№ 243/4606/17
№ 1-кп/243/474/2017
ВИРОК
іменем України
31 травня 2017 року м. Слов`янськ
Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000171 від 04.05.2017 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Куликів Жовківського району Львівської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, одруженого, має двох неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 , раніше судимого 03.04.2017 року Слов`янським міськрайонний судом Донецької області за ч. 4 ст. 407,69 КК України до 6 місяців арешту, військовослужбовця за контрактом, який проходить військову службу на посаді стрільця-помічника гранатометника 1-го десантно-штурмового взводу 1-ї десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , військове звання солдат,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , являючись військовослужбовцем служби за контрактом та проходячи її на посаді стрільця-помічника гранатометника 1-го десантно-штурмового взводу 1-ї десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 , 13 квітня 2017 року, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, вчинив самовільне залишення території військової частини НОМЕР_1 без поважних причин та ухилявся від несення обов`язків військової служби до 24 квітня 2017 року, проводячи час на власний розсуд за адресою: АДРЕСА_1 , не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби в умовах особливого періоду.

У скоєнні вказаного кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_4 викривається наступними доказами.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав повністю свою провину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та суду пояснив, що дійсно 13.04.2017 року він залишив місце проходження військової служби у АДРЕСА_2 , без дозволу керівництва виїхав за місцем проживання у с. Мацошин Жовківського району Львівської області, де перебував до 24.04.2017 року. За час відсутності у військовому підрозділі на лікуванні не перебував, працював. Причиною залишення військової частини зазначив складну сімейну ситуацію, до військової частини повернувся 24.04.2017 року, до цього за тиждень звертався до керівництва із рапортом про надання відпустки, але йому в цьому відмовили. Відмову не оскаржував до вищого керівництва або суду. Щиро покаявся та просив суворо не карати.

Окрім повного визнання своєї провини обвинуваченим, провина обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.

15.09.2016 року між ОСОБА_4 та Міністерством оборони України в особі командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 був укладений контракт про проходження військової служби в ЗСУ терміном на 3 роки.

Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 по стройовій частині від 17.11.2016 року № 326 ОСОБА_4 був зарахований до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 , поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду стрільця-помічника гранатометника 1-го десантно-штурмового взводу 1-ї десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 .

З матеріалів службового розслідування (акту проведення службового розслідування від 03.05.2017 року) вбачається, що військовослужбовець служби за контрактом ОСОБА_4 13.04.2017 року самовільно залишив місце служби військову частину НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 , відсутній у військовій частині з 13 по 24.04.2017 року, тобто більше 10 діб без поважних причин.

Аналізуючи вищезазначені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що вказані вище докази є достовірними, доповнюють один одного, перебувають між собою у взаємозв`язку, тобто подія кримінального правопорушення мала місце, провину обвинуваченого повністю доведено, а вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч. 4 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення місця служби без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Згідно роз`яснень п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року (із змінами та доповненнями), суди, вирішуючи питання про вид і розмір покарання щодо особи, яка визнається винною у скоєнні злочину, зобов`язані дотримуватися загальних принципів призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, брати до уваги ступінь тяжкості скоєного злочину, дані щодо винної особи та обставини справи, які обтяжують або пом`якшують покарання.

При визначенні міри покарання обвинуваченому у відповідності до ст. 65 КК України, суд приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченим, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: сукупність усіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, віднесення кримінального правопорушення законодавством до тяжких злочинів, характер, ступінь його суспільної небезпеки; ступінь негативної майнової шкоди і наслідків (майнової шкоди не завдано, тяжких наслідків не настало), відомості про особу обвинуваченого (одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, має стійкі соціальні зв`язки, позитивно характеризується за місцем проходження служби, є учасником антитерористичної операції).

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, наявність на утриманні двох малолітніх дітей, є учасником антитерористичної операції.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Відповідно до ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного статті цього Кодексу за цей злочин.

Суд приймає до уваги ті обставини, що ОСОБА_4 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, фізично здоровий, характеризується за місцем проходження служби позитивно, є учасником антитерористичної операції, одружений, має двох малолітніх дітей, тобто має стійкі соціальні зв`язки, вину визнав повністю та щиросердно розкаявся, проте після засудження 03.04.2017 року за ч. 4 ст. 407 КК України знов самовільно залишив військову частину для вирішення побутових проблем на термін з 13 по 24.04.2017 року. Тому, враховуючи, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності за вчинений злочин, а також другорядну роль кари, як мети покарання, суд вважає, що в цьому конкретному випадку за можливе призначити ОСОБА_4 покарання із застосуванням вимог ст. 69 КК України,

необхідним та достатнім для виправлення і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень призначення остаточного покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні.

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до довідки начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 відбуває покарання за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 03.04.2017 року у виді арешту на гауптвахті з 18.05.2017 року.

Цивільний позов по справі не заявлений, судових витрат, речових доказів немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-370,374 КПК України, -

З А С У Д И В:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання за цією статтею із застосуванням ст. 69 КК України у виді 1 (року) 3 (трьох) місяців тримання в дисциплінарному батальйоні.

Відповідно до ч. 1 ст. 71,72 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 03 квітня 2017 року та остаточно ОСОБА_4 призначити покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців тримання в дисциплінарному батальйоні.

Строк покарання обчислювати з 18 травня 2017 року.

Виконання вироку покласти на ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Запобіжний захід відповідно до видів, передбачених ст. 131 КПК України, не обирався.

Апеляційна скарга на вирок суду подається до судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Донецької області через Слов`янській міськрайонний суд Донецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в єдиному екземплярі.

Суддя

Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1