Справа № 368/770/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/512/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 3 04.05.2017

УХВАЛА
Іменем України
04 травня 2017 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
законних представників ОСОБА_7 , ОСОБА_8
захисника ОСОБА_9
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_9 та законного представника ОСОБА_8 в інтересах особи, що вчинила суспільно небезпечні діяння, що підпадають під ознаки діянь, передбачених ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115, ч.1 ст.115 КК України, ОСОБА_10 , на ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 24 лютого 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого Кагарлицького відділення поліції Обухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області у кримінальному провадженні №0000138, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 березня 2016 року та застосовано до ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кагарлик Київської області, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, який вчинив суспільно небезпечні діяння, що підпадають під ознаки діянь, передбачених ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115, ч.1 ст.115 КК України, примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом. Запобіжний захід стосовно ОСОБА_10 у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, продовжено до набрання ухвалою законної сили.

Вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати.

Ухвалено звернутись до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо вжиття заходів парламентського контролю по розслідуванню кримінального провадження з приводу спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 під час перебування його в Київському слідчому ізоляторі Державної пенітенціарної служби Департаменту виконання покарань в м. Києві.

Згідно ухвали суду 01 березня 2016 року близько 14 години 50 хвилин ОСОБА_10 , перебуваючи поблизу ставка, розташованого при виїзді з вулиці Центральної села Зелений Яр (до перейменування Жовтневе) Кагарлицького району Київської області, маючи при собі мисливську гладкоствольну рушницю марки «ІЖ 27 Е», яка належить його дідові ОСОБА_11 , спорядивши її набоями із зарядом шроту, наближаючись до транспортного засобу автомобіля марки «ВАЗ 2106», держаний номерний знак НОМЕР_1 , що стояв поблизу зазначеної водойми, за кермом якого перебував потерпілий ОСОБА_12 , а на передньому пасажирському сидінні потерпілий ОСОБА_13 , здійснив два прицільні постріли в заднє скло автомобіля на рівні голів потерпілих. У зв`язку з цим потерпілі ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , скотившись на автомобілі на узбіччя, пригнувшись до землі, почали вилазити з нього.

Після цього, ОСОБА_10 , продовжуючи свої дії, спрямовані на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , наблизився в притул до автомобіля, обійшов його та зупинився біля передньої його частини.

Потерпілий ОСОБА_12 , маючи намір припинити дії ОСОБА_10 , підвівшись спільно з ОСОБА_13 повідомив ОСОБА_10 , що він є його родичем (дядьком), оскільки був не впевнений, що останній його упізнав. ОСОБА_10 на ці дії ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у агресивній формі наказав їм лягти на землю, що вони і зробили. Після чого ОСОБА_12 почав обповзати автомобіль по землі, рухаючись до його задньої частини з лівої сторони. ОСОБА_10 знаючи, що потерпілі не озброєні, не чинять опору, здійснив один постріл у ОСОБА_12 , спричинивши йому тілесні ушкодження правої нижньої кінцівки, зовнішніх статевих органів, тазу із черевної порожнин. Після чого, ОСОБА_10 розвів рушницю для того, щоб спорядити до неї нові набої, але ОСОБА_13 , скориставшись цим, підвівся із землі та, чинячи опір ОСОБА_10 , намагався не дозволити йому привести рушницю в бойове для стрільби положення, тим самим розпочав бійку і не дозволив останньому продовжувати здійснювати постріли. В цей час до них прибув дід ОСОБА_10 ОСОБА_14 , який допоміг ОСОБА_13 відібрати у внука рушницю і зв`язати його до приїзду працівників поліції. Потерпілий ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2 о 05 годині 10 хвилин від отриманих вогнепальних шротових поранень правої нижньої кінцівки, зовнішніх статевих органів, тазу із черевної порожнини, спричинених пострілом ОСОБА_10 , помер у приміщенні реанімаційного відділення Кагарлицької центральної районної лікарні.

Задовольняючи клопотання суд першої інстанції зазначив, що в ході судового розслідування було встановлено, що ОСОБА_10 внаслідок психічного захворювання у вигляді гострого поліморфного розладу з ознаками шизофренії не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. а тому суд застосував до ОСОБА_10 примусові заходи медичного характеру, у вигляді госпіталізації його до психіатричного закладу із суворим наглядом виходячи з того, що він вчинив суспільно-небезпечні діяння, пов`язані з посяганням на життя інших особи. Також, він за своїм психічним станом та характером вчинених суспільно-небезпечних діянь становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах суворого нагляду.

Не погоджуючись з даною ухвалою адвокатом ОСОБА_9 та законним представником ОСОБА_8 в інтересах особи, що вчинила суспільно небезпечні діяння, що підпадають під ознаки діянь, передбачених ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115, ч.1 ст.115 КК України, ОСОБА_10 подано апеляційну скаргу, в якій вони просять ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 24.02.2017 року в частині застосування до ОСОБА_10 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом скасувати та повернути матеріали кримінального провадження на новий розгляд до суду першої інстанції. В обґрунтування своїх вимог зазначають, що під час розгляду клопотання про застосування до ОСОБА_10 примусових заходів медичного характеру, поза увагою суду першої інстанції залишилась довідка про зміни в стані здоров`я ОСОБА_10 , в результаті чого не було призначено додаткової чи повторної експертизи та прийнято рішення яке суперечить вимогам ст.370 КПК України. Крім того, на думку апелянтів, судом першої інстанції було розглянуто вказане клопотання із порушенням правил територіальної підсудності, що є підставою для скасування ухвали та направлення матеріалів кримінального провадження для нового розгляду у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника ОСОБА_9 та законних представників ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які діють в інтересах ОСОБА_10 , на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги та вважав ухвалу суду законною, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з ст.92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Відповідно до положень ч.ч.1,3,4 ст.503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що: особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності; особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку. Примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними. Кримінально-правова оцінка суспільно небезпечного діяння, вчиненого у стані неосудності, повинна ґрунтуватися лише на відомостях, які характеризують суспільну небезпеку вчинених дій. При цьому не враховуються попередня судимість, факт вчинення раніше кримінального правопорушення, за який особу звільнено від відповідальності або покарання, факт застосування до неї примусових заходів медичного характеру.

Висновки суду першої інстанції про необхідність застосування до ОСОБА_10 примусових заходів медичного характеру, за обставин зазначених у клопотанні слідчого та ухвалі суду першої інстанції, на думку колегії суддів, є обґрунтованими та підтверджуються наступними доказами.

Із показань у суді першої інстанції потерпілої ОСОБА_15 , яка є дружиною померлого ОСОБА_12 вбачається, що 01 березня 2016 року у період часу з 14 годин 00 хвилин до 15 години 00 хвилин вона подзвонила до свого чоловіка, який повідомив їй, що у нього стріляв ОСОБА_16 , після чого потерпіла, приїхавши на місце події побачила свого чоловіка, який лежав біля автомобіля і з нього текла кров. ОСОБА_16 лежав біля ставка і його тримали ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . На місці події її чоловік ще раз повідомив, що у нього стріляв ОСОБА_16 .

Потерпілий ОСОБА_13 повідомив у суді першої інстанції, що 01 березня 2016 року приблизно о 14 годині 50 хвилин, перебуваючи разом із ОСОБА_12 в транспортному засобі автомобілі марки «ВАЗ 2106», почув постріли від яких в автомобілі посипалось заднє скло. Після чого він та ОСОБА_12 , скотившись на автомобілі на узбіччя, пригнувшись до землі, почали вилазити з автомобіля кожен через двері зі своєї сторони. ОСОБА_10 , підійшовши до них у агресивній формі наказав їм лягти на землю, що вони і зробили, після чого ОСОБА_10 здійснив один постріл у ОСОБА_12 , спричинивши йому тілесні ушкодження. Після чого ОСОБА_10 намагався перезарядити рушницю, але потерпілий, скориставшись цим, підвівся із землі та, забравши у ОСОБА_10 рушницю, почав з ним бійку, яка завершилась тим, що потерпілий за допомогою ОСОБА_11 , який в цей момент підійшов до них, зв`язали ОСОБА_10 .

Відповідно до показань у суді першої інстанції свідка ОСОБА_17 , вона є фельдшером на швидкій допомозі, була у складі екіпажу швидкої допомоги, який 01 березня 2016 року близько 15 години прибув на виклик до села Жовтневе (після перейменування ОСОБА_18 ), де по вулиці Центральній біля ставка лежав чоловік із вогнепальним пораненням правої сідниці і правого стегна. Біля цього чоловіка стояв автомобіль «Жигулі», у якому було розбито заднє скло. Поранений чоловік під час транспортування до медичного закладу говорив, що в нього стріляв його племінник ОСОБА_19 .

Згідно показань у суді першої інстанції свідка ОСОБА_20 , вона є фельдшером на швидкій допомозі, була у складі екіпажу швидкої допомоги, який 01 березня 2016 року близько 15 години прибув на виклик до села Жовтневе (після перейменування ОСОБА_18 ), де по вулиці Центральній біля ставка лежав чоловік із вогнепальним пораненням сідниці. Біля цього чоловіка стояв автомобіль «Жигулі», у якому було розбито заднє скло. Поранений чоловік під час транспортування до медичного закладу говорив, що в нього стріляв його племінник ОСОБА_19 .

Свідок ОСОБА_21 повідомив суд першої інстанції, що є хірургом, 01 березня 2016 року близько 15 години оглянув потерпілого ОСОБА_12 та виявив вогнепальні поранення правої сідниці та лівого стегна з кровотечею. Обробивши рани та зупинивши кровотечу, потерпілий був направлений на рентген-обстеження, під час якого у його тілі було виявлено до 50 дробин. Потерпілий ним був прооперований. Під час операції в потерпілого виявлено шротові пошкодження внутрішніх органів.

Із показань свідка ОСОБА_22 в суді першої інстанції вбачається, що він є дідом ОСОБА_10 . 01 березня 2016 року онук насильно забравши його мисливську рушницю «ІЖ 27» та набої до неї вибіг із подвір`я домоволодіння в напрямку ставка. Він на своєму автомобілі «Волинянка» поїхав до ставка, де зустрів потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які на своєму автомобілі долучились до пошуків його онука. Через деякий час він почув три постріли та крик. Приїхавши до автомобіля потерпілих, він побачив як ОСОБА_13 тримає його онука. Після чого він допоміг зв`язати руки та ноги онука. Біля автомобіля лежав чоловік із пораненням стегна;

Свідок ОСОБА_23 в суді першої інстанції повідомив, що він відвозив ОСОБА_15 та її сина ОСОБА_24 до місця події. Приїхавши на місце події, він побачив автомобіль з розбитим заднім склом та пошкодженням салону. Біля автомобіля на землі лежав ОСОБА_10 , якого тримали ОСОБА_25 та ОСОБА_13 . Він бачив вогнепальне поранення задньої сідниці правої сторони з крововиливом ОСОБА_12 .

Із показань свідка ОСОБА_26 в суді першої інстанції вбачається, що він бачив як 01 березня 2016 року близько 12 години ОСОБА_10 здійснював постріл в задню частину автомобіля «ВАЗ 2106». Підійшовши до автомобіля побачив розбите заднє скло автомобіля, біля нього лежав ОСОБА_12 , а також ОСОБА_10 , якого тримали ОСОБА_25 та ОСОБА_13 . Він чув три постріли.

Згідно показань свідка ОСОБА_24 в суді першої інстанції, він 01 березня 2016 року чув три постріли. Він бачив ОСОБА_12 , який мав вогнепальне поранення сідниці та ОСОБА_10 , якого тримали ОСОБА_25 та ОСОБА_13 . Він бачив автомобіль «ВАЗ 2106», у якого було розбите заднє скло та пошкоджений салон, зокрема передні підголівники. ОСОБА_12 говорив йому, що в нього стріляв ОСОБА_10 .

Із телеграми Кагарлицького відділення поліції Обухівського відділу Головного управління Національної поліції в Київській області від 01 березня 2016 року № 374, видно. що 01 березня 2016 року о 15 годині 25 хвилин до чергової частини Головного управління Національної поліції в Київській області надійшло повідомлення про те, що в селі Жовтневе (після перейменування ОСОБА_18 ) на вулиці Центральній поблизу місцевого ставка ОСОБА_16 здійснив постріл із мисливської рушниці «ІЖ 27 Е», внаслідок чого ОСОБА_12 отримав вогнепальні тілесні ушкодження (а.п.49 том 1).

Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 01 березня 2016 року потерпілий ОСОБА_12 повідомив, що ОСОБА_10 01 березня 2016 року близько 14 години 30 хвилин в селі Жовтневе (після перейменування Зелений Яр) Кагарлицького району, біля місцевої водойми неподалік вулиці Центральна та Садова вчинив три постріли з мисливської рушниці, один з яких влучив у нього (а.п. 50 том 1).

У протоколі огляду місця події від 01 березня 2016 року, яким оглянуто місце вчинення ОСОБА_10 суспільно небезпечних діянь, зафіксовано місцезнаходження транспортного засобу автомобіля марки «ВАЗ 2106», державний номерний знак НОМЕР_1 , його пошкодження, транспортного засобу автомобіля марки «ЛУАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 , рушниці, гільз, штанів потерпілого ОСОБА_12 та його черевиків (а.п.54-63 том 1).

Із протоколу огляду місця події від 17 березня 2016 року, вбачається, що в приміщенні моргу Кагарлицької ЦРЛ оглянуто та вилучено шрот вийнятий із тіла померлого ОСОБА_12 (а.п. 175-177 том. 1).

Згідно протоколу огляду місця події від 31 березня 2016 року, в приміщенні хірургічного відділення Кагарлицької центральної районної лікарні оглянуто та вилучено шрот вийнятий із тіла ОСОБА_12 під час оперативного втручання (а.п. 179-181 том. 1).

Протоколом огляду трупа від 15 березня 2016 року, зафіксовано огляд трупа ОСОБА_12 та тілесні ушкодження на ньому (а.п. 7-11 том 2).

Із висновку судово-медичного експерта від 24 травня 2016 року № 23, вбачається, що експерт після проведення експертизи трупа дійшов висновку, що внаслідок множинних проникаючих шротових поранень черевної порожнини (з ушкодженням тонкого і товстого кишечника) потерпілий ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження, які в момент заподіяння чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища і, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю. Смерть ОСОБА_12 настала від вогнепального шротового поранення ділянок правої нижньої кінцівки, зовнішніх статевих органів, тазу і черевної порожнини, яке супроводжувалось обширними ушкодженнями і руйнуваннями м`яких тканин. Заподіяне ОСОБА_12 тілесне ушкодження у вигляді вогнепального шротового поранення правої нижньої кінцівки, зовнішніх статевих органів, тазу і черевної порожнини перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням його смерті, являючись її основною причиною (а.п. 18-24 том 2).

Згідно висновку судово-балістичної експертизи від 12 травня 2016 року № 4-01/136, експерт після проведення експертизи гладкоствольної мисливської рушниці марки «ІЖ 27 Е», боєприпасів та їх стріляних частин дійшов висновку, що рушниця є придатною для проведення пострілів, знаходиться у справному стані, гільзи стріляні саме з цієї рушниці (а.п. 62-73 том 2).

Як вбачається з висновку балістичної експертизи від 24 травня 2016 року № 19/4-01/137, експерт після проведення експертизи гладкоствольної мисливської рушниці марки «ІЖ 27 Е» та транспортного засобу автомобіля марки «ВАЗ 2106», державний номерний знак НОМЕР_1 , дійшов висновку, що на наданому для дослідження автомобілі містяться вогнепальні пошкодження, які могли утворитися під час пострілу із заду відносно автомобіля. Пошкодження автомобіля утворились від дії множинного снаряду (шроту). Пошкодження автомобіля могли утворитись під час пострілу з наданої на дослідження рушниці. Крім того, із фото таблиці висновку (рисунок №6) вбачаються множинні пошкодження переднього пасажирського підголівника автомобіля (а.п. 86-89 том 2);

Відповідно до висновку експерта від 23 травня 2016 року № 4-01/139, експерт після проведення експертизи гладкоствольної мисливської рушниці марки «ІЖ 27 Е» та шроту, вилученого з моргу та хірургічного відділення Кагарлицької центральної районної лікарні, дійшов висновку, що надані на дослідження предмети схожі на шрот (в кількості 35 штук) є складовою частиною боєприпасів шротом, який призначений для спорядження мисливських патронів до гладкоствольної вогнепальної зброї (а.п. 97-99 том 2).

Згідно висновку експерта від 23 травня 2016 року № 4-01/138, експерт після проведення експертизи штанів потерпілого ОСОБА_12 дійшов висновку, що надані на дослідження штани мають вогнепальні пошкодження, які ймовірно утворилися внаслідок пострілу дробовим зарядом, патронів призначених для відстрілу з мисливської гладкоствольної зброї (а.п. 107-113 том 2).

Висновком судово-психіатричної експертизи від 09 березня 2016 року № 108, встановлено, що ОСОБА_10 , внаслідок психічного захворювання у вигляді гострого поліморфного розладу з ознаками шизофренії, під час вчинення інкримінованих суспільно небезпечних дій не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Потребує примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу (а.п. 146-148 том. 1).

Щодо виду примусового заходу медичного характеру, застосованого судом першої інстанції до ОСОБА_10 , то дане рішення було прийняте у відповідності до вимог ч.5 ст.94 КК України, згідно якої госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах суворого нагляду.

Із огляду на зазначене вище, на думку колегії суддів, районний суд, розглянувши клопотання, дійшов до вірного висновку, що ОСОБА_10 потребує госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом, врахувавши при цьому висновок судово-психіатричного експерта від 09 березня 2016 року № 108, психічний стан ОСОБА_10 , характер вчинених ним суспільно-небезпечних діяння, що підпадають під ознаки діянь, передбачених ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115, ч.1 ст.115 КК України, та правильно застосував примусові заходи медичного характеру у вигляді лікування в психіатричній лікарні із суворим наглядом.

Враховуючи те, що судом першої інстанції з достатньою повнотою були з`ясовані всі обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення питання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_10 , посилання апелянтів на покращення стану здоров`я останнього не підтверджені доказами та суперечать матеріалам кримінального провадження.

Відповідно до ч.2 ст.34 КПК України питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції було розглянуто вказане клопотання із порушенням правил територіальної підсудності, є безпідставними, оскільки згідно ухвали Апеляційного суду Київської області від 31 серпня 2016 року клопотання Кагарлицької місцевої прокуратури Київської області про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_10 було направлено для розгляду по суті до Мироніського районного суду Київської області (а.п.137-138 том 3).

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що ухвала відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування не вбачається, у зв`язку з чим ухвалу слід залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 та законного представника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_10 без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 503, 516 КПК України, колегія суддів апеляційного суду Київської області,
ухвалила:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 та законного представника ОСОБА_8 в інтересах особи ОСОБА_10 залишити без задовлення.

Ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 24 лютого 2017 року, якою застосовано до ОСОБА_10 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом без зміни.

Головуючий :
Судді: