Єдиний унікальний номер 236/3212/16-к
Номер провадження 11-кп/775/437/2017

У Х В А Л А

Іменем України

Колегія суддів

судової палати з розгляду кримінальних справ, та справ про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4

30 травня 2017 року у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті розглянувши апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Краснолиманського міського суду Донецької області від 08 лютого 2017 року, яким, -

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Зестафоні Грузія, громадянина України, українця, маючого середню освіту, не працюючого, не одруженого, раніше судимого:

1) 24.03.2010 року Краснолиманським міським судом Донецької області за ст.ст.185 ч.1, 185 ч.3, 70 ч.1, 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі, від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

2) 27.08.2010 року Краснолиманським міським судом Донецької області за ст.ст.185 ч.2, 71 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі, звільнився 22.02.2013 року умовно достроково на 1 рік 1 місяць 14 днів;

3) 12.06.2013 року Краснолиманським міським судом Донецької області за ст.ст. 185 ч.3, 71 КК України до 3 років 7 місяцям позбавлення волі, звільнився 26.10.2016 р. (не відбутий термін покарання становить 1 місяць 29 днів), зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою : АДРЕСА_2 ,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення ст. 186 ч.2 КК України та призначено йому покарання:

- за ст. 186 ч.2 КК України у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарання за цим вироком та покарання за вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 20.12.2016 року, остаточно призначено до відбування ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Ухвалою Краснолиманського міського суду Донецької області від 28.032017р. відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_5 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 20.12.2016 р. по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

за участі прокурора ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_5

в с т а н о в и л а :

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_5 визнано винним у тому, що він будучи особою, яка раніше вчинила злочин проти власності, маючи не зняту і непогашену в передбаченому законом порядку судимість за вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 12.06.2013 року за ст.ст. 185 ч.3, 71 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі, звільнився 26.10.2016 р. (не відбутий термін покарання становить 1 місяць 29 днів), повторно скоїв умисний злочин, пов`язаний з викраденням чужого майна, а саме 13 грудня 2016 року близько 16 години 30 хвилин знаходився поблизу відділення зв`язку № 6 по вул. Ринковій, б.6 в м. Лиман Донецької області. В цей час до поштового відділення підійшла ОСОБА_8 , яка звернулася до раніше невідомого їй ОСОБА_5 із запитанням щодо роботи поштового відділення. Після цього ОСОБА_5 разом з ОСОБА_8 підійшли до магазину «ОТ и ДО» по вул. Ринковій в м. Лиман Донецької області, де продовжили розмову. В ході спілкування ОСОБА_5 помітив, що ОСОБА_8 має при собі мобільний телефон, який знаходиться у жіночій сумці. В цей момент у ОСОБА_5 виник умисел на заволодіння мобільним телефоном.

Близько 17 години 00 хвилин, реалізуючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_8 допомогти нести її жіночу сумку, на що та погодилась і віддала сумку. Отримавши від ОСОБА_8 сумку, ОСОБА_5 повісив її собі на праве плече, після чого, діючи відкрито, умисно, повторно, лівою рукою дістав із сумки мобільний телефон «Нокіа 1800» вартістю 503,89 грн. з сім-картою мобільного оператора «Водафон» вартістю 20 грн. На зауваження ОСОБА_8 щодо припинення протиправних дій ОСОБА_5 не відреагував, кинув її сумку на землю, з місця події зник, викрадене майно звернув на власну користь, чим спричинив ОСОБА_8 матеріальну шкоду в сумі 523,89 грн.

В поданій на вирок суду першої інстанції апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 із посиланням на те, що вирок суду є незаконним, не обґрунтованим та не вмотивованим в наслідок невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, просить вирок суду першої інстанції змінити. Дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфікувати за ч. 3 ст. 185 КК України, а не за ч. 2 ст. 186 КК України покарання призначити з застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України.

Вказує, що його дії не були пов`язані з пограбуванням, а з крадіжкою, а свідчення потерпілої не достовірні, а значить не правдиві.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_5 які підтримали доводи поданої апеляційної скарги та просили про її задоволення, прокурора ОСОБА_6 який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, та просив про залишення вироку суду першої інстанції без змін, обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого не обґрунтована та не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_5 обґрунтовано визнано винним у тому, що він 13 грудня 2016 року приблизно о 17 годині реалізуючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи відкрито, умисно, повторно, лівою рукою дістав із сумки мобільний телефон «Нокіа 1800» вартістю 503,89 грн. з сім-картою мобільного оператора «Водафон» вартістю 20 грн. На зауваження ОСОБА_8 щодо припинення протиправних дій ОСОБА_5 не відреагував, кинув її сумку на землю, з місця події зник, викрадене майно звернув на власну користь, чим спричинив ОСОБА_8 матеріальну шкоду в сумі 523,89 грн.

Колегія суддів зазначає, що грабіж - це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення.

Як на досудовому слідстві, так у судовому засіданні суду першої інстанції потерпіла ОСОБА_8 показала, що бачила, як обвинувачений ОСОБА_5 намагався витягти із її сумки мобільний телефон та робила йому зауваження стосовно цього, але той, не звернувши на це уваги, кинув сумку та втік.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що розрізняючи крадіжку і грабіж, слід виходити зі спрямованості умислу винної особи та даних про те, чи усвідомлював потерпілий характер вчинюваних винною особою дій.

Викрадення є таємним і в тому разі, коли воно відбувається у присутності потерпілої особи за умови, що винна особа не знає про це чи вважає, що робить це непомітно для неї.

Як вбачається з матеріалів провадження потерпіла ОСОБА_9 усвідомлювала протиправність дій обвинуваченого, безпосередньо бачила що відбувається та намагалася припинити дії ОСОБА_5 шляхом зроблено йому зауваження на яке він не відреагував.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 про наявність в його діях ознак складу злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 не обґрунтовані та суперечать фактичним обставинам справи.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 186 КК України судом першої інстанції кваліфіковані вірно.

Міра кримінального покарання обвинуваченому призначена з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про його особу: раніше судимого за злочини проти власності громадян, вчинення злочину у період відбуття умовно дострокового звільнення, а за сукупністю злочинів призначено покарання шляхом часткового складання покарання за цим вироком та покарання за вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 20.12.2016 р. та на думку колегії суддів повністю відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Вирок Краснолиманського міського суду Донецької області від 08 лютого 2017 року відносно ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 186 КК України залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі трьох місяців з дня отримання копії ухвали обвинуваченим, а іншими учасниками у той же строк з дня її проголошення.

Колегія суддів: