Справа № 344/2292/16-к
Провадження № 11-кп/779/176/2016
Категорія ст. 93 п.п. «а»,«з»,«і» КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 квітня 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі с/з ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Івано-Франківську, апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_8 ОСОБА_7 , на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 березня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 ОСОБА_7 про зарахування засудженому ОСОБА_8 строку попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,

в с т а н о в и л а :
Вказаною ухвалою щодо ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, на утриманні має двох малолітніх дітей, непрацюючого, судимого 08 квітня 2003 року Тисменицьким районним судом за ст.ст. 140 ч. 2, 141 ч. 2, 101 ч. 3, 142 ч. 3 КК України (в редакції 1960 року), ст. ст. 15-185 ч. 3, 185 ч. 5, 277 ч. 1 КК України, ст. 42 КК України (в редакції 1960 року), за сукупністю злочинів на 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна,

відмовлено у задоволенні клопотання захисника засудженого ОСОБА_8 ОСОБА_7 про зарахування засудженому ОСОБА_8 строку попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відмовляючи у задоволенні клопотання захисника засудженого, суд своє рішення мотивував тим, що згідно вироку Апеляційного суду Івано-Франківської області від 21 травня 2004 року ОСОБА_8 засуджено до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю. Виходячи зі змісту ст. 64 КК України довічне позбавлення волі не належить до строкових покарань, відповідно не може бути відбуте повністю. Таким чином, на думку суду першої інстанції, правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення закріплені в ст. 72 КК України, розповсюджуються лише на осіб, яким призначено строковий вид покарання.

Не погодившись з висновками суду, захисник засудженого ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі покликається на незаконність ухвали з підстав неправильного застосування судом кримінального закону. Зазначає, що згідно Положення про порядок помилування, затвердженого Указом Президента України від 21 квітня 2015 року № 223/2015, у випадку засудження особи до довічного позбавлення волі клопотання про її помилування може бути подано після відбуття нею не менше двадцяти років призначеного покарання. Застосування до ОСОБА_8 , засудженого до довічного позбавлення волі, положення Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року, не може бути обмежено, оскільки передбачені ним правила зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення мають істотне значення для обрахування засудженому строку фактичного відбування покарання та використання ним права на звернення з клопотанням про помилування.

Просить ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14.03.2016 року скасувати та винести нову, якою зарахувати засудженому ОСОБА_8 у строк призначеного покарання строк попереднього ув`язнення з 27.11.2001 року по 25.01.2005 року (строк тримання під вартою) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_2 , пояснення прокурора ОСОБА_6 , яка заперечила доводи апеляційної скарги захисника засудженого, ухвалу суду вважає законною і обґрунтованою, просить залишити її без зміни; перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи і мотиви апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що її слід залишити без задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 370 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Таких вимог закону суд першої інстанції в повній мірі дотримався.

Як вбачається із матеріалів, що є в розпорядженні апеляційного суду, згідно вироку Апеляційного суду Івано-Франківської від 21 травня 2004 року ОСОБА_8 засуджено за ст. 93 п.п. «а», «з», «і», ч. 3 ст. 142, ч. 3 ст. 215-3, ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Ухвалою Верховного Суду України від 25.01.2005 року вирок Апеляційного суду Івано-Франківської області від 21 травня 2004 року щодо ОСОБА_8 залишено без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 402 КПК України (в редакції 1960 року), вказаний вирок набрав законної сили 25.01.2005 року , тобто негайно після оголошення ухвали касаційної інстанції.

Відповідно до положень п. 12 ч. 1 ст. 51 КК довічне позбавлення волі є одним із видів покарання і не є тотожнім із покаранням у виді позбавлення волі на певний строк.

У відповідності до Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, який набрав чинності 24 грудня 2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження особи до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, згідно ч. 5 ст. 72 КК, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Із наведеного вбачається, що зарахування попереднього ув`язнення і його розрахунок у відповідному співвідношенні, у тому числі із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, застосовується до осіб, яких засуджено до позбавлення волі, та інших видів покарань, зазначених в ч.1 ст.72 КК України, серед яких покарання у виді довічного позбавлення волі не зазначено.

Таким чином, суд першої інстанції правильно відмовив у клопотанні про зарахування засудженому ОСОБА_8 у строк покарання строк попереднього ув`язнення, оскільки він є особою, до якої не застосовуються положення ч. 5 ст. 72 КК України.

За таких обставин, апеляційна скарга захисника засудженого ОСОБА_8 ОСОБА_7 не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 418, 419 КПК, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_8 ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 березня 2016 року щодо нього без зміни.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим у цей же строк з часу отримання копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_4

Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_2