11-кп/775/43/2017(м)
265/1708/16-к

Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1 11-кп/775/43/2017(м)
Доповідач: ОСОБА_2 265/1708/16-к

іменем У к р а ї н и
24 травня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в складі:
головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10
обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Маріуполя Донецької області, громадянин України, із середньо-спеціальною освітою, неодружений, непрацюючий, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, зареєстрований та мешкаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнаний винним та засуджений за ст.187 ч.2, ст..69 ч.1 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна,
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець міста Маріуполя Донецької області, громадянин України, із неповною середньо освітою, неодружений, непрацюючий, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, який зареєстрований та мешкаючий за адресою: АДРЕСА_2 ,
визнаний винним та засуджений за ст.187 ч.2,69 ч.1 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна,-
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 липня 2016 р. ОСОБА_11 та ОСОБА_12 визнані винними за ст.187 ч.2 КК України за вчинення кримінального правопорушення при наступних обставинах.
За вироком суду 16 січня 2016 року приблизно о 20 годині 30 хвилин ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , за попередньою змовою групою осіб, перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_3 , діючи умисно, керуючись корисливими мотивами, з метою заволодіння чужим майном, напали на раніше незнайомого ОСОБА_14 та застосовуючи насилля, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, що виразилося у нанесенні ОСОБА_11 ударів кулаками та ногами по голові потерпілого, спричинивши тим самим потерпілому фізичну біль та тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, пароорбітальної гематоми обох очей, струсу головного мозку. Після чого заволоділи майном ОСОБА_14 , а саме: грошима у сумі 16 гривень, мобільним телефоном марки «Самсунг Е GT-Е 1201», вартістю 250 гривень, болонєвою курткою синього кольору, вартістю 170 гривень, спричинивши своїми умисними діями ОСОБА_14 майнову шкоду на загальну суму 436 гривень. Після чого з місця вчинення злочину втекли, викраденим розпорядилися на власний розсуд.
В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи встановлених судом фактичних обставин кримінального правопорушення, доведеності винуватості ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , кваліфікації їх дій, просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених, постановити новий вирок, яким призначити їм покарання за ст.187 ч.2 КК України у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна кожному. Посилається на те, що суд належним чином не врахував дані про їх особу, те, що вони вчинили тяжкий злочин, здійснили напад, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, обидва обвинувачених ніде не працюють, негативно характеризуються за місцем проживання.
Вислухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційні вимоги, пояснення обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 та їх захисників, які просили залишити апеляційну скаргу прокурора без задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.
Висновки суду про винність ОСОБА_11 та ОСОБА_12 та правильність кваліфікації їх дій за ст. 187 ч. 2 КК України в апеляційному порядку не оскаржуються.
Приймаючи рішення в частині апеляційних вимог прокурора про призначення обвинуваченим більш суворого покарання, колегія суддів вважає їх обґрунтованими і виходить з наступного.
Згідно з вимогами ст. 50, 65 КК України, суд призначає покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за вчинений злочин у відповідності з положеннями Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання. При цьому, особі яка вчинила злочин, повинно бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів як нею, так і іншими особами.
Загальні принципи призначення судами покарання за кримінальними справами, викладені і в п.3 постанови Пленуму ВСУ від 24.10.03 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання». Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд повинен виходити з класифікації злочинів за тяжкістю за ст.12 КК України, а також з особливостей конкретного злочину, обставин його вчинення та наслідків. Призначаючи покарання у виді позбавлення волі, суд у вироку повинен мотивувати своє рішення у цій частині. Досліджуючи данні про особу обвинуваченого, суд повен з`ясувати його вік, стан здоров`я, його характеристику як у побуті, так і як за місцем роботи або навчання, його минуле, склад сім`ї, наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку, його майнове положення та т.і.
При призначенні покарання суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого злочину, та послався на щире каяття обвинувачених, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданої шкоди потерпілому. Наведені обставини, за переконанням суду, свідчили про можливість призначення покарання обвинуваченим, застосував вимоги ст. 69 КК України.
З таким висновком суду колегія суддів погодитись не може, оскільки обставини, визнані судом першої інстанції пом`якшуючими, суттєво не знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченими злочину, а тому колегія суддів вважає, що зазначене свідчить про відсутність підстав щодо застосування при призначенні їм покарання ст.69 КК України.
Як вбачається з вироку, суд, навівши у вироку обставини, які впливають на вид і міру покарання, не врахував належним чином обставини вчинення злочину обвинуваченими, які вчинивши розбій щодо потерпілого ОСОБА_14 , заподіявши йому тілесні ушкодження, залишили його серед зими на вулиці без одягу фактично у безпорадному стані, характер вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України є умисним тяжким злочином, данні характеризуючи особи обох обвинувачених, які не судимі в силу ст. 89 КК України, суспільно-корисною працею не займаються, ОСОБА_12 перебуває на обліку в наркологічному диспансері через зловживання алкоголем, за місцем проживання обидва обвинувачених характеризуються негативно, як особи схильні до вчинення злочинів, як такі, що схильні до вживання алкоголю, підтримують зв`язки особами, схильними до вчинення правопорушень, створюють загрозу для суспільства.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що вирок суду в частині призначення покарання відносно ОСОБА_11 та ОСОБА_12 підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання тяжкості вчиненого злочину та особам обвинувачених. Колегія суддів вважає покарання, призначене обвинуваченим несправедливим внаслідок м`якості та вважає доцільним вирок щодо обох обвинувачених скасувати в частині призначеного покарання і ухвалити новий вирок в порядку ст. 420 ч.1 п.2 КПК України
При призначенні покарання апеляційний суд враховує обставини, які пом`якшують покарання обвинувачених - щиросердне каяття у вчиненому злочині та часткове відшкодування шкоди потерпілому, оскільки згідно матеріалів справи потерпілому відшкодована обвинуваченими моральна шкода, а викрадене майно було повернуто потерпілому працівниками міліції (а/с 71-72) а також данні характеризуючи особи обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а саме стан здоров`я ОСОБА_11 , який є інвалідом 2 групи по зору, та стан здоров`я ОСОБА_12 , який є інвалідом 3 групи з дитинства, має захворювання на туберкульоз. Зважаючи на встановлені обставини, колегія суддів вважає доцільним призначити обвинуваченим покарання у мінімальних межах покарання в виді позбавлення волі, передбаченого санкцією статті КК України, передбачаючої покарання за вчинений злочин з конфіскацією майна що є власністю обвинувачених.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -
З А С У Д И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Вирок Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29 липня 2016 року щодо ОСОБА_11 та ОСОБА_12 - скасувати в частині призначеного покарання.
ОСОБА_11 призначити покарання за ст.187 ч.2 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 років позбавлення волі з відбуттям покарання в кримінально-виконавчому закладі закритого типу з конфіскацією всього належного йому майна.
Строк відбування покарання ОСОБА_11 обчислювати з моменту затримання.
ОСОБА_12 призначити покарання за ст.187 ч.2 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 років позбавлення волі з відбуттям покарання в кримінально-виконавчому закладі закритого типу з конфіскацією всього належного йому майна.
Згідно ст. 72 ч.5 КК України ОСОБА_12 строк попереднього ув`язнення обчислювати з моменту затримання з 10.04.17 року по 24.05.17 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В іншій частині вирок Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29 липня 2016 року залишити без зміни.
Вирок суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а особою що утримується під вартою протягом цього строку з дня отримання копії вироку.
Судді: