Справа № 349/23/16-к
Провадження № 1-кс/349/2/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 січня 2016 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

в складі: слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим,

з участю: прокурора ОСОБА_4

в с т а н о в и в:

12 січня 2016 року ОСОБА_3 подав до суду скаргу на постанову старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_5 від 29 грудня 2015 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному 11 листопада 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за №0000009, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.365, ч.1 ст.366 КК України.

В скарзі зазначено, що постанова слідчого є незаконною, оскільки порушує його права та законні інтереси, звужує його процесуальну дієздатність. Слідчим не вчинено жодних дій, спрямованих на перевірку доводів наведених в клопотанні від 29 листопада 2015 року про визнання його потерпілим в кримінальному провадженні №0000009 та жоден з них слідчим не спростований. Крім цього, слідчий не виконав вимоги ухвали слідчого судді від 24 грудня 2015 року , в якій вказано, що під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, не перевірено всіх доказів, які б давали підстави для висновку про відсутність підстав визнання його потерпілим , як це передбачає ст. 55 КПК України.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд скарги за його відсутності, оскільки бере участь у розгляді іншої скарги, яка розглядається Тисменицьким районним судом Івано-Франківської області. Зазначив, що скаргу підтримує з наведених у ній підстав, просив постанову слідчого про відмову у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні №0000009, скасувати.

Слідчий слідчого відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, подав листа, в якому інформував суд, що у зв`язку із слідчими діями у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000312 від 22 жовтня 2014 року не зможе з`явитись в судове засідання. Не заперечував щодо розгляду скарги за його відсутності, що не суперечить вимогам ч.3 ст.306 КПК України.

Прокурор ОСОБА_4 не заперечувала щодо розгляду скарги за відсутності особи, яка подала скаргу та слідчого. Прокурор в судовому засіданні скарги не визнала. Вважає, що під час досудового розслідування не здобуто доказів, які б давали підстави для висновку про заподіяння ОСОБА_3 матеріальної чи моральної шкоди внаслідок проведення дільничним інспектором міліції ОСОБА_6 допиту неповнолітньої ОСОБА_7 . На її думку, постанова слідчого про відмову у визнанні потерпілим є вмотивованою, відповідає вимогам ст. 110 КПК України та прийнята з підстав, зазначених в ч.5 ст.55 КПК України. Просила відмовити у задоволенні скарги.

Заслухавши письмові пояснення особи, якій відмовлено у визнанні потерпілим, з`ясувавши думку прокурора, дослідивши письмові докази, які долучені до скарги, приходжу до висновку, що скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню з наступних підстав.

29 грудня 2015 року старшим слідчим слідчого відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_5 винесено постанову про відмову ОСОБА_3 у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному 11 листопада 2014 року до ЄРДР за №0000009.

З мотивувальної частини постанови вбачається, що на підставі ухвали слідчого судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 29 жовтня 2014 року, ухвали колегії суддів апеляційного суду Івано-Франківської області від 04 лютого 2015 року та рапорту старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_8 за заявами ОСОБА_3 з приводу перевищення службових повноважень та внесення завідомо неправдивих відомостей до протоколу допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_7 від 25 грудня 2012 року старшим дільничним інспектором міліції Рогатинського РВ УМВС України в Івано-Франківській області ОСОБА_6 , були внесені відомості до ЄРДР, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.365, ч.1 ст.366 КК України та розпочато розслідування .

03 грудня 2015 року в слідчий відділ прокуратури Івано-Франківської області поступила заява ОСОБА_3 від 29 листопада 2015 року про визнання його потерпілим у вказаному провадженні. В заяві вказав, що підставою визнання його потерпілим є те, що дільничним інспектором міліції ОСОБА_6 внесено у протокол допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_7 від 25 грудня 2012 року неправдиві відомості, які ображають і дискредитують його, а тому внаслідок таких дій йому завдано моральної шкоди.

04 грудня 2015 року старшим слідчим слідчого відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_5 винесено постанову про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000009.
Ухвалою слідчого судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 24 грудня 2015 року вказану постанову слідчого скасовано. В мотивувальній частині ухвали, слідчий суддя зазначив, що постанова слідчого винесена передчасно, без з`ясування всіх обставин справи, обґрунтування відсутності нанесеної ОСОБА_3 матеріальної та моральної шкоди у вказаному кримінальному провадженні.
В оскаржуваній постанові від 29 грудня 2015 року слідчий вказав, що під час досудового розслідування кримінального провадження не здобуто доказів, які б давали підстави для висновку про заподіяння ОСОБА_3 матеріальної чи моральної шкоди внаслідок проведення дільничним інспектором міліції ОСОБА_6 допиту неповнолітньої ОСОБА_7 .
Вважаю, що постанова слідчого є незаконною та підлягає скасуванню з огляду на наступне.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України ).

Загальними засадами кримінального провадження за ст.7 КПК України є зокрема, - законність.
Згідно ч.1, ч.6 статті 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілим не може бути особа, якій моральна шкода завдана як представнику юридичної особи чи певної частини суспільства. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Таким чином, за загальним правилом, права і обов`язки потерпілого, згідно з ч. 2 вказаної статті, виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Отже, статусу потерпілого особа набуває автоматично, без спеціального процесуального рішення про визнання особи потерпілим в двох випадках: 1) з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення; 2) та з моменту подання заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Однак, частина п`ята ст.55 КПК України допускає можливість відмови у визнанні особи потерпілим. Умовою для цього є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч. 1 ст. 55 КПК України. «Очевидність та достатність» таких підстав є оціночним поняттям, яке визначається в кожному конкретному випадку, виходячи із обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання особи, уповноваженої на визнання потерпілим, і може полягати, зокрема, у такому:
- очевидна відсутність події або складу кримінального правопорушення;
- відсутність шкоди з боку особи, яка подала відповідну заяву;
- очевидна відсутність причинного зв`язку між кримінальним правопорушенням і заподіяною шкодою;
- наявність завданої кримінальним правопорушенням шкоди іншого виду, ніж передбачено ч.1 ст.55 КПК України (наприклад, заподіяння особі моральної шкоди як представнику певної частини суспільства; заподіяння моральної шкоди юридичній особі);
- неможливість визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально- правової характеристики кримінального правопорушення.
Рішення слідчого чи прокурора про відмову у визнанні особи потерпілим оформлюються вмотивованою постановою, яка складається відповідно до правил ст. 110 КПК України.

Згідно п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим.
Відповідно до ч.ч.2-3 ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарги на рішення дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя може винести ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову в задоволенні скарги.Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
На підставі наведеного, вважаю, що з моменту подання ОСОБА_3 заяви про вчинення щодо нього кримінального правопорушення він автоматично набув статусу потерпілого у кримінальному провадженні №0000009, як це передбачає ч.2 ст. 55 КПК України. Крім цього, постанова слідчого ОСОБА_5 від 29 грудня 2015 рокупро відмову у визнанні потерпілим, згідно заяви ОСОБА_3 від 29 листопада 2015 року про визнання його потерпілим не є вмотивованою в частині встановлення слідчим очевидних та достатніх підстав вважати, що вказана заява подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій статті 55 КПК України , як це передбачає ч.5 вказаної статті.

За наведених обставин, досліджених і перевірених у судовому засіданні, постанова слідчого від 29 грудня 2015 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000009 підлягає скасуванню, як незаконна .
Керуючись, ст.ст. 55, 303-307,372,532 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим задовольнити .

Постанову старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_5 від 29 грудня 2015 року про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному 11 листопада 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000009, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.365, ч.1 ст.366 КК України, скасувати.
Ухвала слідчого судді оскарженню в апеляційному порядку не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.
Копію ухвали направити слідчому слідчого відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_5 та особі, якій відмовлено у визнанні потерпілим ОСОБА_3 .
Слідчий суддя: ОСОБА_1