Ухвала
іменем україни
15 березня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю ОСОБА_5 ,

розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження за касаційними скаргами заступника прокурора Кіровоградської області, потерпілого ОСОБА_6 та його представника, на ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 21 липня 2016 року.

Вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 травня 2016 року,
ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився та мешкає у

АДРЕСА_1 , раніше судимого 29.09.2014 року Комінтернівським районним судом Одеської області на 2 роки позбавлення волі, якого на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік,
засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.

Відповідно до ст. 71, 72 КК України за сукупністю вирків йому остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки

1 місяць.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 21 липня цей вирок в частині призначеного ОСОБА_8 покарання змінено.
Ухвалено вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.
На підставі ч. 2 ст. 71 та ч. 1 ст. 72 КК України, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 29 вересня 2014 року, й остаточно ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення строком на 2 роки 1 місяць.
На підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та покладено на нього обов`язки згідно з пунктами 2 4 ст. 76 КК України.
Згідно з вироком суду ОСОБА_7 26 липня 2015 року о 23:30 год., знаходячись на подвір`ї домоволодіння

АДРЕСА_2 , під час сварки з сусідом ОСОБА_6 умисно, з неприязні, разом з невстановленою слідством особою нанесли потерпілому не менше

8 ударів руками по обличчю і тулубу, а ОСОБА_7 наніс лише один удар. Внаслідок злочинних дій ОСОБА_6 були нанесені легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

У касаційних скаргах прокурор, потерпілий ОСОБА_6 та його представник адвокат ОСОБА_9 (вимоги касаційних скарг є аналогічними) ставлять питання про скасування ухвали апеляційного суду й направлення справи на новий апеляційний розгляд. Стверджують, що судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність (ст. 75 КК України), що призвело до призначення покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого внаслідок мякості. Вважають, що вчинення засудженим нового злочину під час іспитового строку має оцінюватися як порушення умов звільнення від відбування покарання з випробуванням. А тому за таких обставин повторне звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням за сукупністю вироків є неприпустимим.

Від засудженого ОСОБА_7 надійшло заперечення на касаційну скаргу прокурора, в якій він просить залишити ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 21 липня 2016 року без змін.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора на підтримку касаційної скарги прокурора з підстав, викладених у ній, думку засудженого, який заперечував проти задоволення касаційних скарг прокурора, потерпілого та його представника, перевіривши матеріали провадження та викладені у касаційних скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що ці скарги підлягають задоволенню з огляду на таке.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, а також про правильність кваліфікації його дій за частиною 2 ст. 125 КК України в касаційних скаргах не оскаржуються, а тому у касаційному порядку не переглядаються.

Доводи касаційних скарг прокурора, потерпілого та його представникапро неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та призначення ОСОБА_7 покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок мякості є обґрунтованими.

Як убачається з вироку Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 травня 2016 року, засуджений під час встановленого за попереднім вироком іспитового строку вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, а саме умисно спричинив потерпілому ОСОБА_6 легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я,
Згідно роз`яснень пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» звернуто увагу на наступне. Зокрема, частиною 2 статті 75 КК України передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування ст. 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупність вироків на підставі ст. 71 КК України.
У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
Цих вимог апеляційним судом не дотримано. Змінюючи вирок суду першої інстанції та звільняючи засудженого від призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку, колегія суддів апеляційного суду неправильно застосувала закон України про кримінальну відповідальність, пославшись на роз`яснення пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», що є безумовною підставою для скасування ухвали апеляційного суду відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 438 КПК України.
При новому апеляційному розгляді, який необхідно провести відповідно до вимог ст. 439 КПК України, цей суд має ухвалити законне та обґрунтоване рішення з наведенням у ньому відповідних мотивів.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 434, 436 КПК України, п. 6 розділу ХII «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів
ухвалила:

Касаційну скаргу заступника прокурора Кіровоградської області, потерпілого ОСОБА_6 та його представника (адвоката ОСОБА_9 )
задовольнити.
Ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 21 липня 2016 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення

й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3