити.
Процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.368-371, 373-374, 376, КПК України, суд,-

засудив:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального провопорушення, передбаченого ст.121ч.1 КК України і призначити покарання за цей злочин у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Запобіжний захід, обраний щодо ОСОБА_5 , у вигляді тримання під вартою в Київському СІЗО Управління Державної Пенітенціарної служби України в м.Києві та Київській області залишити без зміни до набрання вироком законної сили та вважати продовженим до набрання вироком законної сили.

Строк покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту затримання з 29.09.2016 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 термін його попереднього ув`язнення, а саме: з моменту фактичного затримання останнього, тобто з 29.09.2016 року, до набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Речові докази по справі: ніж та кросівки, які передані на зберігання до камери схову Дніпровського УП ГУ НП у м.Києві слід знищити.
Процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя: