Справа № 396/350/16-к
Провадження № 1-кп/396/18/17
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.05.2017 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області
в складі: головуючого-судді ОСОБА_1
з участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 ,
ОСОБА_8 заподіяв умисні тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_9 , які спричинили смерть останнього, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.121 КК України.
Судом встановлено та доведено, що злочин вчинено за наступних обставин.
10.01.2016 року у вечірній час, ОСОБА_8 , перебуваючи в домоволодінні, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_10 , знаходився у компанії разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , які розпивав спиртні напої. Приблизно о 20 годині між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , на грунті і з мотивів раптово виниклих неприязних відносин виник словесний конфлікт, під час якого останні ображали один одного брутальною лайкою. Образи ОСОБА_9 викликали у ОСОБА_8 неприязнь, в результаті чого у нього виник умисел на заподіяння йому тілесних ушкоджень. Виконуючи свій злочинний намір, маючи на меті заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , реалізуючий який та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, ОСОБА_8 із метою досягнення злочинного результату, почав наносити удари руками в область голови ОСОБА_9 , в результаті чого останній упав на підлогу. Доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_8 продовжив наносити удари в область голови ОСОБА_9 ОСОБА_12 намагалась припинити побиття ОСОБА_9 , однак, ОСОБА_8 наказав їй не втручатися. Припинивши наносити удари ногами по голові ОСОБА_9 , ОСОБА_8 ліг спати в цьому ж будинку, залишивши ОСОБА_9 лежати на підлозі. 11.01.2016 року зранку ОСОБА_11 виявив, що ОСОБА_9 , який лежав на підлозі в кухні домоволодіння був без ознак життя.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №55 від 10.02.2016 року, при судово-медичному дослідженні трупу ОСОБА_9 , виявлені тілесні ушкодження у вигляді: а) закритої черепно-мозкової травми синці обличчя (область чола справа, правої щоки з переходом на область щелепи, лівої щоки з переходом на область щелепи і нижнє віко лівого ока, на рівні лівої носо-губної складки з переходом на область щелепи; надпереносиці з переходом на верхні віки двох очей, спинку носа і бокові поверхні носа з осадженням), садна шкіри верхньої губи; крововилив в слизову верхньої губи на рівні перехідної складки; крововилив в білкову оболонку лівого ока; поверхнева рана верхнього віка лівого ока; закритий багато уламковий перелом кісток носа; крововилив в м`які тканини тім`яно-потиличну область голови; крововилив під тверду мозкову оболонку над правою півкулею головного мозку, об`ємом 250 мл, крововилив під м`яку оболонку двох півкуль головного мозку; б) закритої тупої травми грудної клітини перелом сьомого ребра з ліва по лопатковій лінії з крововиливом в міжреберні м`язи, без ушкоджень пристінкової плеври.
Тілесні ушкодження в області голови утворились в результаті від не менше шести травматичних контактів, нанесених з достатньою силою, тупими предметами, індивідуальні якості яких в ушкодженнях не відбились і могли бути спричинені через короткий проміжок часу. Тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми грудної клітини з переломом сьомого ребра утворились від одного травматичного впливу тупого предмету, індивідуальні якості яких в ушкодженнях не виявилося. Тілесні ушкодження у вигляді кровотечі лівої кістки виникло від не менше двох травматичних впливів тупими предметами, індивідуальні якості яких в ушкодженнях не відбились. Тілесні ушкодження, описані в п.1.а мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент виникнення (згідно п.1.2.3 г Правил судово-медичної оцінки ступені тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я №6 від 17.01.1995 року).
Причиною смерті ОСОБА_9 є закрита черепно-мозкова травма з крововиливом під тверді і м`які мозкові оболонки, про що свідчать дані судово-медичного дослідження трупа і дані судово-гістологічного дослідження.
При судово-токсилогічному дослідженні в крові трупа ОСОБА_9 виявлений етиловий спирт в кількості 1,53 г/дм, що стосовно до живих осіб, може відповідати середньому ступені алкогольного сп`яніння. Наявність в субдуральній гематомі етилового алкоголю в кількості 2,24 г/дм, свідчить про те, що на момент травми потерпілий знаходився в середньому ступені алкогольного сп`ягніння.
Положення потерпілого і нападаючого в момент заподіяння тілесних ушкоджень могли бути самими різними і взаємозмінюватися в процесі нанесення ушкоджень. Різностороння локалізація тілесних ушкоджень виключає можливість їх виникнення в результаті падіння з положення стоячи на переважаючу тверду поверхню, виступаючі частини тупих предметів і гострі предмети, падіння з висоти. Локалізація тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_9 допустима для спричинення власною рукою, однак не характерна для даного виду травми.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненому визнав частково, визнав свою причетність до нанесення ударів потерпілому, але заперечив наявність умислу на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, не погоджується із кількістю та спрямованістю завданих ним ударів, вважає, що потерпілий ОСОБА_9 , будучи у нетверезому стані, впав і вдарився головою об підлогу, що і спричинило його смерть. Цивільний позов визнав частково, в частині стягнення матеріальної шкоди не заперечував, однак в частині відшкодування моральної шкоди заперечив, вважаючи суму відшкодування надто значною.
Одночасно пояснив, що він 10.01.2016 року у вечірній час зайшов до будинку ОСОБА_11 . Там були потерпілий ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , які вживали алкогольні напої горілку, Г.Бузян пила пиво, вони були в стані алкогольного сп`яніння. Він, ОСОБА_8 , спиртне не вживав, а лише палив. Через деякий час ОСОБА_11 пішов спати, і вони залишилися втрьох. ОСОБА_9 почав ображати його нецензурною лайкою, на що він йому зробив зауваження, але той не реагував і не зупинявся. Він підійшов до ОСОБА_9 , щоб дати ляпаса, й останній піднявся із ліжка й вони пішли один одному назустріч. ОСОБА_9 схопив його за відвороти куртки і чолом своєї голови завдав йому удар в правий бік голови. Намагаючись захиститися від останнього, ОСОБА_8 вдарив його 3-4 рази кулаками обох рук в область обличчя ОСОБА_9 . Після цього він, ОСОБА_9 , відпустив його і впав назад на спину. Не пам`ятає, де в цей час перебувала ОСОБА_13 , мабуть вже пішла спати.
Не пам`ятає чи бив його в ділянку грудної клітки, пригадує кілька ударів в лице, бив його, бо хотів звільнитися від ОСОБА_9 , останній був сильно п`яний, коли він впав на спину обличчям догори, падав в бік дверей, не пам`ятає чи вдарявся останній об поріг. Швидку допомогу не викликав, оскільки не мав мобільного телефону, крім цього вважав, що нічого серйозного не трапилося, жодної допомоги не надавав, залишив його лежати на підлозі кухні.
Він зірвав шпалери зі стіни, бо на них була кров, а також знайшов ганчірку та витерши собі з обличчя кров, пішов спати в кімнату, в якій спала ОСОБА_13 . Зранку його розбудив ОСОБА_11 ,, він побачив в кухні на підлозі ОСОБА_9 , який лежав і хрипів, у нього текла кров, він нічого не говорив. Він підняв його на руки і відніс в кімнату, поклав на ліжко та накрив простирадлом.
Згодом прийшла жінка ОСОБА_11 ОСОБА_14 та почала сваритися через те, що вони розпивали горілку і вимагала від них розійтися, побачивши, що хтось лежить на ліжку, запитала хто це. Він їй сказав, що ця людина проспиться та піде додому. Вона пішла з будинку до сестри. Через деякий час приїхали працівники поліції, які закували його в кайданки, били його та ОСОБА_11 , запитували, хто бив ОСОБА_9 , їх затримали, пригрозивши, ОСОБА_11 , що він буде сидіти з ним. Після того, як він, ОСОБА_8 , сказав, що це він бив ОСОБА_9 , то ОСОБА_11 відпустили. Вважає, що ОСОБА_11 його оговорює, бо йому пригрозили працівники поліції.
Він не погоджується із порядком та результатами проведених судово-медичних експертиз, вважає, що висновок судово-медичної експертизи за наслідками проведеного слідчого експерименту є неправдоподібним, оскільки підготовлений менш ніж за добу, фактично вважає себе винним у необережному спричиненні смерті потерпілому.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що 10.01.2016 року ввечері приблизно о 19-45 год. до неї прийшов син ОСОБА_9 та попросив гроші, які вона дала. Довгий час сина не було, вона переймалась його відсутністю. Наступного дня 11.01.2016 року, вона дізналась про смерть сина, бачила багато автомобілів біля домоволодіння ОСОБА_11 . Підійшовши до будинку, вона дізналась, що її сина вбили. Коли вона зайшла до будинку, то побачила, що в кімнаті усе було закривавлено, її син був дуже побитий і закривавлений. Зазначила, що ОСОБА_8 є агресивною людиною, тому позбавив його життя. Вважала, що обвинувачений має бути суворо покараний, оскільки не виправиться та просила задовольнити цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди в повному обсязі.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив, що 10.01.2016 року зранку був у себе вдома у АДРЕСА_2 , разом із ним був ОСОБА_9 , який приніс спиртні напої, які вони розпивали та сильно сп`яніли. Згодом приїхала ОСОБА_12 із пивом, яке вона пила. Будучи в стані сильного алкогольного сп`яніння, він заснув, й не пам`ятає як прийшов ОСОБА_8 . Прокинувшись, він почув шум на кухні, схожий на бійку, криків не було чути. Прийшовши до кухні, він побачив ОСОБА_9 , який сидів закривавлений на підлозі, спертий до плити. ОСОБА_8 стоячи над ним, 3-4 рази вдарив кулаком руки в обличчя ОСОБА_9 , куди саме точно не пам`ятає. Після того як останній впав на спину, ОСОБА_8 продовжував його бити.
Після цього він знову заснув, й коли його зранку розбудила ОСОБА_13 , то побачив, що ОСОБА_9 вже був мертвий, лежав головою біля порогу, висота якого була десь 5 см., він бачив у нього на обличчі кров, синців не помітив, також були краплі крові на стіні на шпалерах навпроти плити, поруч на підлозі на килимі була калюжа крові.
Він розбудив ОСОБА_8 і сказав йому «дивись, що ти наробив». Потім від шоку знову випив горілки та заснув. Прокинувся від того, що його працівники поліції закували в кайданки, які у нього та ОСОБА_8 розпитували хто бив ОСОБА_9 .
Медичної допомоги він ОСОБА_9 не надавав і швидку не викликав, бо не мав мобільного телефону. Хто клав ОСОБА_9 на диван не пригадує, коли прийшла його дружина ОСОБА_10 , то останній вже лежав на дивані, ОСОБА_15 .Бузян викликала міліцію, оскільки він мобільного телефону не мав.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила, що у січні 2016 року, точної дати не пам`ятає, близько 21 год. вона приїхала зі своєю дитиною в гості до будинку її сестри ОСОБА_15 .Бузян, яка жила разом із ОСОБА_11 . На кухні були ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , які випивали. Вона випивала з ними пиво, яке привезла із собою, не бачила, щоб ОСОБА_8 вживав спиртні напої. В ході розмови між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виникла сварка, внаслідок якої вони почали «тягатися один з одним та битися». Вона намагалась їх зупинити, але ОСОБА_8 відштовхнув її в іншу кімнату. ОСОБА_9 при цьому перший кинувся на ОСОБА_8 . В цей час ОСОБА_11 вже спав, й ОСОБА_9 він не бив. Конфлікт, той який вона бачила, відбувався близько 10 хв. Поклавши дитину спати поруч із ОСОБА_11 , вона пішла в іншу кімнату, де допила пиво, а згодом прийшов ОСОБА_8 та ліг поруч.
Прокинувшись зранку, вона вийшла на кухню, побачила ОСОБА_9 , який лежав на спині і хрипів. ОСОБА_8 дьорнув ОСОБА_9 і той перестав хрипіти, потягнув тіло на диван, потім зірвав обої, мив кров. Через кілька годин прийшла ОСОБА_14 , яка викликала поліцію, швидку. Вона не викликала поліцію та швидку, бо була шокована і була випившою.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що її чоловік ОСОБА_11 зловживав спиртними напоями та вчиняв сварки, то в ніч з 10 на 11.01.2016 року вона вдома не ночувала. Коли зранку вона прийшла додому, то побачила, що в будинку були її чоловік ОСОБА_11 та її сестра ОСОБА_16 .Бузян були в стані алкогольного сп`яніння, з ними був ОСОБА_8 , чи був останній у стані алкогольного сп`яніння пояснити не може. Вона побачила, що у кухні на стінах здерті шпалери та відсутній килим на підлозі. Запитавши в чому річ, ОСОБА_11 нічого не відповів, так як був п`яний, сестра ОСОБА_16 . ОСОБА_17 пояснила, що її дитина забруднила стіну, бо у неї носом пішла кров, і вони здерли кусок шпалер. Зайшовши до житлової кімнати, вона побачила, що хтось лежить на дивані. Вона сказала ОСОБА_11 , щоб його розбудили, думала, що він п`яний. ОСОБА_8 сказав, що він встане сам, коли проспиться. У ОСОБА_8 було роздряпане обличчя. Вона до нього не підходила і не дивилась на потерпілого, він лежав накритий простирадлом, крові на якому вона не бачила. Згодом вона зрозуміла, що щось не так та почала кричати, щоб ОСОБА_8 розбудив цього чоловіка та відвів додому. Оскільки, ОСОБА_8 нічого не робив, вона вирішила викликати міліцію, їй в цьому ніхто не заперечував. Вона взяла дитину та пішла до знайомої, яка жила поруч. Згодом, вона викликала поліцію із мобільного телефону знайомої, бо її мобільний телефон був розрядженим.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 пояснила, що проживає по сусідству від будинку, в якому живуть ОСОБА_14 і ОСОБА_11 , в січні 2016 року в другій половині дня вона побачила з вікна кімнати свого будинку автомобілі поліції біля будинку за адресою АДРЕСА_2 , дізналась, що сталося, давала свідчення працівникам поліції. Обставини події їй невідомі.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 пояснив, що взимку цього року, точної дати не пам`ятає, він побачив багато поліції біля сусідського будинку АДРЕСА_2 , де проживають його сусіди ОСОБА_20 та ОСОБА_17 . Сказали, що там щось трапилось, що саме він не знає. Зазначив, що в цьому будинку часто влаштовувались гулянки та розпивали спиртні напої.
Допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_21 із метою роз`яснення наданих нею висновків, свої висновки підтвердила, пояснила, що нею здійснювався огляд трупа ОСОБА_9 і фіксація наявних тілесних ушкоджень, відповідно до визначених методик, у первинному висновку №55 від 10.02.2016 року нею зафіксовані виявлені на тілі потерпілого тілесні ушкодження, які детально описані нею в описовій та резолютивній частині висновку, в іншому висновку від 24.02.2016 року, складеному за наслідками проведеного з участю обвинуваченого ОСОБА_8 та ОСОБА_11 слідчих експериментів, також зазначено, які тілесні ушкодження малися на тілі трупа ОСОБА_9 , з урахуванням показань ОСОБА_8 і ОСОБА_11 про кількість і спосіб нанесених ударів та доданого диску із відеозаписом слідчого експерименту визначено механізм спричинення тілесних ушкоджень. Категорично заперечила твердження обвинуваченого ОСОБА_8 про можливість виникнення травми черепа трупа ОСОБА_9 внаслідок його падіння, пояснивши, що тілесні ушкодження виникли від не менше 6 травматичних впливів тупими предметами. Пояснила відмінності утворення та локалізацію тілесних ушкоджень він падіння головою об тупий предмет, як із наданим прискоренням, так і без нього, й детально оцінивши механізм наявних тілесних ушкоджень прийшла до висновку, що вони не характерні для їх спричинення внаслідок падіння. Погодилась, що наявний у потерпілого ОСОБА_9 стан алкогольного сп`яніння впливав на порушення координацію рухів, міг прискорити падіння. Пояснила, що при падіння від удару, людина, зазвичай, падає із запрокинутою назад головою, в іншому випадку голова людини інтуїтивно притискається до грудей. Додала, що, згідно відеозапису слідчого експерименту, ОСОБА_8 і ОСОБА_9 знаходилися обличчям один до одного, й ОСОБА_8 показував, як наносив прямий удар в голову потерпілого, й в такому випадку потерпілий мав би впасти головою назад, а не боком, що спростовує отримання тяжкого тілесного ушкодження від падіння.
В судовому засіданні дослідженні матеріали кримінального провадження, а саме:
- протокол огляду місця події від 11.01.2016 року та ілюстративна таблиці до протоколу огляду місця події від 11.01.2016 року, відповідно до яких було здійснено огляд будинку по АДРЕСА_2 , в ході якого було виявлено в кімнаті з права від входу ліжко, на якому було виявлено труп ОСОБА_9 . Труп знаходився в положенні лежачі на спині, ноги видовжені вздовж тіла, руки опущені на ліжко та видовжені до ніг. На трупі наявне взуття та в ногах лежало покривало, на якому були наявні сліди РБК. ОСОБА_9 був одягнений в одежу, на якій були наявні плями РБК, схожі на кров. На тілі трупа було виявлено трупні пятна, на правій та лівій частині голови наявні гематоми, на губах наявні садна, на обличчі під очима наявні синці. Під час огляду виявлено та вилучено блакитне покривало з слідами РБК, коврик з слідами РБК, білий поліпропіленовий мішок зі слідами РБК, 5 слідів пальців рук (а.с. 104-112);
- протокол огляду місця події від 16.01.2016 року та фототаблиця до протоколу ОМП від 16.01.2016 року, відповідно до якого місцем огляду є приміщення слідчого відділення Новоукраїнського ВП, що розташоване за адресою м. Новоукраїнка вул. В.Демченка, 7 а саме: кабінет № 8. У вказаному приміщенні знаходилась ОСОБА_22 та в ході огляду вилучено чоловічу кофту та чоловічу білизну (труси) з плямами речовини бурого кольору, які упаковані до поліетиленового пакету та скріплені биркою з підписами понятих (а.с. 114-116).
- висновок судово-медичної експертизи № 55 від 10.02.2016 року, відповідно до якого:
1. При судово-медичному дослідженні трупа гр. ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: а) закритої черепно-мозкової травми крововиливи обличчя (область чола справа, правої щоки з переходом на область щелепи, лівої щоки з переходом на область щелепи і нижнє віко ока, на рівні лівої носогубної складки з переходом на область щелепи; надпереносиці з переходом на верхнє віко обох очей, спинку носа і бокових поверхні носа з осадненням) садна шкіри; крововиливи в слизову верхньої губи на рівні перехідної складки; крововилив в білу оболонку лівого ока; поверхнева рана верхнього віка лівого ока; закритий багатоуламковий перелом кісток носа; крововилив в м`які тканини тім`яно-потиличної області голови; крововилив під тверду мозкову оболонку над правою півкулею головного мозку об`ємом 250 мл, крововилив під м`яку мозкову оболонку двох півкуль головного мозку; б) крововиливи (2) по внутрішній поверхні лівої кісті; в) закритої тупої травми грудної клітки 7 ребра зліва по лопатковій лінії з крововиливом в міжреберні м`язи, без пошкоджень пристінкової плеври.
2. Тілесні пошкодження в області голови утворились від не менше 6-ти травматичних контактів, нанесених з достатньою силою, тупими предметами, індивідуальні особливості яких в ушкодженнях не відобразились і могли бути спричинені через короткий проміжок часу. Тілесне ушкодження у вигляді закритої тупої травми грудної клітки з переломом 7-го ребра утворилось від 1-го травматичного впливу тупого предмету, індивідуальні особливості якого в пошкодженні не відобразились. Тілесні ушкодження у вигляді кровотечі лівої кістки виникло від не менше 2-х травматичних впливів тупими предметами, індивідуальні якості яких в ушкодженнях не відобразилися.
3. Враховуючи характер тілесних ушкоджень, описаних в п.1.а і в п.1.в, а саме рівень локалізації корочок над синцями, колір кровотеч і крововиливів, а також враховуючи дані судово-гістологічного дослідження, можна говорити про те, що від моменту утворення тілесних ушкоджень до настання смерті пройшло близько 12 годин. Тілесні ушкодження, описані в п.1.б враховуючи колір крововиливів, утворились за 5-7 днів до настання смерті.
4. Тілесні ушкодження, описані в п. 1.а. мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як загрозу для життя в момент виникнення (згідно Правил судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень п.2.1.3.г, наказу Міністерства охорони здоров`я від 17.01.1995 року №6). Тілесні ушкодження описані в п.1.б. мають ознаки легких тілесних ушкоджень, які причинно наслідкового зв`язку з настанням смерті не мають. Тілесні ушкодження, описані в п.1.в. мають ознаки середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, які причинно наслідкового зв`язку з настанням смерті не мають.
5. Причиною смерті гр. ОСОБА_9 є закрита черепно-мозкова травма з крововиливом під тверду і м`які мозкові оболонки, про що свідчать дані судово-медичного дослідження трупа і дані судово-гістологічного дослідження.
6. При судово-токсилогічному дослідженні в крові від трупа ОСОБА_9 виявлений етиловий алкоголь у кількості 1,53 г/дм3, що стосовно живих осіб може відповідати середній мірі алкогольного сп`яніння. Наявність в субдуральній гематомі етилового алкоголю у кількості 2,24 г/дм, свідчить про те, що на момент травми потерпілий знаходився в середньому ступені алкогольного сп`яніння.
7. Враховуючи причину смерті, трупні явища (трупні плями при натисканні пальцем блідніють і відновлюють своє забарвлення через 30 хв., тобто знаходилися в 2-ій фазі стаза, температура тіла трупа в прямій кишці 2 градуса Ц), можна говорити про те, що від моменту настання смерті до дослідження трупа орієнтовно пройшло 1-2 доби. При цьому, можливе відхилення вказаного часу оскільки на трупні явища впливають багато чинників (температура довкілля, стан згортаючої системи крові, угодованість людини і інші), сукупність яких не піддається об`єктивному в його математичному вираженні.
8. Тілесних ушкоджень в області верхніх кінцівок, які могли б утворитися в результаті боротьби або самооборони, що відповідають терміну виникнення черепномозкової травми на трупі не виявлено.
9. Положення потерпілого і нападаючого у момент спричинення тілесних ушкоджень могло бути найрізноманітнішим і взаємозмінюватись в процесі нанесення ушкоджень.
10. Різнобічна локалізація тілесних ушкоджень унеможливлює їх виникнення в результаті падіння з положення стоячи на переважаючу тверду поверхню, частини виступаючих тупих предметів, що і гострих предметів, падіння з висоти.
11. Локалізація тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_9 доступна для спричинення власною рукою, проте нехарактерна для цього виду травм.
12. Судово-медичних даних, що дозволяє судити чи мала місце втрата свідомості у потерпілого (у клінічному перебігу черепномозкової травми може мати місце як втрата свідомості, так і світлий проміжок часу) не має, тому говорити про можливість здійснення потерпілим активних дій після спричинення тілесних ушкоджень, не представляється можливим (а.с.123-128);
- висновок експерта №151 від 15.01.2016 року, відповідно до якого в крові та в гематомі від трупа ОСОБА_9 , 1973 року народження, виявлений етиловий спирт в кількості: в крові 1,53 г/дм3, в гематомі 2,24 г/дм3 та не виявлено метиловий, ізопропіловий, пропіловий, ізобутиловий, бутиловий, ізоаміловий спирти (а.с. 129).
- висновок судово-медичної експертизи №№ 76,77 від 25.01.2016 року, відповідно до якого під час огляду трупа ОСОБА_23 було виявлено субдуральний, субарахноїдальний крововилив. Крововилив в м`які тканини шиї та голови. Пошкодження прижиттєві, давністю біля 12 годин (а.с. 130-131).
- висновок судово-медичної експертизи з таблицею № 54 від 15.01.2016 року, відповідно до якого кров ОСОБА_9 належить до групи А? за ізосерологічною системою АВ0 (а.с. 133-134).
- висновок судово-медичної експертизи з таблицею № 66 від 15.01.2016 року, відповідно до якого кров ОСОБА_8 належить до групи А? за ізосерологічною системою АВ0. (а.с. 136-137).
- висновок судово-медичної експертизи з таблицею № 69 від 28.01.2016 року, відповідно до якого кров потерпілого ОСОБА_9 належить до групи А? за ізосерологічною системою АВ0. Кров підозрюваного ОСОБА_8 належить до групи А? за ізосерологічною системою АВ0. На поліпропіленовому мішку з місця події знайдена кров людини (об`єкт 1). При визначенні групової належності крові в об`єкті 1 встановлено лише антиген А, що передбачає групу крові А?. Таким чином, кров в об`єкті 1 може належати потерпілому ОСОБА_9 , або (та) підозрюваному ОСОБА_8 (а.с. 139-141).
- висновок судово-медичної експертизи з таблицею № 68 від 28.01.2016 року, відповідно до якого кров потерпілого ОСОБА_9 належить до групи А? за ізосерологічною системою АВ0. Кров підозрюваного ОСОБА_8 належить до групи А? за ізосерологічною системою АВ0. На підодіяльнику (за постановою - покривало) з місця події знайдена кров людини (об`єкти 1-6). При визначенні групової належності крові в цих слідах в об`єктах 1,3 і 4 встановлена група А?, в об`єкті 5 встановлено лише антиген А, що також передбачає групу крові А? Таким чином, кров в об`єктах 1,3,4 і 5 на підодіяльнику може належати потерпілому ОСОБА_9 , або (та) підозрюваному ОСОБА_8 . В об`єктах 2 і 6 групова належність крові не визначена в зв`язку з неусувним впливом предметоносія на діагностичну сироватку та неспецифічною аглютинацією тест еритроцитів (а.с. 143-145).
- висновок судово-медичної експертизи з таблицею №67 від 28.01.2016 року, відповідно до якого кров потерпілого ОСОБА_9 належить до групи А? за ізосерологічною системою АВ0. Кров підозрюваного ОСОБА_8 належить до групи А? за ізосерологічною системою АВ0. На килимовій доріжці (килим за постановою) з місця події знайдена кров людини (об`єкти 1-5). При визначенні групової належності крові в цих слідах в об`єктах 3 і 4 встановлена група А?, в об`єктах 1 і 5 встановлено лише антиген А, що також передбачає групу крові А? Таким чином, кров в об`єктах 1,3,4 і 5 на килимовій доріжці може належати потерпілому ОСОБА_9 , або (та) підозрюваному ОСОБА_8 . В об`єкті 2 групова належність крові не визначена в зв`язку з неусувним впливом предмето-носія на діагностичну сироватку та неспецифічною аглютинацією тест еритроцитів (а.с. 147-149).
- висновок судово-психіатрічної експертизи №24 від 22.01.16 року, відповідно до якого ОСОБА_8 в момент скоєння правопорушення не страждав і в даний час психічним захворюванням не страждає, не знаходився в тимчасовому хворобливому стані. Міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. Підпадає під дію ст.19 ч.1 КК України. У відношенні інкримінуємого правопорушення ОСОБА_8 , слід вважати осудним. Застосування заходів медичного характеру не потребує (а.с. 152-153);
- висновок спеціальної медичної комісії від 22.01.2016 року, відповідно до якого ОСОБА_24 страждає психічно поведінковими розладами внаслідок вживання алкоголю, зловживання зі шкідливими наслідками, лікування не потребує. Потребує профнагляду нарколога по місцю проживання (а.с. 155).
- висновок судової трасологічної експертизи з фототаблицями № 40 від 08.02.2016 року, відповідно до якого з п`яти слідів рук, які відкопійовані на чотирьох відрізках прозорої липкої стрічки, виявлені та вилучені в ході ОМП від 11.01.2016 в будинку АДРЕСА_2 , лише слід пальця руки розміром 20x12мм на прозорій стрічці розміром 50x46 мм, слід пальця руки розміром 14x12 мм на прозорій стрічці розміром 46x44 мм та слід пальця руки розміром 19x12 мм на прозорій стрічці розміром 46x45 мм, придатні для ідентифікації по ним особи /осіб/, що їх залишила. Слід пальця руки розміром 19x8 мм на прозорій стрічці розміром 50х46 мм та слід пальця руки розміром 17x15 мм на прозорій стрічці розміром 46х42мм, для ідентифікації особи непридатні. Придатні для ідентифікації сліди рук залишені: слід пальця руки розміром 20x12 мм на прозорій стрічці розміром 50х46 мм вказівним пальцем правої руки ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2 ; слід пальця руки розміром 14x12мм на прозорій стрічці розміром 46х44mm - великим пальцем правої руки ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 ; слід пальця руки розміром 19х12мм на прозорій стрічці розміром 46х45мм середнім пальцем правої руки ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 158-164).
- висновок судово-медичної експертизи №55 від 24.02.2016 року, відповідно до якого на основі висновку судово-медичної експертизи трупа № 55 від 10.02.2016 року, стенографії та диска з відеозаписом до протоколу слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_25 від 18.02.2016 року, стенографії та диска з відеозаписом до протоколу слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_11 від 17.02.2016 року, експертом вказано, що:
1. При судово-медичному дослідженні трупа гр. ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: а) закритої черепно мозкової травми крововиливи обличчя (область чола справа, правої щоки з переходом на область щелепи, лівої щоки з переходом на область щелепи і нижнє віко ока, на рівні лівої носогубної складки з переходом на область щелепи; надпереносиці з переходом на верхнє віко обох очей, спинку носа і бокових поверхні носа з осадненням;) садна шкіри; крововиливи в слизову верхньої губи на рівні перехідної складки; крововилив в білу оболонку лівого ока; поверхнева рана верхнього віка лівого ока; закритий багатоуламковий перелом кісток носа; крововилив в м`які тканини тім`яно-потиличної області голови; крововилив під тверду мозкову оболонку над правою пікулею головного мозку обємом 250 мл, крововилив під м`яку мозкову оболонку двох півкуль головного мозку. б) кровоподтьоки (2) по внутрішній поверхні лівої кісті. в) закритої тупої травми грудної клітки 7 ребра зліва по лапатковій лінії з крововиливом в міжреберні м`язи, без пошкоджень пристінкової плеври. Тілесні ушкодження у вигляді синців, кровопідтьоков, ран, крововиливів і переломів являються результатом нанесенням травматичної сили.
2,3,4. Тілесні ушкодження виявлені при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_9 утворились від локалізації травматичних дій тупими предметами. Різностороння локалізація тілесних пошкоджень області голови, а також характер черепно-мозкової травми при якій відсутні протиударні пошкодження, у вигляді зон пошкоджень рідини головного мозку, виключає можливість утворення черепно-мозкової травми в результаті падіння з положення сточи на переважаючу тверду поверхню, як з допоміжним пришвидшенням, так і без нього.
5. Тілесні пошкодження, виявленні на тілі ОСОБА_9 могли утворитись при умовах на які вказує свідок ОСОБА_11 в протоколі слідчого експерименту і при перегляді диска з відеозаписом, і не могли утворитись при умовах, на які вказує ОСОБА_8 в протоколі слідчого експерименту і при перегляді диску з відеозаписом (а.с. 171- 174);
- висновок судово-медичної експертизи №46 від 12.01.2016 року, відповідно до якого у ОСОБА_8 наявні тілесні ушкодження у вигляді: ссаден в між лопатковій області, поясничній області, правої носо-губної складки, на підборідді зліва, рані на лбу справа. Дані тілесні ушкодження виникли від дії тупих предметів (предмета), в результаті не менше 5-ти травматичних дій, можуть відповідати вказаному строку і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Пошкоджень, характерних для боротьби та самооборони, а також падіння з висоти власного зросту, не виявлено. Локалізація пошкоджень доступна для завдання їх власною рукою (а.с.207);
- протокол проведення слідчого експерименту від 17.02.2016 року та диск з відеозаписом до нього, який було переглянуто в судовому засіданні, відповідно до якого свідок ОСОБА_26 вказує про обставини нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 (а.с.178-181);
- протокол проведення слідчого експерименту від 18.02.2016 року та диск з відеозаписом до нього, який було переглянуто в судовому засіданні, відповідно до якого ОСОБА_8 вказує на факти заподіяння ним тілесних ушкоджень ОСОБА_9 (а.с.182-185);
Дослідивши у судовому засіданні та оцінивши всі обставини кримінального правопорушення в їх сукупності, суд приходить до таких висновків.
Досліджені в ході розгляду справи письмові матеріали кримінального провадження, суд вважає належними та допустимими доказами, у своїй сукупності та взаємозв`язку узгодженими, достовірними та достатніми для визнання, поза розумним сумнівом, вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину, та не приймає до уваги посилання обвинуваченого щодо неправомірних дій працівників поліції під час затримання та досудового розслідування, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про ці твердження стороною захисту в ході розгляду справи суду надано не було, а навпаки, спростовано постановою старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Кіровоградської області про закриття кримінального провадження від 31.05.2016 року, яка ніким не оскаржувалась.
Вирішуючи питання кваліфікації дій обвинуваченого, суд виходить із наступного.
Згідно Постанови ПВСУ №2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», «у випадках, коли особа, яка позбавила потерпілого життя чи заподіяла йому тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своїх дій чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення (злочинна самовпевненість), або ж не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була й могла їх передбачити (злочинна недбалість), її дії слід розглядати як убивство через необережність чи заподіяння необережного тяжкого або середньої тяжкості тілесною ушкодження і кваліфікувати відповідно за ст.119 чи ст.128 КК.
«Не можна, зокрема, розглядати як умисне вбивство випадки, коли смерть потерпілого настала від ушкодження, одержаного при падінні від поштовху чи удару, якщо винний не бажав або свідомо не припускав настання таких наслідків. Такі дії, залежно від змісту суб`єктивної сторони злочину, можуть кваліфікуватись як убивство через необережність чи як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого» (п.26).
«Суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки» (п.22).
«Суб`єктивна сторона вбивства або заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, відповідальність за які передбачено статтями 116 і 123 КК, характеризується не лише умислом, а й таким емоційним станом винного, який значною мірою знижував його здатність усвідомлювати свої дії або керувати ними. Необхідною умовою кваліфікації дій винного за зазначеними статтями є сильне душевне хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства, систематичного знущання чи тяжкої образи з боку потерпілого. Насильство може бути як фізичним (заподіяння тілесних ушкоджень або побоїв, незаконне позбавлення волі тощо), так і психічним (наприклад, погроза завдати фізичної, моральної чи майнової шкоди). До тяжкої образи слід підносити явно непристойну поведінку потерпілого, що особливо принижує гідність чи ганьбить честь винного або близьких йому осіб» (п.23).
Крім цього, суд враховує правову позицію, викладену судовою палатою у кримінальних справах Верховного Суду України в ухвалі від 03.04.2014 року у справі №5-5кс14, згідно якої «за нормативним визначенням, умисне тяжке тілесне ушкодження (стаття 121 КК) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень та причинним зв`язком між зазначеним діянням та наслідками, а з суб`єктивної сторони умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти тяжку шкоду здоров`ю потерпілого, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання (стаття 24 КК). При визначенні ступеня тяжкості заподіяних тілесних ушкоджень за способом вчинення діяння враховуються локалізація, характер, механізм утворення травм та ушкоджень, які можуть бути визнані тяжкими, в тому числі й небезпечними для життя в момент заподіяння, а зміст і характер інтелектуального та вольового критеріїв вини у зазначених вище злочинах з матеріальним складом обумовлюються усвідомленням особою характеру вчиненого злочинного діяння, передбаченням його негативних наслідків та ставленням до цих наслідків».
Також суд враховує правову позицію, викладену судовою палатою у кримінальних справа Верховного Суду України в ухвалі від 28 травня 2015 р. у справі № 5-25кс15, згідно якої «діючи з такою силою, засуджений достеменно усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій і передбачав, що внаслідок такої його поведінки буде заподіяно шкоду здоров`ю потерпілого. Водночас, цілеспрямовано наносячи удар у щелепу, при цьому він не конкретизував у своїй свідомості, яку ж саме шкоду здоров`ю (тяжкість тілесних ушкоджень) буде фактично заподіяно ним потерпілому. Тобто в цьому випадку він діяв із невизначеним (неконкретизованим) умислом, за якого особа хоча і бажає спричинити або свідомо припускає спричинення шкоди здоров`ю потерпілого, але при цьому не конкретизує точними межами у своїй свідомості тяжкість цієї шкоди. У таких випадках особа має відповідати за той результат (шкоду), який фактично було заподіяно, - умисне заподіяння тяжких ушкоджень. Що стосується смерті потерпілого, то в її настанні присутня лише необережна форма вини, бо хоча він і не бажав цього настання і навіть свідомо не допускав його, але повинен був і міг передбачити, що внаслідок його злочинних дій може настати й такий наслідок, як смерть потерпілого».
Згідно наведених роз`яснень ВСУ, визначальним для розмежування злочинів за ч.2 ст.121 і ч.1 ст.119 КК України є з`ясування суб`єктивної сторони, тобто спрямованості умислу винного.
Суб`єктивна сторона у даному випадку визначається із врахуванням обстановки вчинення злочину, кількості, характеру, локалізації та механізму спричинення тяжких тілесних ушкоджень, ставлення винного до вчиненого, його пострикримінальна поведінка, тобто дії, які останній вчиняв із метою відвернення наслідків своїх протиправних дій.
Заперечення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 та їх основні доводи полягають у невизнанні висновків судово-медичних експертиз, в яких зазначено про неможливість спричинення тяжкого тілесного ушкодження у потерпілого внаслідок падіння останнього та удару головою об поріг кімнати, а також у твердженні про відсутність у ОСОБА_8 умислу на заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке заподіяло смерть потерпілого. Також обвинувачений виправдовує свою поведінку тим, що наносив удари потерпілому не внаслідок умислу, а внаслідок сильного душевного хвилювання, яке виникло у нього внаслідок тяжких образ в його сторону з боку ОСОБА_9 , а також зважаючи на необхідність захисту від нападу останнього, оскільки той перший розпочав бійку.
Аналізуючи вищенаведені доводи сторони захисту та оцінюючи їх у сукупності із представленими доказами обвинувачення, суд виходить із наступного.
Із метою усунення сумнівів щодо наданих висновків судово-медичних експертиз про характер і механізм утворення тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_9 та перевірки доводів обвинуваченого, судом було допитано в судовому засіданні у режимі відеоконференції експерта ОСОБА_21 , яка надала чіткі та логічні роз`яснення наданих нею висновків, у зв`язку з чим суд приходить до переконання, що судово-медичні дослідження були повними та об`єктивними, і такими, що проведені у відповідності до вимог закону та відповідних інструкцій.
Зокрема, згідно висновку судово-медичної експертизи №55 від 10.02.2016 року, при судово-медичному дослідженні трупа гр. ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді - закритої черепно мозкової травми крововиливи обличчя (область чола справа, правої щоки з переходом на область щелепи, лівої щоки з переходом на область щелепи і нижнє віко ока, на рівні лівої носогубної складки з переходом на область щелепи; надпереносиці з переходом на верхнє віко обох очей, спинку носа і бокових поверхні носа з осадненням) садна шкіри; крововиливи в слизову верхньої губи на рівні перехідної складки; крововилив в білу оболонку лівого ока; поверхнева рана верхнього віка лівого ока; закритий багатоуламковий перелом кісток носа; крововилив в м`які тканини тім`яно-потиличної області голови; крововилив під тверду мозкову оболонку над правою півкулею головного мозку об`ємом 250 мл, крововилив під м`яку мозкову оболонку двох півкуль головного мозку.
Дані тілесні пошкодження в області голови утворились від не менше 6-ти травматичних контактів, нанесених з достатньою силою, тупими предметами, індивідуальні особливості яких в ушкодженнях не відобразились і могли бути спричинені через короткий проміжок часу.
Враховуючи характер зазначених тілесних ушкоджень, а також враховуючи дані судово-гістологічну дослідження, експерт прийшла до висновку про те, що від моменту утворення цих тілесних ушкоджень до настання смерті пройшло близько 12 годин, й вони мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент виникнення, й причиною смерті ОСОБА_9 стала закрита черепно-мозкова травма з крововиливом під тверду і м`які мозкові оболонки, про що свідчать дані судово-медичного дослідження трупа і дані судово-гістологічного дослідження.
Тілесні ушкодження виявлені при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_9 утворились від локалізації травматичних дій тупими предметами. Різностороння локалізація тілесних ушкоджень області голови, а також характер черепно-мозкової травми, при якій відсутні протиударні ушкодження, у вигляді зон пошкоджень рідини головного мозку, виключає можливість утворення черепно-мозкової травми в результаті падіння з положення сточи на переважаючу тверду поверхню, як з допоміжним пришвидшенням, так і без нього. Тілесні ушкодження, виявленні на тілі ОСОБА_9 могли утворитись при умовах на які вказує свідок ОСОБА_11 в протоколі слідчого експерименту і при перегляді диска з відеозаписом, і не могли утворитись при умовах, на які вказує ОСОБА_8 в протоколі слідчого експерименту і при перегляді диску з відеозаписом.
Як пояснила експерт ОСОБА_21 , детально дослідивши наявні у потерпілого тяжкі тілесні ушкодження, враховуючи їх характер і локалізацію, із врахуванням проведених слідчих експериментів із ОСОБА_8 і ОСОБА_11 , нею встановлено механізм спричинення цих тілесних ушкоджень, у зв`язку з чим експерт категорично заперечила твердження обвинуваченого ОСОБА_8 про можливість виникнення травми черепа трупа ОСОБА_9 внаслідок його падіння, пояснивши, що тілесні ушкодження виникли від не менше 6 травматичних впливів тупими предметами. Пояснила відмінності утворення та локалізацію тілесних ушкоджень він падіння головою об тупий предмет, як із наданим прискоренням, так і без нього, й детально оцінивши механізм наявних тілесних ушкоджень прийшла до висновку, що вони не характерні для їх спричинення внаслідок падіння. Погодилась, що наявний у потерпілого ОСОБА_9 стан алкогольного сп`яніння впливав на порушення координацію рухів, міг прискорити падіння. Пояснила, що при падіння від удару, людина, зазвичай, падає із запрокинутою назад головою, в іншому випадку голова людини інтуїтивно притискається до грудей. Додала, що, згідно відеозапису слідчого експерименту, ОСОБА_8 і ОСОБА_9 знаходилися обличчям один до одного, й ОСОБА_8 показував, як наносив прямий удар в голову потерпілого, й в такому випадку потерпілий мав би впасти головою назад, а не боком, що спростовує отримання тяжкого тілесного ушкодження від падіння.
У зв`язку із наведеним, у суду відсутні підстави вважати надані експертом висновки неповними чи необ`єктивними, і погоджується із тим, що експерт правильно встановила кількість, характер, локалізацію і механізм спричинення тяжких тілесних ушкоджень, які стали безпосередньою причиною смерті потерпілого, також суд погоджується із твердженнями експерта про неможливість утворення тяжких тілесних ушкоджень закритої черепно-мозкової травми за обставин, на які вказує обвинувачений, тобто внаслідок падіння головою назад.
Висновок експерта наданий за результатами проведного слідчого експерименту із основним свідком події ОСОБА_11 , є логічним та узгодженим, і суд, поза розумним сумнівом, погоджується з його достовірністю, стороною захисту на надано будь-яких вагомих контраргументів на його спростування, у зв`язку з чим даний висновок експерта №55 кладеться судом в основу обвинувачення, як вагомий доказ механізму спричинення тяжкого тілесного ушкодження.
За таких обставин суд критично ставиться до пояснень обвинуваченого щодо недостовірності висновків судово-медичних експертиз, й розцінює їх як тактику захисту із наміром останнього уникнути відповідальності за скоєний злочин.
Крім цього, суд звертає увагу на те, що сторона захисту під час досудового розслідування практично не оспорювала наявні висновки, не вимагала проведення інших додаткових судово-медичних досліджень на предмет визначення механізму утворення тяжких тілесних ушкоджень, також і під час судового провадження ні обвинувачений ОСОБА_8 , ні його захисник, таких клопотань не заявили, клопотання захисника про проведення додаткової судмедекспертизи задоволено 22.02.2016 року, й висновок за рездтатати цього дослідження не оскаржував ся, у зв`язку з чим заперечення обвинуваченого судом розцінюються як безпідставні та голослівні.
Доводи обвинувачення щодо відсутності умислу на нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, в результаті яких він помер, судом також відкидаються, у зв`язку із наступним.
Аналізуючи обстановку, за якої відбувався злочин, суд виходить із показань обвинуваченого ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_11 , які пояснювали, що потерпілий ОСОБА_9 був у стані сильного алкогольного сп`яніння, між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 виник конфлікт, під час якого останній, на грунті раптово виниклих неприязних стосунків, почав наносити ОСОБА_9 удари руками та ногами в різні частини тіла, в т.ч. й в голову.
При цьому, жоден із прямих свідків не вказував, що потерпілий наніс тяжку образу обвинуваченому чи застосував до нього незаконне насильство, навіть, сам обвинувачений не уточнив, яку саме тяжку образу наніс йому потерпілий, зазначаючи лише про те, що ОСОБА_9 висловлювався в його адресу нецензурними словами та розпочав його бити. Свідок ОСОБА_12 пояснила суду, що в ході розмови між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виникла сварка, внаслідок якої вони почали «тягатися один з одним та битися».
Тобто у даному випадку мало місце не протиправне насильство з боку потерпілого ОСОБА_9 , а побутова сварка, внаслідок взаємних образ, що унеможливлює виникнення у ОСОБА_8 сильного душевного хвилювання.
У цьому випадку, суд відкидає твердження обвинуваченого про його сильне душевне хвилювання внаслідок тяжкої образи чи незаконного насильства, оскільки наявність тяжкої образи не підтверджена будь-якими переконливими доказами, крім слів ОСОБА_8 , які суд сприймає як бажання виправдати свою протиправну поведінку та добитися покарання за більш м`якою статтею КК України.
Вирішуючи питання щодо наявності в діях обвинуваченого підстав для необхідної оборони, суд з`ясовує небезпечність посягання та обстановку захисту.
Як стверджує обвинувачений, він був цілком тверезий, а потерпілий був у сильному стані сп`яніння, яка, зазвичай, викликає порушення орієнтації та координації рухів, а тому ОСОБА_8 не міг не усвідомлювати свою перевагу над ним, також небезпечність посягання зі сторони особи, фізично ослабленої під дією алкоголю, не озброєною будь-якими предметами, також є невірогідною.
Обстановка злочину, під час якої потерпілий був у стані алкогольного сп`яніння, є більш сприятливою для обвинуваченого, а тому твердження останнього про те, що він захищався від нападу ОСОБА_9 , і з цією метою наніс йому кілька ударів для самозахисту, є невірогідною, оскільки не було жодних підстав наносити останньому великої кількості ударів у голову, а також ударів по тілу після падіння останнього на підлогу, розуміючи, що потерпілий перебуває у стані сильного алкогольного сп`яніння та не спроможний продовжувати надалі свої агресивні дії.
Твердження обвинуваченого про небажання заподіювати тяжкі тілесні ушкодження спростовуються кількістю, характером і локалізацією виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень, а саме, згідно висновку СМЕ №55 тілесні ушкодження в області голови утворились від не менше 6-ти травматичних контактів, нанесених з достатньою силою, тупими предметами, індивідуальні особливості яких в ушкодженнях не відобразились і могли бути причиною через короткий проміжок часу.
Така кількість і спрямованість ударів, нанесених у життєво важливу частину тіла потерпілого голову, переконує суд у наявності невизначеного (неконкретизованого) умислу обвинуваченого на нанесення тілесних ушкоджень, в т.ч. й на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, оскільки останній, будучи при здоровому глузді і тверезим, з власних слів, розумів або повинен був розуміти наслідки своїх протиправних дій, наносячи велику кількість ударів у голову потерпілого протягом короткого проміжку часу, діяв усвідомлено та цілеспрямовано, Після падіння потерпілого на підлогу, обвинувачений продовжував наносити йому удари, із показань свідка ОСОБА_11 , що також свідчить про спрямованість умислу саме на заподіяння тілесних ушкоджень, а тому ОСОБА_8 повинен відповідати за фактично спричинені його протиправними діями наслідки тяжкі тілесні ушкодження, які спричинили смерть потерпілого.
Локалізація і характер заподіяних тяжких тілесних ушкоджень призвели до закритої черепно-мозкової травми потерпілого, яка викликала смерть останнього, що повністю охоплюється об`єктивною стороною ч.2 ст.121 КК України.
Також суд аналізує посткримінальну поведінку обвинуваченого, який після нанесення потерпілому значної кількості ударів, бачучи, що останній лежить закривавлений на підлозі, не намагався надати йому будь-яку допомогу, залишивши його безпорадного наодинці, не поцікавившись його станом і необхідністю медичної допомоги, байдуже пішов відпочивати. Наступного ранку, вже зрозумівши, що потерпіий помер, обвинувачений не вжив заходів для повідомлення про скоєне правоохоронні органи, що, на думку суду, свідчить про бажання останнього в подальшому приховати вчинений ним злочин, чому перешкодила свідок ОСОБА_13 , яка й викликала працівників поліції.
Таким чином, за встановлених судом фактичних обставин, дії ОСОБА_8 відносно ОСОБА_9 носили активний характер, були протиправними, між цими діями і їх наслідками існував прямий причинний зв`язок, а самі наслідки у виді тяжких тілесних ушкоджень були спричинені потерпілому не в результаті його падіння й удару головою об тверду поверхню, а в той момент, коли винний, докладаючи певних зусиль, завдав потерпілому кілька (не менше шести) ударів кулаками рук у ділянку голови. Надмірна сила ударів, їх раптовість та акцентованість у ділянку голови потерпілого свідчили про те, що ОСОБА_8 об`єктивно усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав можливість настання наслідків у виді спричинення будь-якої за тяжкістю шкоди здоров`ю потерпілого, хоча й не конкретизував у своїй свідомості, якою саме буде така шкода. Тобто він діяв з неконкретизованим (невизначеним) умислом, за яким, незалежно від того, чи є такий умисел прямим або непрямим, настає відповідальність за фактично спричинену шкоду, у даному випадку - за умисне заподіяння ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень.
У таких випадках, винна особа має відповідати за той результат (шкоду), який фактично було заподіяно, - умисне заподіяння тяжких ушкоджень, а що стосується смерті потерпілого, то в її настанні присутня необережна форма вини, бо хоча винний і не бажав цього настання і, навіть, свідомо не допускав його, але повинен був і міг передбачити, що внаслідок його злочинних дій може настати й такий наслідок, як смерть потерпілого.
Отже, у цьому випадку має місце вчинення обвинуваченим злочину із так званими похідними наслідками (з кваліфікуючими наслідками), суб`єктивна сторона якого полягає у змішаній формі вини, коли умисно спричинений особою так званий прямий (безпосередній) наслідок (тяжкі тілесні ушкодження) тягне за собою ще один - опосередкований (похідний) наслідок (смерть потерпілого), психічне ставлення до якого з боку винного полягає лише в необережній формі вини - злочинній недбалості.
Аналізуючи наведені вище обставини, суд приходить до висновку про наявність в обвинуваченого умислу на заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, а його ставлення до настання смерті проявляється в необережності.
Таким чином, аналізуючи та оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, суд вважає, що в судовому засіданні повністю доведено та підтверджено винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.
Суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, - у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого та кваліфікує такі дії ОСОБА_8 за ч.2 ст.121 КК України.
Доводи захисника адвоката ОСОБА_7 про неправомірні дії слідчого під час досудового розслідування не можуть бути взяті до уваги, оскільки під час досудового розслідування, а також під час попереднього судового засідання та всього ходу судового провадження сторона захисту не оскаржувала та не оспорювала дії та рішення слідчого, а твердження про те, що висновок додаткової судмедекспертизи №55 підготовлений за одну ніч, з огляду на те, що постанова про призначення експертизи винесена 22.02.2016 року, а висновок наданий 23.02.2016 року, є припущенням. Судом досліджено форму та зміст висновку, питання щодо ходу дослідження та процедури його проведення ставилися експерту під час його допиту, й будь-яких порушень не виявлено.
Призначаючи вид та міру покарання, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, що відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена, характеризується посередньо, постійного місця роботи немає, працює за домовленістю, зловживає спиртними напоями, має постійне місце проживання, не одружений, малолітніх, неповнолітніх дітей та осіб похилого віку на утриманні не має.
Обставини, що пом`якшують покарання, судом не встановлені.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено, оскільки обвинувачений категорично заперечив вчинення злочину злочину в стані алкогольного сп`яніння, жоден із свідків прямо не заявив про те, що обвинувачений незадовго перед скоєнням злочину вживав спиртні напої, також стан алкогольного сп`яніння не підтверджений відповідним медичним висновком, а тому суд тлумачить цей сумнів на користь обвинуваченого.
Згідно ч.2 ст.416 КПК України, при новому розгляді в суді першої інстанції допускається застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення та посилення покарання тільки за умови, якщо вирок було скасовано за апеляційною скаргою прокурора або потерпілого чи його представника у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання.
У зв`язку із наведеним, суд не вправі під час нового розгляду посилювати покарання, яке призначалось судом першої інстанції під час попереднього розгляду, оскільки вирок був скасований, в т.ч. й за апеляцією обвинуваченого (а.п.126-132 т.2).
Вирішуючи питання про вид та міру покарання, враховуючи тяжкість злочину, вище наведені дані про особу обвинуваченого, обставини, що відсутність обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставин, особу потерпілого, відношення потерпілої до міри покарання, суд прийшов до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.121 КК України, але не у мінімальному розмірі, визначеному санкцією статті. Обставина, що обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, як вважає суд, свідчить про небажання стати на шлях виправлення та стійку направленість протиправної поведінки, і дає підстави вважати про підвищену ступінь небезпеки обвинуваченого для оточуючих.
На думку суду, призначене обвинуваченому покарання, у відповідності до вимог ст.65 КК України є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, підстав для застосування ст.ст. 69,75 КК України до обвинуваченого, суд не вбачає, так як прийшов до твердого переконання, що виправлення і перевиховання ОСОБА_8 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
Потерпілою ОСОБА_6 заявлено цивільний позов до ОСОБА_8 про відшкодування шкоди, а саме: стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в сумі 7411 грн. та моральну шкоду в сумі 100 000 грн.
Вирішуючи цивільний позов потерпілої, суд виходить із наступного.
Згідно із ст.3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Згідно із ч.2 ст.22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала внаслідок вчинення кримінального правопорушення у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речей, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Згідно із ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Згідно із ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.
Відповідно до п.5 Постанови ПВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року, «при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору».
Судом встановлено, що правопорушенням потерпілій було завдано матеріальних збитків на суму 7411 грн., що підтверджується відповідним квитанціями, які містяться в матеріалах провадження, й не заперечуються обвинуваченим (а.с. 28-32 т.1).
Враховуючи викладене, суд вважає, що цивільний позов підлягає повному задоволенню, оскільки ОСОБА_6 визнана потерпілою у кримінальному провадженні в результаті смерті її сина ОСОБА_9 , здійснювала необхідні витрати на його поховання, та розмір матеріальних витрат підтверджується долученими чеками та квитанціями про придбання медикаментів та витрат на поховання, а також потерпіла внаслідок смерті сина понесла моральні страждання, так як внаслідок неправомірних дій обвинуваченого втратила близьку людину, у зв`язку з чим зазнала емоційного потрясіння, в її житті відбулися незворотні негативні зміни, а тому суд погоджується із ступенем її моральних страждань, який оцінений потерпілою в 100 000 грн., і, виходячи із засад справедливості та розумності, зваживши на особу потерпілої, яка не працює, є пенсіонеркою, особу обвинуваченого, який офіційно не працює, на утриманні дітей, інших утриманців немає, не є інвалідом, пенсіонером, є фізично здоровою особою, відношення останнього до скоєного, вважає за необхідне позовні вимоги щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити в повному обсязі.
Відповідно до вимог ст.72 КК України, суд вважає необхідним зарахувати у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення, починаючи з 11.01.2016 року.
Захід забезпечення кримінального провадження, відносно ОСОБА_8 , тримання під вартою, суд вважає за необхідне залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Питання щодо речових доказів вирішити згідно вимог ст.100 КПК України, стягнути з обвинуваченого на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 491,04 грн.
Керуючись ст.ст. 371-374 КПК України,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.
В строк відбуття покарання ОСОБА_8 зарахувати строк попереднього ув`язнення, у відповідності до вимог ч.5 ст.72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з моменту затримання 11 січня 2016 року до дня набуття вироком законної сили включно.
Захід забезпечення кримінального провадження, обраний ОСОБА_8 , - у виді тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу, - залишити без змін.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про відшкодування шкоди, - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в сумі 7411 (сім тисяч чотириста одинадцять) грн. та моральну шкоду в сумі 100 000 (сто тисяч) грн.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави витрати на залучення експерта, в зв`язку із проведенням експертних досліджень, - в сумі 491 (чотириста дев`яносто одна) гривня 04 коп.
Речові докази: підодіяльник зі слідами РБК, коврик зі слідами РБК, поліпропіленовий мішок зі слідами РБК, 5 пальців рук, чоловічу кофту та чоловічі труси, які перебувають на зберіганні в кімнаті речових доказів Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області, із набранням вироком законної сили - знищити.
Зразки крові ОСОБА_8 , відібрані відповідно до протоколу отримання зразків крові ОСОБА_8 для проведення експертизи та направлені до Кіровоградського бюро СМЕ, із набранням вироком законної сили - знищити.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Кіровоградської області шляхом подачі апеляції через Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Головуючий: ОСОБА_1