Провадження по справі 1-кп/521/202/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 листопада 2016 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР 15.06.2013 року за № 0003788, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився у м. Одесі, має середню спеціальну освіту, не працює, одружений, має на утримані двох малолітніх дітей, не судимий в силу ст. 89 КК України, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 ,

-у скоєнні злочинів, передбачених ст.ст. 190 ч. 1, 190 ч. 2 КК України,

У С Т А Н О В И В:
24 квітня 2013 року ОСОБА_4 умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння грошовими коштами шляхом обману, зателефонував ОСОБА_6 з пропозицією працевлаштування на посаду моряка, з необхідністю оплати послуг в сумі 4800 грн., при цьому не маючи таких намірів. ОСОБА_6 , будучи переконаним у сумлінності намірів ОСОБА_4 , перевів йому через термінал «Приват Банк» грошові кошти в сумі 4800 грн., після чого ОСОБА_4 розпорядився ними на свій розсуд, заподіявши потерпілому матеріальний збиток на вказану суму.

На початку травня 2013 року (більш точна дата не встановлена) ОСОБА_4 умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння грошовими коштами шляхом обману, зателефонував ОСОБА_7 з пропозицією працевлаштування на посаду моряка, з необхідністю оплати послуг в сумі 1300 доларів США, що в еквіваленті становило 10387 грн., при цьому не маючи таких намірів. ОСОБА_7 , будучи переконаним у сумлінності намірів ОСОБА_4 , перевів йому через термінал «Приват Банк» грошові кошти в сумі 1300 доларів США, після чого ОСОБА_4 розпорядився ними на свій розсуд, заподіявши потерпілому матеріальний збиток на суму 10387 грн.

На початку травня 2013 року (більш точна дата не встановлена) ОСОБА_4 умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння грошовими коштами шляхом обману, зателефонував ОСОБА_8 з пропозицією працевлаштування на посаду моряка, з необхідністю оплати послуг в сумі 6500 грн., при цьому не маючи таких намірів. ОСОБА_8 , будучи переконаним у сумлінності намірів ОСОБА_4 , перевів йому через термінал «Приват Банк» грошові кошти в сумі 6500 грн., після чого ОСОБА_4 розпорядився ними на свій розсуд, заподіявши потерпілому матеріальний збиток на вказану суму.

На початку травня 2013 року (більш точна дата не встановлена) ОСОБА_4 умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння грошовими коштами шляхом обману, зателефонував ОСОБА_9 з пропозицією працевлаштування на посаду моряка, з необхідністю оплати послуг в сумі 10000 грн., при цьому не маючи таких намірів. ОСОБА_9 , будучи переконаним у сумлінності намірів ОСОБА_4 , перевів йому через термінал «Приват Банк» грошові кошти в сумі 10000 грн., після чого ОСОБА_4 розпорядився ними на свій розсуд, заподіявши потерпілому матеріальний збиток на вказану суму.

Вина ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого злочину підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме показами обвинуваченого.

Так, ОСОБА_4 , повністю визнавши себе винним в інкримінованих злочинах, пояснив суду, що у квітні і травні 2013 року надав потерпілим обіцянку у працевлаштуванні, виступав посередником між ними і працедавцем. За послуги потерпілі перераховували певні оговорені з ймовірним працедавцем суми грошових коштів на картку «Приват Банку». Однак, фактично потерпілі працевлаштовані не були, у зв`язку з чим звернулися до правоохоронних органів. У скоєному розкаюється. Відшкодував потерпілим матеріальну шкоду у розмірі заявлених ними позовних вимог.

Відповідно до ст. 349 КПК України судом не досліджувались інші докази, подані на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні злочину та інших обставин, які ніким не оспорювались.

Оскільки учасники судового провадження вважають, що фактичні обставини справи підтверджуються доказами, що маються в справі та не потребують дослідження в ході судового розгляду справи, суд також визнає їх доказаними, а саме - фактичні обставини щодо дати, часу, місця, способу скоєння злочину, форми умислу.

При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції відсутні, та роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_4 винен у вчиненні злочинів, передбачених:

-ст. 190 ч. 1 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство);

-ст. 190 ч. 2 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Обвинувачений вважається не судимим в силу ст. 89 КК України, має сім`ю, виховує двох малолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , є щире каяття, оскільки він повністю визнав вину та дав правдиві пояснення про обставини скоєння злочину, та повне добровільне відшкодування шкоди потерпілим, що підтверджується їх розписками.

Обставин, обтяжуючих покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує, що вчинені ним злочини відносяться до категорії невеликої і середньої тяжкості, особу винного, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин і вважає необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів обрати покарання у вигляді обмеження волі.

В судовому засіданні обвинуваченим та захисником було заявлене клопотання про звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році».

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту.

Відповідно до п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» звільненню від відбування покарання не пов`язаного з позбавленням волі, підлягають особи, засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, що не позбавлені батьківських прав і на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

Статтею 85 КК України встановлено, що засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань на підставі закону про амністію.

Положеннями ч. 2 ст. 86 КК України встановлено, що законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вчинив умисні злочини невеликої і середньої тяжкості, на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2014 році» мав дитину, якій не виповнилося 18 років, відносно якої не позбавлений батьківських прав. Він не підпадає під категорію осіб, до яких амністія не може бути застосована.

Таким чином, наявні всі передбачені законом підстави для задоволення клопотання ОСОБА_4 і звільнення його від відбування призначеного покарання на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році».

Потерпілими ОСОБА_6 і ОСОБА_7 заявлено цивільні позови про стягнення з обвинуваченого компенсації спричиненого їм злочином матеріальної шкоди в сумі 4800 грн. та 10000 грн. відповідно.

Під час судового розгляду обвинуваченим було відшкодовано потерпілим спричинену злочином шкоду, про що ними надані відповідні розписки, долучені до матеріалів кримінального провадження. Таким чином, обвинуваченим фактично були задоволені позовні вимоги ОСОБА_6 і ОСОБА_7 .

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, ст. 86 КК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ст.ст. 190 ч. 1, 190 ч. 2 КК України, призначивши покарання:

-за ч. 1 ст. 190 КК України у виді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 680 (шістсот вісімдесят) грн.;

-за ч. 2 ст. 190 КК України у виді штрафу в розмірі 70 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 1190 (одна тисяча сто дев`яносто) грн.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 70 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 1190 (одна тисяча сто дев`яносто) грн.

Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі на строк два роки шість місяців відповідно до положень ст. 86 КК України, п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році».

До набрання вироком законної сили міру запобіжного засобу відносно ОСОБА_4 залишити у вигляді застави в сумі 27560 (двадцять сім тисяч п`ятсот шістдесят) гривень. Після набрання вироком законної сили заставу, внесену на депозитний рахунок ТУ ДСА в Одеській області, повернути заставодавцю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його оголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1