Справа № 214/2462/15-к
1-кп/214/67/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2016 року

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю захисника ОСОБА_4

за участю обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі питання щодо доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 по

кримінальному провадженню №00001085 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 115 ч.2 п.6, 289 ч.3 КК України, по якому провадження здійснюється судом присяжних, суд, -

ВСТАНОВИВ:

В ході судового засідання при обговоренні питання про доцільність тримання обвинуваченого під вартою, прокурором заявлено клопотання про продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою. При цьому прокурор пояснив, що ризики, які були наявні при обранні запобіжного заходу залишилися, закінчити розгляд справи до закінчення строку тримання під вартою, не вбачається за можливе.

Обвинувачений заперечує проти продовження строку тримання під вартою.

Захисник вважає, що підстав для продовження строку тримання під вартою не мається, можливо застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що строк тримання під вартою обвинуваченому належить продовжити. При цьому суд враховує наступне.

Згідно ст.331 ч.3 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту. За наслідками розгляду питання, суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку, суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно вимог ст.331 ч.3 п. 3 КПК України, під час здійснення судового провадження судом присяжних, питання передбачене цією частиною вирішує головуючий.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_5 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Визначений під час досудового розслідування судом строк тримання обвинуваченого під вартою, був продовжений судом до 19 листопада 2016 року. До спливу цього продовженого строку судове провадження не може бути закінченим. ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. ст.ст. 115 ч.2 п.6, 289 ч.3 КК України, які у відповідності до вимог ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів. З урахуванням зазначених обставин, суд вважає, що існують ризики передбачені ст. 177 ч.1 КК України, а саме, що обвинувачений ОСОБА_5 , побоюючись покарання, може переховатися від суду або впливати на інших учасників, тобто перешкодити встановленню істини по справі, а також вчинити інший злочин. Тому, суд вважає, що доцільним є продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою. Інший, більш м`який запобіжний захід, на переконання суду, буде недостатнім для запобігання зазначених ризиків.

При цьому, суд приходить до переконання, що строк тримання під вартою обвинуваченого належить продовжити, згідно ст.197 КПК України, строком на 60 днів. Зважаючи на те, що юридичне значення ухвали про продовження строку тримання під вартою є в продовженні строку, який закінчується, то юридично значима дія цієї ухвали починається з дня закінчення строку тримання під вартою, тому вказані 60 днів необхідно відраховувати з 19 листопада 2016 року і продовжити строк тримання під вартою до 18 січня 2017 року.

Керуючись ст.ст. 369-372, 331 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 продовжити до 18 січня 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1