Справа № 495/9470/15-к
УХВАЛА
про повернення обвинувального акту

28.10.2016 м. Білгород - Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області колегіально у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю захисника ОСОБА_4

за участю представника потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому в підготовчому судовому засідання у залі суду м. Білгород-Дністровський кримінальне провадження внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0003939 від 25.12.2014 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, суд -

ВСТАНОВИВ:
До БілгородДністровського міськрайонного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0003939 від 25.12.2014 року та реєстр матеріалів досудового розслідування за обвинуваченням ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Вивчивши обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, суд вважає, що він підлягає поверненню прокурору у зв`язку з невідповідністю вимогам КПК України, виходячи з наступного:

Так, одним із завдань кримінального провадження у відповідності до положень ст.2 КПК України є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Згідно положенням ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляду проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Обов`язок перевіряти обвинувальний акт на відповідність вимогам закону покладається на суд першої інстанції у підготовчому судовому засіданні. У випадку, якщо обвинувальний акт не відповідає ст. 291 КПК України, суд, згідно вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України повинен повернути прокурору обвинувальний акт.

Відповідно до положень п.13 ч.1 ст.3, ч.4 с.110, ч.1 ст.291 КПК України, обвинувальний акт- процесуальний документ, яким завершується досудове розслідування та у якому формулюється твердження про вчинення певної особи діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, які після його складання слідчим (прокурором) затверджується прокурором. Обвинувальний акт повинен відповідати ст.291 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: 1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України; 2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 КПК України; 3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України; 4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; 5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Зокрема, відповідно до формулювання обвинувачення, яке викладено в обвинувальному акті, ОСОБА_6 відкрито заволодів майном потерпілого ОСОБА_7 , зокрема: чоловічою сумкою з грошима на загальну суму 203668 гривень 43 коп.

Однак, відповідно до фактичних обставин справи, які викрадені в обвинувальному акті, обвинувачений ОСОБА_6 відкрито заволодів майном потерпілого, зокрема: чоловічою сумкою вартістю 1500 грн., у якій знаходилися: 8000 доларів США по курсу НБУ на 25.11.2014 року, що становить 120000 грн.; 2000 Евро по курсу НБУ на 25.11.2014 року. що становить 34000 грн.,40000 грн.; ланцюжком із золота 585 проби вагою 11,8 грамів на суму 3918,19 грн; хрестиком чоловічим 585 проби вагою 7,8 грамів на суму 2589,99 грн.; перстнем чоловічим 585 проби вагою 5 грамів на суму 1660, 25 грн., всього на загальну суму 203668 гривень 43 коп.

Таким чином, можна констатувати, що сформульоване обвинувачення викладене в обвинувальному акті не відповідає фактичним обставинам кримінального правопорушення та є неконкретним.

Суд приходить до висновку, що обвинувачення ОСОБА_6 за передбаченою законом процедурою, висунете не було, тобто суд звертає увагу на невідповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України, оскільки обвинувачення не висунуте у встановленому законом порядку.

Обвинувальний акт не відповідає ст.2 КПК України, яка регламентує обов`язок застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури, а також не забезпечує дотримання принципу верховенства права закріпленому в ст.8 КПК України та суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка у відповідності до вимог ч.2 зазначеної статті закону підлягає обов`язковому застосуванню.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року зазначив, що у тексті пп. «а» п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу, оскільки саме з моменту доведення «обвинувачення» до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави прид`явленого йому обвинувачення (див. Рішення від 19.12.1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», 9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує що положення під п. а п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантовано п.1 цієї статті.

У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо предявленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати, відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див. рішення від 25.03.1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» (ВП) 25444/94, п.58; рішення від 20.04.2006 р. «І.Н. та інші проти Австрії», 4278/98, п.34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд у справі в цілому (див. Рішення від 01.03.2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини» №29082/95, п.47). Крім того, право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі право обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п.3 ст.6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54 а також у справі «Даллос проти Угорщини» п.47).

Отже, враховуючи встановлені судом обставини, чинне законодавство, практику ЄСПЛ суд вважає, що встановлений факт фактичної невідповідності обвинувального акту вимог ст.291 КПК України, що регламентовано ст.2 КПК України, яка визначає завдання кримінального провадження, не дають суду процесуальної можливістю ухвалити за результатом підготовчого судового засідання своє рішення, в зв`яку з чим суд вважає за необхідне повернути обвинувальний акт прокурору у зв`язку з невідповідністю вищевказаним нормам КПК України.

Враховуючи вищевикладене, та встановивши такі порушення, суд дійшов до висновку про необхідність повернення обвинувального акту прокурору, а отже, на теперішній час відсутні підстави для вирішення інших питань, пов`язаних з підготовкою та призначенням кримінального провадження до судового розгляду.

Керуючись ст. ст. 291, 314, 315, 395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Повернути обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, до Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області у зв`язку з невідповідністю вимогам КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом семи днів з дня її проголошення.

суддя: ОСОБА_1