н/п 1-кс/766/6511/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.06.2017 року м. Херсон

Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання слідчого військової прокуратури Херсонського гарнізону ОСОБА_4 , погоджене з прокурором військової прокуратури Херсонського гарнізону ОСОБА_3 , про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зелений Гай Баранівського району Житомирської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за мобілізацією, телефоніста телефонного відділення взводу зв`язку батареї управління та радіолокаційної розвідки зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

в с т а н о в и в :
Слідчий звернувся до суду з клопотанням в якому просив: Надати дозвіл на затримання підозрюваного: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання посилався на те, що в провадженні військової прокуратури Херсонського гарнізону перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000116, внесеного 09 березня 2017 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 19 березня 2014 року, на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 за №30, ОСОБА_5 був призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за призовом під час мобілізації.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 19 березня 2014 року № 71 солдат запасу ОСОБА_5 зарахований до списків вищезазначеної військової частини на військову службу та призначений на посаду - телефоніста телефонного відділення взводу зв`язку батареї управління та радіолокаційної розвідки зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_1 .

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби під час мобілізації, солдат ОСОБА_5 відповідно до вимог ст.ст. 6, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців. Військовослужбовець був зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

В свою чергу, солдат ОСОБА_5 достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин:

Так, 26 вересня 2014 року солдата ОСОБА_5 було направлено на лікування до військового госпіталю м. Миколаїв (військова частина НОМЕР_3 ) терміном до 21 жовтня 2014 року, з діагнозом: гостра компресійно ішалгічна невропатія променевого нерва ліворуч.

Відповідно до ст. 262 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, у день виписки військовослужбовцеві лікувальним закладом видаються відповідні документи і він самостійно направляється у військову частину, з якої прибув.

22 жовтня 2014 року, після виписки з наведеного лікувального закладу, солдат ОСОБА_5 , в порушення ст. 262 вказаного Статуту, не прибув до місця служби, а саме до району відновлення боєздатності зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ). Під час телефонної розмови останнього із заступником командира батареї управління та радіолокаційної розвідки з озброєння капітаном ОСОБА_6 солдат ОСОБА_5 повідомив, що він поїхав додому та повертатися до розташування військової частини не збирається.

В період з 22 жовтня 2014 року по 03 листопада 2016 року ОСОБА_5 перебував за адресою свого проживання ( АДРЕСА_1 ), де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління, за наявності реальної можливості для цього.

03 листопада 2016 року солдат ОСОБА_5 прибув до військової частини польова пошта НОМЕР_1 в супроводі представника ІНФОРМАЦІЯ_3 , вказавши про викладені вище обставини, а також про те, що ухилився від військової служби через невдоволення умовами служби.

Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №260 від 04.11.2016 солдата ОСОБА_5 було звільнено з військової служби у запас за підпунктом «е» пункту 1 частини 8 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з виключенням зі списків особового складу частини.

19 червня 2017 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, 20 червня 2017 року оголошено в розшук.

Органом досудового розслідування 21 червня 2017 року подано до суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного.

Оскільки підозрюваний ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування та суду, існують ризики, передбачені у п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні подане клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Вивчивши матеріали клопотання, заслухавши пояснення прокурора, слідчий суддя вважає клопотання обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 188 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 189 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що:

1) підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду;

2) одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.

Слідчим суддею встановлено, що клопотання не містить належних доказів того, що підозрюваний переховується від органів досудового розслідування. Так, до клопотання не надано доказів вручення підозрюваному жодної повістки на виклик слідчого, а також доказів неявки ОСОБА_5 на виклик за повісткою.

Окрім того, в матеріалах клопотання відсутні свідчення про вручення ОСОБА_5 повідомлення про підозру.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно ч. 3 ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Відповідно до ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Статтею 136 КПК України передбачено, що належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 183,189 КПК України, -

у х в а л и в :
В задоволенні клопотання відмовити за необґрунтованістю.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а підозрюваним в той же строк з моменту отримання її копії.

СуддяОСОБА_1