ЄУН №337/4586/16-к
№1кп/337/318/2016
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 грудня 2016 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника-адвоката - ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Запоріжжя кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0003153 від 07.10.2016р., відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ур. м.Запоріжжя, громадянина України, з середньою освітою, не працевлаштованого, не одруженого, раніше судимого: 1) 14.11.2005р. Хортицьким районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік; 2) 22.05.2006р. Хортицьким районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.186, 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. 25.06.2008р. звільнений умовно-достроково, невідбутий строк 2 роки 5 місяців; 3) 01.07.2009р. Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 307, 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі; 4) 26.11.2009р. Жовтневим районним судом м. Запоріжжя, за ч.1 ст.121, ч.4 ст.70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі. 18.02.2014р. звільнений по відбуттю строку покарання,

який не має місця реєстрації, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 , будучи раніше неодноразово судимим, в тому числі за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, судимість за які в установленому законом порядку не знята та не погашена, знов вчинив кримінальне правопорушення при наступних обставинах:
Так, 06.10.2016 року, приблизно о 23 годині 00 хвилин ОСОБА_5 , знаходячись біля будинку №3 по вул.Героїв 93-ї Бригади у м. Запоріжжі, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, під приводом покататися на велосипеді «Duncon cane corso», що належить потерпілому ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, незаконно заволодів вказаним велосипедом, вартістю 16 491,62грн., яким у подальшому розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на вказану суму.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні вину в скоєнні даного кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, як вони викладені в обвинувальному акті, не оспорював їх, від дослідження в судовому засіданні доказів, що були зібрані в ході досудового розслідування відмовився. Додатково пояснив, що точну дату не пам`ятає, приблизно два місяці потому, не спростовуючи зазначений в обвинувальному акті день, ввечері, попросив у потерпілого покататись на велосипеді, але потім його не повернув. Дане кримінальне правопорушення вчинив у зв`язку з тяжким матеріальним становищем, оскільки працює неофіційно, доходи незначні, злочин вчинив з корисливих мотивів, велосипед продав за 3000,00грн., а гроші витратив на власні потреби. В скоєному щиро кається, просить суворо не карати і дати шанс виправитися. Заявлений потерпілим цивільний позов визнає в повному обсязі. При цьому пояснив, що під час судового провадження добровільно відшкодував потерпілому матеріальну шкоду в сумі 6000,00 грн.
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердив обставини скоєння даного кримінального правопорушення, як вони викладені в обвинувальному акті, не оспорював їх, від дослідження в судовому засіданні доказів, що були зібрані в ході досудового розслідування відмовився. Додатково пояснив, що в зазначений день та час обвинувачений попросив у нього покататися на велосипеді, який належить йому, та обіцяв повернути його. Він довірився обвинуваченому, надав йому велосипед, останній покатавшись деякий час, уїхав на ньому і в подальшому велосипед не повернув, в зв`язку з чим спричинив йому матеріальні збитки на суму 16 491,62грн., яка становить вартість велосипеду. Цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди зменшив, пояснивши, що у зв`язку з вибуттям з володіння його майна він зазнав матеріальну шкоду в розмірі 16 491,62грн., яка складається з вартості викраденого майна, обвинуваченим йому відшкодовано 6000,00 грн., таким чином невідшкодована шкода становить 10491,62 грн., яку просить стягнути з обвинуваченого на його користь.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення повністю, ні він, ні потерпілий не оспорювали фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються, обмежившись дослідженням доказів, що характеризують особу обвинуваченого.

Суд вважає встановленим та доведеним, що обвинувачений ОСОБА_5 своїми умисними діями заволодів чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ст.190 ч.2 КК України, у вчиненні якого суд визнає його винуватим.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення - середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше був судимий за скоєння умисних корисливих злочинів, судимість за які в установленому законом порядку не зняті та не погашені, не працює, неповнолітніх дітей та інших утриманців немає, на даний час на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, має постійне місце проживання.
В якості обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд не встановив.
З урахуванням вищевказаного, а також думки прокурора та потерпілого, який не наполягає на суворому покаранні, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень суд вважає покарання у вигляді позбавлення волі, яке слід обрати в межах санкції ч.2 ст.190 КК України.
Однак з урахуванням конкретних обставин даного провадження, даних про особу обвинуваченого, позиції прокурора, думки потерпілого, який не наполягає на суворому покаранні обвинуваченого, суд вважає можливим на підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом встановленого судом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки,передбачені ч.1 ст. 76 КК України.

Суд вважає, що застосування в даному випадку до обвинуваченого ОСОБА_5 іспитового строку в умовах належного контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього обов`язків, під загрозою реального відбування призначеного покарання у випадку порушення умов випробування, буде мати на обвинуваченого більший виховний вплив, ніж реальне відбування покарання.
По кримінальному провадженню потерпілим ОСОБА_6 заявлений цивільний позов, який був зменшений в ході судового розгляду, і за яким потерпілий просить стягнути з обвинуваченого невідшкодовану матеріальну шкоду в сумі 10491,62 грн., який обвинувачений визнав.

Згідно з ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку з знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Суд вважає, що протиправними винними діями обвинуваченого ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_6 спричинена матеріальна шкода, яка полягає у втратах, які він зазнав у зв`язку з втратою його майна. Обвинувачений ОСОБА_5 факт спричинення такої шкоди не оспорював, не заперечував проти вартості викраденого майна, яка вказана в обвинувальному акті, зменшений цивільний позов визнав.
Таким чином суд приходить до висновку про те, що цивільний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 слід залишити без змін.
Процесуальні витрати, речові докази відсутні.
Керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, та призначити йому покарання за даною статтею у вигляді позбавлення волі строком 2 (два) роки.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (одного) року 6 (шість) місяців не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили у вигляді особистого зобов`язання залишити без змін із покладанням на нього обов`язків: з`являтися до суду за першим викликом і у призначений час; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про стягнення матеріальної шкоди - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 10 491 (десять тисяч чотириста дев`яносто одна) гривень 62 копійок.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, якщо вирок не було скасовано, він набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя ОСОБА_1