Справа № 569/385/16-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 липня 2017 року Рівненський міський суд

під головуванням судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

з участю представника КВІ ОСОБА_4

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в м.Рівне клопотання фахівця із питань соціальної роботи із суб`єктами пробації Рівненського міського відділу кримінально-виконавчої інспекції про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування призначеного покарання відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Рівне, українця, громадянина України, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , засудженого вироком Рівненського міського суду від 22 січня 2016 року за ч.1 ст.199; ч.1 ст.204 КК України з застосуванням ч.1 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією незаконно виготовленої продукції в дохід держави; на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік та застосуванням ст.76 КК України,-

в с т а н о в и в:
В Рівненський міський суд з поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування призначеного покарання відносно ОСОБА_5 засудженого вироком Рівненського міського суду від 22 січня 2016 року за ч.1 ст.199; ч.1 ст.204 КК України з застосуванням ч.1 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією незаконно виготовленої продукції в дохід держави; на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік та застосуванням ст.76 КК України звернувся фахівець із питань соціальної роботи із суб`єктами пробації Рівненського міського відділу кримінально-виконавчої інспекції.

В судовому засіданні фахівець із питань соціальної роботи із суб`єктами пробації Рівненського МВ КВІ клопотання повністю підтримала з підстав, викладених у клопотанні. Суду пояснила, що під час іспитового строку засуджений допустив ухилення від покладених на нього обов`язків, а саме 04 травня 2016 року, 01 листопада 2016 року засуджений не з`явився до Рівненського МВ КВІ без поважних причин, за що відповідно 05 травня 2016 року та 04 листопада 2016 року були винесені застереження у виді письмових попереджень про наслідки, які наступають у разі подальшого невиконання покладених на нього судом обов`язків. 09 вересня 2016 року постановою Рівненського міського суду засуджений притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП до 30 годин громадських робіт, за що 04 жовтня 2016 року було винесено застереження у виді письмового попередження про наслідки, які наступають в разі систематичного вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення. Повторно, 23 вересня 2016 року постановою Рівненського міського суду засуджений притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП до 60 годин громадських робіт, за що 17 жовтня 2016 року винесено застереження у виді письмового попередження про наслідки, які наступають у разі подальшого систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення. 14 листопада 2016 року стало відомо про те, що ОСОБА_5 28 червня 2016 року постановою Рівненського ВП ГУ НП в Рівненській області був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.178 КУпАП із застосуванням адмінстягнення у виді попередження. Поведінка засудженого свідчить про те, що він на шлях виправлення не став, ухиляється від виконання покладених на нього судом обов`язків. Тому з цих підстав просить суд клопотання задоволити.

В судовому засіданні прокурор повністю підтримав клопотання та просить суд його задоволити з підстав викладених в поданні.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 просить суд відмовити у задоволенні клопотання посилаючись на ті обставини, що він дійсно двічі не з`явився до Рівненського МВ КВІ для відмітки, однак він повідомляв про це фахівця Рівненського МВ КВІ у телефонному режимі у зв`язку з хворобою дружини та дитини і на наступний день він являвся на відмітку, вказаних обставин не спростовано представником КВІ. Що стосується складених відносно нього адміністративних протоколів, які в подальшому направлялись для розгляду у Рівненський міський суд, пояснив, що у даному випадку, на конфлікт його провокував батько, який проживає разом з ним. Тому просить суд у задоволенні клопотання відмовити.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що клопотання не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що вироком Рівненського міського суду від 22 січня 2016 року ОСОБА_5 засуджений за ч.1 ст.199; ч.1 ст.204 КК України з застосуванням ч.1 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією незаконно виготовленої продукції в дохід держави; на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік та застосуванням ст.76 КК України.

Вирок суду набрав законної сили та був направлений на виконання до Рівненського МВ КВІ і 29 лютого 2016 року був взятий на облік.

Як пояснив в судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 він дійсно двічі не з`явився до Рівненського МВ КВІ для відмітки у зв`язку з хворобою дружини та дитини, однак він у телефонному режимі повідомляв про це фахівця Рівненського МВ КВІ і на наступний день він являвся на відмітку.

Даних обставин в судовому засіданні не заперечила фахівець із питань соціальної роботи із суб`єктами пробації Рівненського МВ КВІ ОСОБА_4 та пояснила, що засуджений дійсно завчасно повідомляв її про неявку у визначений день для відмітки і являвся на наступний день.

Як пояснив в судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 він проживав разом з батьками та не має матеріальної можливості придбати чи орендувати окреме житло для нього та родини. До адміністративної відповідальності засуджений притягувався за ст.173-2 КУпАП у зв`язку з тим, що до поліції звертався його батько, з яким у нього складні відносини та відповідальність на нього покладалась в зв`язку з висловлюваннями нецензурною лайкою.

Дані обставини в судовому засіданні підтвердив допитаний у якості свідка дільничний інспектор ОСОБА_6 , який додатково пояснив, що він неодноразово являвся на виклики за місцем проживання засудженого ОСОБА_5 . Після проведення бесіди ним було встановлено, що конфлікти виникали між засудженим та його батьком, які останній і провокував. Вважає, що не слід скасовувати звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

На утриманні засудженого ОСОБА_5 перебуває вагітна дружина та малолітня дитина, якій немає двох років.

З дослідженої в судовому засіданні довідки ЛКК №425 виданої 26 червня 2017 року Пологовим будинком РМР вбачається, що ОСОБА_7 знаходиться на «Д» обліку в ЖК №3 п/б РМР, вагітність 21 тиждень.

Тобто засуджений є єдиним годувальником дружини та дитини, які повністю залежать від нього та у разі його ув`язнення залишаться також без житла, так як проживають разом з ним у його батьків.

Суд вважає, що допущені засудженим порушення недостатні для того, щоб скасувати звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування покарання за рішенням суду.

Пунктом 2 ст.78 КК України та ст.166 КВК України, на які покликається фахівець Рівненського МВ КВІ у клопотанні, дійсно встановлює, що якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Однак на думку суду, поведінка засудженого не свідчить про небажання стати на шлях виправлення та при розгляді даного клопотання необхідно врахувати позицію Конституційного Суду України яка викладена у рішенні №15-рп/2004 від 2 листопада 2004 року, п.4.1. якого передбачено, що відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті перед усім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством, як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи. Справедливість одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають, як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є перед усім недискримінаційний підхід, неупередженість. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Вимога додержувати справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав та основних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Враховуючи викладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що фахівцем Рівненського МВ КВІ не доведено викладених у клопотанні обставин, а тому у його задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.78 КК України, ст.ст.392,395,537,539 КПК України, суд,-

у х в а л и в :
У задоволенні клопотання фахівця із питань соціальної роботи із суб`єктами пробації Рівненського міського відділу кримінально-виконавчої інспекції про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування призначеного покарання відносно ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом семи діб.

Суддя Рівненського
міського суду ОСОБА_1