Провадження № 1-кп/168/14/17
Справа № 168/75/17
У Х В А Л А
20.02.2017 року Старовижівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт в кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.309, ч.2 ст. 310 КК України,
У провадження суду надійшов вказаний обвинувальний акт, згідно з яким ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що в серпні 2016 р., перебуваючи на околиці лісового масиву біля с. Нова Вижва Старовижівського району, побачивши декілька дикоростучих рослин коноплі, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні їх наслідки, вирвав їх з корінням та привіз до свого будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , де незаконно зберігав без мети збуту до 25.11.2016 р., коли в ході обшуку було виявлено і вилучено речовину рослинного походження зеленого кольору загальною масою (в перерахунку на висушену речовину) 60,88 грам, верхівкові частини та листя рослин зеленого кольору загальною масою (в перерахунку на висушену речовину) 60,14 грам, які згідно з висновком експерта є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом. Крім того, вилучено пластикову пляшку, де на внутрішній поверхні якої міститься особливо небезпечний наркотичний засіб екстракт канабісу, маса якого становить (в перерахунку на висушену речовину) 1,4588 г.
Крім того, згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_4 в серпні 2016 р., перебуваючи на околиці лісового масиву, що розташований біля с.Нова Вижва Старовижівського району, вирвав декілька дикоростучих рослин коноплі з корінням і привіз до свого будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , після чого діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні їх наслідки, не маючи спеціального дозволу-ліцензії на посів та вирощування конопель, висадив за місцем свого проживання для власного використання, вирощував в вазонах та відрах 25 рослин коноплі, з серпня 2016 р. окультурював, поливав, вказані рослини з метою подальшого використання для власних потреб по 25.11.2016 р., коли вказані рослини виявлені і вилучені в ході обшуку.
Таким чином, згідно з обвинувальним актом своїми діями, які виразились в незаконному зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, та в незаконному вирощуванні конопель, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 309 КК України і ч.2 ст. 310 КК України.
У підготовчому судовому засіданні прокурор вважає за можливе призначити судовий розгляд за даним обвинувальним актом.
Обвинувачений і захисник в підготовчому судовому засіданні не заперечили проти призначення судового розгляду в даному кримінальному провадженні.
Дослідивши обвинувальний акт, суд приходить до висновку, що вказаний обвинувальний акт слід повернути прокурору з таких підстав.
Відповідно до ст. 2 КПК України, одним із завдань кримінального провадження - є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.
Згідно з ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта.
Обов`язок перевіряти обвинувальний акт на відповідність вимогам закону покладається на суд першої інстанції у підготовчому судовому засіданні та у випадку, якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, суд, відповідно до приписів п.3 ч.3 ст.314 КПК України, має право повернути обвинувальний акт прокурору.
Відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч.4 ст.110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.
Відповідно до положень п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими; правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Проте, хоча в обвинувальному акті і вказана правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону, але саме обвинувачення належним чином не сформульовано.
Згідно зі ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення; винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, а саме форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір завданої кримінальним правопорушенням шкоди та розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують відповідальність, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності.
Дії обвинуваченого кваліфіковано за ч.1 ст.309 КК України, як незаконне зберігання наркотичних засобів без мети збуту, та за ч.2 ст. 310 КК України як незаконне вирощування конопель.
Разом з тим ч.2 ст.310 КК України передбачає відповідальність за незаконний посів або незаконне вирощування снотворного маку чи конопель особою, яка була засуджена за цією статтею чи яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених статтями 307, 309, 311, 317 цього Кодексу, або вчинені за попередньою змовою групою осіб з метою збуту, а також незаконний посів або незаконне вирощування снотворного маку в кількості п`ятисот і більше рослин чи конопель у кількості п`ятдесят і більше рослин.
У тексті обвинувального акту сформульовано обвинувачення в тому, що ОСОБА_4 незаконно вирощував 25 рослин конопель, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.310 КК України. Інших будь-яких кваліфікуючих ознак злочину, передбаченого ст. 310 КК в обвинувальному акті не вказано.
Пояснення прокурора в судовому засіданні про те, що, що кваліфікуючою ознакою ч.2 ст. 310 КК України в даному випадку є вчинення цього злочину ОСОБА_4 , як особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 309 КК України, і на те, що про таку кваліфікуючу ознаку відображено в обвинувальному акті наступним чином: в тексті обвинувального акта після опису епізоду вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК, описано епізод вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 310 КК України, не можуть братись до уваги, оскільки обвинувачення викладається письмово, а не в усній формі. В обвинувальному акті повинно міститись чітке формулювання обвинувачення кожного злочину, у вчиненні якого особу обвинувачують, а не припущення щодо кваліфікації дій особи. В тексті обвинувального акта ні в формулюванні обвинувачення, ні в зазначенні правової кваліфікації злочину про жодну з кваліфікуючих ознак ч.2 ст. 310 КК України не вказано. Факт наявності опису епізоду вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, не спростовує висновку суду про неконкретне і неповне викладення обвинувачення за ч.2 ст. 310 КК України.
Суд приходить до висновку, що вказані недоліки обвинувального акта є суттєвими, оскільки в даному випадку не вказані і є незрозумілими обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні - подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб вчинення та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість особи, форма вини, мотив, мета вчинення (ст. 91 КПК).
Обвинувальний акт не містить повну правову кваліфікацію кримінального правопорушення, зокрема опису кваліфікуючих ознак кримінального правопорушення, яке інкриміновано обвинуваченому, що є неприпустимим, оскільки неналежне або незрозуміле формулювання обвинувачення перешкоджає обвинуваченому здійснювати належний захист і є порушенням приписів, викладених у п. "а" ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та відповідно до вимог КПК України розцінюється як порушення права обвинувачених на захист.
Така неконкретність обвинувачення перешкоджає реалізації обвинуваченим передбаченого ст. 42 КПК України права знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують. Всі вищезазначені обставини (об`єктивна та суб`єктивна сторони кримінального правопорушення) підлягають зазначенню у обвинувальному акті і подальшому з`ясуванню судом, тому без усунення виявлених недоліків кримінальне провадження не може бути призначене до судового розгляду.
Відсутність чіткої вказівки на кваліфікуючі ознаки злочину в обвинуваченні, може стати в подальшому перепоною для винесення законного рішення або для скасування прийнятого по суті правильного рішення.
Ці недоліки не можуть бути усунуті в ході підготовчого чи судового провадження, оскільки зазначені вище обставини і складають зміст обвинувачення, обов`язок доказування якого відповідно до ст.92 КПК України покладається на слідчого, прокурора, а у встановлених цим Кодексом випадках на потерпілого.
Відповідно до ст.2 КПК завданнями кримінального провадження є забезпечення повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
З огляду на викладене, невідповідність обвинувального акта вимогам закону, позбавляє суд можливості призначити судовий розгляд кримінального провадження, а за таких обставин обвинувальний акт слід повернути прокурору.
Керуючись ст. ст. 291, 314, 372, 392 КПК України, суд
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не буде подано. У разі подання апеляційної скарги, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області через Старовижівський районний суд Волинської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1