1-кп/381/205/16
381/2612/16-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«11» липня 2016 року м. Фастів

Фастівський місьрайонний суд Київської області в залі судового засідання в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ;

секретаря - ОСОБА_2 ,

№ 1 - КП /381/205/16

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001287 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Велика Снітинка Фастівського району Київської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, працюючого не офіційно, з неповною середньою освітою, українця, громадянина України, такого, що в силу ст. 89 КК України не має судимості,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

з участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , вказаного обвинуваченого, а також інших учасників судового провадження: потерпілого ОСОБА_5 , -
У С Т А Н О В И В:
03 червня 2016 року близько 04 год. 00 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи на території подвір`я домоволодіння по АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи з корисливих мотивів і з метою власного збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, з автомобілів ВАЗ 2101 та ВАЗ 2121 непомітно привласнив належне потерпілому ОСОБА_5 майно, а саме: акумулятор «Docker» 6 CТ-60 А (3), вартістю 1500 грн.; набір ключів «Dewait», вартістю 1500 грн. та акумулятор «Stayer», вартістю 1500 грн., а всього чуже майно на загальну суму 4500 грн., яким розпорядилися на власний розсуд.

За таких обставин ОСОБА_6 обвинувачується прокурором ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадання чужого майна (крадіжки).

24 червня 2016 року під час досудового розслідування між ОСОБА_5 , якого завою від 10 червня 2016 року визнано потерпілим у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_7 , після повідомлення обвинуваченому про підозру, в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469 та 471 КПК України, укладено угоду про примирення.

Як об`єктивно перевірено судом, в цій угоді потерпілий ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_6 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, істотних для даного провадження обставин (не судимий, за місцем проживання негативно не характеризується). В угоді визначений розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, який відповідає обставинам обвинувачення. Також, сторонами угоди узгоджено покарання, яке ОСОБА_6 повинен понести за вчинений ним злочини, а саме, у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в розмірі 850 грн. В угоді отримана згода обвинуваченого на призначення вказаного покарання. В угоді також передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Обвинувачений в судовому засіданні, просив вказану угоду з потерпілим ОСОБА_5 , який також не заперечував проти цього, затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при тому, що безумовно і повно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, в обсязі висунутого органами досудового слідства обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявив, що здатен реально та повно виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Потерпілий до того ж надав суду заяву про те, що обвинуваченим ОСОБА_7 була повністю відшкодована шкода в розмірі 4500 грн. і він до нього претензій не має.

Прокурор в судовому засіданні також вважала, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги КПК та КК України, а тому не заперечувала проти її затвердження і призначення обвинуваченому узгодженого з потерпілим покарання та інших передбачених угодою заходів.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 та ст. 474 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення на цій стадії судового розгляду, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, від якого є потерпіла особа, і з огляду на фактичні обставини висунутого ОСОБА_8 обвинувачення, державним чи суспільним інтересам шкода не завдана.

Суд шляхом вивчення витребуваних документів, а також проведення опитування учасників судового провадження додатково переконався, що ініціатором угоди про примирення був сам ОСОБА_6 , і укладення угоди сторонами було добровільним, тобто не було наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_6 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про примирення з потерпілим, характер обвинувачення, щодо якого також визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, а тому підстави для твердження про винуватість обвинуваченого ОСОБА_9 , на думку суду, беззаперечно існують.

Також суд погоджується і з тим, що визначені сторонами в угоді вид і розмір покарання не виходять за межі загальних та спеціальних засад його призначення, встановлених ст. 65 КК України, а саме, воно пропонуються у межах, встановлених санкцією ч. 1 ст. 185 КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин з урахуванням ступені тяжкості вчиненого злочину, особи винного і обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а отже, узгоджена міра покарання має конкретний вираз.

Будь-яких інших підстав, зазначених у тому числі і у пункті 19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 13 від 11 грудня 2015 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», які згідно з правилами кримінального процесуального закону перешкоджали б суду прийняти процесуальне рішення за умовами перевіреної судом угоди, не встановлено.

Отже, на підставі всіх об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, з врахуванням доводів учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , форма та зміст угоди про примирення від 24 червня 2016 року відповідають вимогам КПК та КК України, а тому наявні всі правові підстави для затвердження цієї угоди і призначення узгодженого її сторонами міри покарання.

Враховуючи викладене, суд, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, ст.ст. 374, 474 та 475 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про примирення від 24 червня 2016 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_7 .

ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, за якою призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 24 червня 2016 року покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в розмірі 850 грн.

Після набрання вироком законної сили речові докази:

-акумулятор «Docker» 6 CТ-60 А (3); набір ключів «Dewait» та акумулятор «Stayer», які передані на відповідальне зберігання повернути законному володільцю.

Вирок на підставі угоди про примирення може бути оскаржений обмеженим колом осіб з підстав, зазначених у ч. 3 ст. 394 КПК України в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляції через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинувачений, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку. Обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, має право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СУДДЯ: ОСОБА_10 БОНЧЕВ