Номер провадження: 11-сс/785/1845/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.12.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

директора ТОВ «Оілпродакшен» ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 05 грудня 2016 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0000134 від 28 вересня 2016 року,
ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 05 грудня 2016 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого з ОВС першого відділу розслідування кримінальних проваджень СУ ФР ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором відділу прокуратури ОСОБА_6 про накладення арешту у кримінальному провадженні №0000134 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.212 КК України на документи, речі та інше майно, які були вилучені в ході обшуку, проведеного з 30 листопада 2016 року по 01 грудня 2016 року за адресою: м.Одеса, Хаджибейська дорога, 38.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді прокурор відділу прокуратури Одеської області подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про арешт майна.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що всі вилучені в ході проведення обшуку речі і документи містять інформацію, необхідну для проведення всебічного та об`єктивного досудового розслідування, оскільки лише за допомогою даних речей та документів можливо встановити правильність та повноту ведення бухгалтерського та податкового обліку на підприємстві ТОВ «Євроолео групп», встановити коло осіб, відповідальних за проведення господарських операції, підтвердити або спростувати факт вчинення злочину службовими особами підприємства, тощо. Зазначає, що арештовані речі зберігають на собі сліди вчинення злочину, а документи мають доказове значення у кримінальному провадженні. Не накладення арешту на майно може призвести до його зникнення, втрати, пошкодження або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню і в подальшому призведе до несплати відповідних податків та відшкодування шкоди у даному провадженні.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_6 , якій підтримав апеляційну скаргу, пояснення директора ТОВ «Оілпродакшен» ОСОБА_7 , який заперечував проти її задоволення, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження за клопотанням слідчого, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Статтею 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Відповідно до ч.1 ст.134 КПК України слідчий суддя під час досудового розслідування чи суд під час судового провадження має право за власною ініціативою або за клопотанням слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, потерпілого, його представника здійснити судовий виклик певної особи, якщо слідчий суддя чи суд встановить наявність достатніх підстав вважати, що така особа може дати показання, які мають значення для кримінального провадження, або її участь у процесуальній дії є обов`язковою.

Згідно з ч.2 цієї ж статті суд здійснює судовий виклик учасників кримінального провадження, участь яких у судовому провадженні є обов`язковою.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Всупереч вказаними вимогам КПК України суд першої інстанції здійснив розгляд клопотання слідчого про арешт майна без належного сповіщення слідчого та прокурора про дату, час та місце судового засідання, що є неприпустимим і безумовно порушило право прокурора на доступ до суду та позбавило його можливості надати пояснення на підтримку доводів викладених у клопотанні слідчого про арешт майна.

Апеляційний суд визнає вказані порушення вимог КПК України істотними, що у відповідності до положень п.3 ч.1 ст.409 ст.412 КПК України є безумовною підставою для скасування оскарженої ухвали слідчого судді.

Відповідно до положень п.2 ч.3 ст.407 КПК України, апеляційний суд скасувавши ухвалу слідчого судді, постановляє нову ухвалу.

Розглянувши по суті клопотання слідчого ОСОБА_8 про арешт майна апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про відсутність підстав для накладення арешту на документи, речі та інше майно, які були вилучені в ході обшуку, проведеного з 30 листопада 2016 року по 01 грудня 2016 року за адресою: м.Одеса, Хаджибейська дорога, 38, оскільки слідчим не доведено наявності ризиків, що документація фактично діючого підприємства та вироблена продукція і сировина може бути прихована, знищена або втрачена.

Більш того, всупереч положень ст.171 КПК України слідчий у своєму клопотанні зазначив майно (сировину), яку він просить арештувати, не зазначивши її точну вагу, що на думку апеляційного суду є неприпустимим, оскільки така інформація необхідна збереження арештованого майна в повному обсязі.

Крім того, згідно з витягом з ЄРДР кримінальне провадження №0000134, зареєстроване за фактом того, що службові особи підприємств, які здійснюють перевалки вантажів на території Одеської області, протягом 2015-2016 років, ухилилися від сплати податків понад 3,5 млн. грн., що є коштами в особливо великих розмірах. Однак, у вказаному витязі взагалі не міститься жодних відомостей щодо незаконних дій службових осіб ТОВ «Оілпродакшен».

Відсутні будь-які докази (висновок судово-бухгалтерської експертизи, акту податкової перевірки) на підтвердження відомостей, що зазначені в ЄРДР про суму несплачених податків понад 3.5 млн. грн. невстановленими службовими особами.

Жодній посадовій особі ТОВ «Оілпродакшен» не повідомлено про підозру в рамках даного кримінального провадження.

Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку про те, що у відношенні товариства з обмеженою відповідальністю «Оілпродакшен» досудове розслідування не проводиться, а кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0000134 не має ніякого відношення до зазначеної юридичної особи.

У відповідності до ч.ч.2,3 ст.214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про те, що слідчий у своєму клопотанні та прокурор під час апеляційного розгляду не довели наявність правових підстав, передбачених ст.170 КПК України, для накладення арешту на документи, речі та інше майно, які були вилучені в ході обшуку, проведеного з 30 листопада 2016 року по 01 грудня 2016 року за адресою: м.Одеса, Хаджибейська дорога, 38 та необхідність застосування такого засобу забезпечення кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 376, 404, 405, 407, 409, 412, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 05 грудня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого з ОВС першого відділу розслідування кримінальних проваджень СУ ФР ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_8 про накладення арешту у кримінальному провадженні №0000134 на документи, речі та інше майно, які були вилучені в ході обшуку, проведеного з 30 листопада 2016 року по 01 грудня 2016 року за адресою: м.Одеса, Хаджибейська дорога, 38 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого з ОВС першого відділу розслідування кримінальних проваджень СУ ФР ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_8 про накладення арешту на документи, речі та інше майно, які були вилучені в ході обшуку, проведеного з 30 листопада 2016 року по 01 грудня 2016 року за адресою: м.Одеса, Хаджибейська дорога, 38 в рамках кримінального провадження №0000134.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду

Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4