Справа № 492/766/16-к
Провадження 1-кп/492/85/17
У К Р А Ї Н А
АРЦИЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
УХВАЛА
про повернення обвинувального акту

01 червня 2017 року м.Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Арциз Одеської області в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 296 КК України,
ВСТАНОВИВ:
27.02.2017 року до Арцизького районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000137 від 27.02.2016 року відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 296 КК України, який перебував у провадженні судді ОСОБА_8 . У зв`язку з тривалою непрацездатністю судді ОСОБА_8 зазначене кримінальне провадження передане судді ОСОБА_9 та після задоволення заяви про самовідвід судді ОСОБА_9 , передане судді ОСОБА_1 , згідно контрольного журналу судових справ і матеріалів, переданих судді - 16.05.2017 року.
В підготовчому судовому засіданні прокурор та потерпілі вважали за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_4 звернувся до суду з письмовим клопотанням про повернення обвинувального акту прокурору у зв`язку з його невідповідністю нормам КПК України, яке було підтримано обвинуваченим ОСОБА_7 .
Суд, заслухавши сторін судового провадження, розглянувши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, вважає, що клопотання захисника-адвоката ОСОБА_4 підлягає задоволенню, а обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 разом з додатками слід повернути прокурору з наступних підстав.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд вправі у підготовчому судовому засіданні прийняти рішення, яким повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Судом встановлено, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 296 КК України, був предметом неодноразового розгляду в підготовчому судовому засіданні іншим складом суду та ухвалами Арцизького районного суду Одеської області від 08 серпня 2016 року, 08 грудня 2016 року повернутий прокурору для приведення у відповідність з вимогами КПК України.

Зазначеними ухвалами суду, які неодноразово були залишені без змін ухвалами апеляційного суду Одеської області від 19.10.2016 року та 14.02.2017 року, було встановлено, що обвинувальний акт не містить необхідних фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, передбачених вимогами ст. 291 КК України, а тому обвинувачення не є конкретним, з його змісту не зрозуміло, від якого обвинувачення необхідно захищатись та який спосіб захисту обрати.

Після повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_7 був складений новий обвинувальний акт про обвинувачення його у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 296 КК України за тими ж обставинами, який і є предметом розгляду в даному підготовчому судовому засіданні.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.
В силу п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Зміст обвинувального акту, порядок його складання та затвердження, а також які документи долучаються до нього визначені ст. 291 КПК України, однак органом досудового розслідування вимоги ст. 291 КПК України виконані не в повному обсязі, у зв`язку з чим обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 не відповідає вимогам згаданої норми кримінального процесуального закону.
Судом встановлено, що в обвинувальному акті не зазначено на що був спрямований умисел ОСОБА_7 . Згідно обвинувального акту ОСОБА_7 висунуто обвинувачення тільки на підставі факту вилучення нітроцелюлозного пороху за його місцем мешкання, однак в обвинувальному акті не вказані форма вини обвинуваченого, мотив та мета вчинення кримінального правопорушення (злочину). Крім того, прокурором при формулюванні обвинувачення, не вказано, за яких обставин ОСОБА_7 придбав вказаний порох, тобто не встановлено початковий момент вчинення кримінального правопорушення, що є грубим порушенням п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України, так як не встановлені час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення.
Також, викладене в обвинувальному акті формулювання обвинувачення не відповідає правовій кваліфікації кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 263 КК України, яке ставиться в провину ОСОБА_7 , диспозиція якої визначає діяння, за яке передбачена кримінальна відповідальність. Зокрема, ч. 1 ст. 263 КК України передбачає кримінальну відповідальність за «зберігання вибухових речовин без передбаченого законом дозволу», натомість, в обвинувальному акті формулювання обвинувачення з посиланням на ч. 1 ст. 263 КК України викладено як «незаконне зберігання вибухових речовин без передбаченого законом дозволу».
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини (далі Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті п/п. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція), вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії», № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» (ВП), № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 року у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від 1 березня 2001 року у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

З огляду на викладене, суд зазначає, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та його правову кваліфікацію, але в ньому відсутнє формулювання обвинувачення, що свідчить про недотримання слідчим та прокурором вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Суд звертає увагу, що формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті КК України, можна встановити в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення, з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак.

Викладення фактичних обставин провадження з підсумком про те, що особа обвинувачується у тому чи іншому кримінальному правопорушенні, як це зроблено в обвинувальному акті щодо ОСОБА_7 , не може замінити формулювання обвинувачення, оскільки за змістом п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України формулювання обвинувачення в обвинувальному акті має бути викладено незалежно від викладених фактичних обставин кримінального правопорушення, з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, які за змістом п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України викладаються до формулювання обвинувачення.

З урахуванням того, що в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення в розумінні п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, а за правилами ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд приходить до висновку про наявність обставини, яка перешкоджає судовому розгляду обвинувального акту відносно ОСОБА_7 та ухвалення законного і обґрунтованого рішення.

У всякому разі, не вдаючись до аналізу доказовості фактичних обставин події, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_7 висунуте неконкретне обвинувачення, та неконкретність такого обвинувачення порушує право особи на захист, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Суд зазначає, що відповідно до вимог ст. 374 КПК України та згідно роз`яснень, що містяться у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.06.1990р. № 5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003р. № 8 «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві» складаючи вирок, суд зобов`язаний додержувати вимог ст. 374 КПК України. Засуджений має право знати, у вчиненні якого злочину його визнано винним. У мотивувальній частині обвинувального вироку, зокрема має бути чітко сформульовано обвинувачення, яке визнається судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення злочину та його наслідків, форми вини і мотивів злочину, тощо, а також доказів, якими суд обґрунтовує свої висновки, обставини, що визначають ступінь тяжкості вчиненого злочину, пом`якшують або обтяжують покарання. Вказані вимоги не можуть бути виконані судом, виходячи з наданого до суду обвинувального акту.
З положень ст.ст. 109, 291 КПК України слідує, що реєстр матеріалів досудового розслідування є невід`ємною частиною обвинувального акту, так як додається до обвинувального акту, які надаються до суду разом.
Оскільки, відповідність обвинувального акту вимогам КПК України можливо встановити не тільки шляхом перевірки відповідностей, що містяться в обвинувальному акті, а і в результаті здійснення оцінки документів, які повинні додаватись до обвинувального акту (реєстр матеріалів досудового розслідування, розписки, тощо), тому суд має перевіряти виконання вимог процесуального законодавства, які повинні бути додержанні перед прийняттям рішення про складання обвинувального акту та направлення його до суду.
Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен відображати хід і проміжні результати досудового розслідування, використані в розслідуванні джерела доказів, а тому, в ньому обов`язково повинні міститися: в хронологічному порядку дані про кожну процесуальну дію, проведену під час досудового розслідування її номер, найменування та час проведення (дата і часовий відрізок; зазначення в певній послідовності про прийняті під час досудового розслідування рішення).
Однак, реєстр матеріалів досудового розслідування, що доданий до обвинувального акту відносно ОСОБА_7 в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 109, п. 1 ч. 4 ст. 291 КПК України, не відповідає вимогам ч. 2 ст. 109 КПК України, оскільки не містить відомостей про здійснення всіх процесуальних дій й часу їх проведення, зокрема у тому числі реєстр не містить даних про внесення прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про закінчення досудового розслідування, що свідчить про недодержання прокурором положень щодо форми закінчення досудового розслідування, як обов`язкової стадії кримінального провадження.
З викладеного випливає, що особою, яка складала обвинувальний акт, неповно та неточно викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, що тягне за собою неконкретність у формулюванні обвинувачення в розумінні п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, тому суд приходить до висновку про наявність обставин, що перешкоджають судовому розгляду обвинувального акту відносно ОСОБА_7 . Крім того, неповний і неточний виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та неконкретне обвинувачення порушує гарантоване п/п. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції право обвинуваченого бути поінформованим про характер і причини обвинувачення у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції.
З урахуванням того, що в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення в розумінні п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, а за правилами ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд приходить до висновку про наявність обставини, яка також перешкоджає судовому розгляду обвинувального акту щодо ОСОБА_7 .
Таким чином, з підстав встановлених судом, обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 також не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.
Крім того, відповідно до ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.
При викладенні фактичних обставин вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, а також у формулюванні обвинувачення вказано, що своїми умисними діями ОСОБА_7 тимчасово порушив нормальний режим роботи магазину «Кісєлар» на період роботи приблизно 10 хв. Суттєвість порушення визначається з урахуванням його тривалості, кількості осіб, нормальна робота яких була порушена, а також розміру заподіяних матеріальних збитків. В обвинувальному акті у порушення вимог п. 7 ч. 2 ст. 291 КПК України не зазначено, чи була діями ОСОБА_7 завдана шкода, її розмір у разі завдання та кому саме вона була завдана, у зв`язку з чим ОСОБА_6 зазначений в обвинувальному акті потерпілим від злочину.
Отже, із зазначеного випливає, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 не відповідає вище переліченим вимогам КПК України, що позбавляє обвинуваченого також права на захист від висунутого обвинувачення, а тому обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України.
Керуючись ст. ст. 314, 369-372 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Клопотання захисника адвоката ОСОБА_4 про повернення обвинувального акту - задовольнити.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 296 КК Україниповернути прокурору для усунення виявлених недоліків протягом розумного строку з дня набрання законної сили ухвалою суду про повернення обвинувального акту та отримання обвинувального акту для усунення його недоліків.
Копію наявної ухвали суду негайно направити прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Арцизький районний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом Одеської області.

Суддя

Арцизького районного суду ОСОБА_1