Справа № 626/970/16-к
Провадження № 1-в/626/83/2016
УХВАЛА

Іменем України

21.06.2016 року м. Красноград

Красноградський районний суд Харківської області

у складі головуючої судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

розглянувши ввідкритому судовому засіданні в залі суду м. Краснограда клопотання Міністерства юстиції України про приведення у відповідність із законодавством України вироку суду Російської Федерації у відношенні:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , с. Леб`яже Зачепилівського району Харківської області, громадянки України, заміжньої, яка має двох малолітніх дітей, не працюючої, не віськовозобов`язаної, раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , засудженої 26.11.2014 року Волгодонським районним судом Ростовської області Російської Федерації за ст.30 ч.3-228.1 ч.3 п.»а,б», за ст.30 ч.3 ст.228-1 ч.3 п.»а,б», за ст.228.1 ч.3 п.»б», за ст.30 ч.3 ст.228-1 ч.3 п. «б», ст.30 ч.1-228.1 ч.4 п. «г» КК РФ із застосуванням ст. 69 ч.3 КК РФ у вигляді 10 років 6 місяців позбавлення волі без призначення додаткових покарань,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Волгодонського районного суду Ростовської області Російської Федерації (далі РФ) від 26.11.2014 року ОСОБА_4 визнана винною у скоєнні злочинів, передбачених ст.30 ч.3-228.1 ч.3 п.»а,б»(замах на незаконний збут наркотичних засобів, групою осіб за попередньою змовою, у значному розмірі), за ст.30 ч.3 ст.228-1 ч.3 п.»а,б» (замах на незаконний збут наркотичних засобів, групою осіб за попередньою змовою, у значному розмірі), за ст.228.1 ч.3 п.»б» (незаконний збут наркотичних засобів у значномурозмірі), за ст.30 ч.3 ст.228-1 ч.3 п. «б»(замах на незаконний збут наркотичних засобів у великому розмірі), ст.30 ч.1-228.1 ч.4 п. «г» (приготування до незаконного збуту наркотичних засобів у великому розмірі) КК РФ із застосуванням ст. 69 ч.3 КК РФ шляхом часткового складання покарань остаточно визначено покарання у вигляді 10 років 6 місяців позбавлення волі без призначення додаткових покарань, з відбуванням покарання у виправній колонії загального режиму.

Міністерство юстиції України звернулося до Красноградського районного суду Харківської області із клопотанням про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України, в якому просить суд визначити норми (статті, частини статей) Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнано винною вироком Волгодонського районного суду Ростовської області від 26.11.2014 року, та визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженою ОСОБА_4 на підставі вказаного вироку суду.

Представник Міністерства юстиції України просив про розгляд вказаного питання у його відсутність, про що зазначив в поданому клопотанні.

Прокурор в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання заявника, посилаючись на наявність всіх правових підстав для його задоволення. Просила привести вирок суду іноземної держави відносно громадянки України ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України та визначити норми Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого її визнано винною за вказаним вироком суду, а саме: за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 307, ч.2 ст.307, ч.1 ст.14, ч.2 ст.307 КК України, та із застосуванням ст. ч.2 ст.70 КК України визначити строк позбавлення волі у 10 років, без призначення додаткового покарання, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вироку Волгодонського районного суду Ростовської області від 26.11.2014 року та доданої до нього довідки установи покарання, громадянка України ОСОБА_4 засуджена за ст.30 ч.3-228.1 ч.3 п.»а,б», за ст.30 ч.3 ст.228-1 ч.3 п.»а,б», за ст.228.1 ч.3 п.»б», за ст.30 ч.3 ст.228-1 ч.3 п. «б», ст.30 ч.1-228.1 ч.4 п. «г» КК РФ із застосуванням ст. 69 ч.3 КК РФ у вигляді 10 років 6 місяців позбавлення волі без призначення додаткових покарань, та відбуває покарання в ФКУ «Виправна колонія № 3 УФСВП Росії по Краснодарському краю», початок строку відбування його покарання 13.04.2013 року, кінець відбування строку покарання 12.10.2013 року.

Вирок набрав законної сили 09.04.2015 року.

Розглядаючи клопотання, суд виходить із положень Конституції України, глави 46 КПК України, якими регламентовано визнання та виконання вироків судів іноземних держав та передача засуджених осіб, Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, та норм Кримінального кодексу України.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Пунктом «b» частини 1 статті 9 Європейської конвенції про передачу засуджених осіб визначено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.

Пунктами «а», «d» статті 11 Конвенції про передачу засуджених осіб встановлено, що при заміні вироку мають враховуватися зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку, а також не може посилюватися кримінальне покарання засудженої особи.

Крім того, умови передачі засуджених осіб і їх прийняття для відбування покарання визначені у ст. 606 КПК України, а порядок розгляду судом питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України регламентований положеннями ст.610 КПК України, відповідно до яких під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави. При призначені строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків, визначених у ч. 4 ст. 610 КПК України.

При цьому суд, як це визначено у ч. 3 ст. 603 КПК України, не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави, та не вирішує питання щодо винуватості особи.

Статтею 606 КПК України визначаються умови передачі засуджених осіб для відбування покарання в Україні: якщо ця особа є громадянином держави виконання вироку; якщо вирок набрав законної сили; якщо на час отримання запиту про передачу засуджений має відбувати покарання упродовж як найменш шести місяців або якщо йому ухвалено вирок до ув`язнення на невизначений строк; якщо на передачу згоден засуджений або з урахуванням його віку або фізичного чи психічного стану на це згоден законний представник засудженого; якщо кримінальне правопорушення, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, є злочином згідно із законодавством держави виконання вироку або було б злочином у разі вчинення на її території, за вчинення якого може бути призначено покарання у виді позбавлення волі; якщо відшкодовано майнову шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, а в разі наявності - також процесуальні витрати; якщо держава ухвалення вироку і держава виконання вироку згодні на передачу засудженого.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції.

Остання відома адреса проживання ОСОБА_4 в Україні відповідно до довідки Державної міграційної служби України - Харківська область, Красноградський район, с. Високе.

Враховуючи, що ОСОБА_4 є громадянкою України, вирок суду Російської Федерації, яким вона засуджена, набрав законної сили, строк покарання, який має відбувати засуджена, більше шести місяців, надано згоду на передачу її в Україну для подальшого відбування покарання, і кримінальне правопорушення, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, є злочином, згідно із законодавством України, суд вбачає підстави для приведення вироку у відповідність із законодавством України.

Відповідно до ст. 11 Конвенції, при застосуванні процедури зміни вироку, суд змінює кваліфікацію дій засудженого відповідно до Кримінального кодексу України та визначає покарання.

Відповідно до ч. 4 ст. 610 КПК України при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків:

1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України;

2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

Відповідно до діючого Кримінального кодексу України замах на незаконний збут наркотичних засобів, групою осіб за попередньою змовою, у великому розмірі кваліфікується за ст. 15, ч.2 ст. 307 Кримінального кодексу України. Незаконний збут наркотичних засобів у великому розмірі кваліфікується за ст. ч.2 ст. 307 Кримінального кодексу України. Приготування до незаконного збуту наркотичних засобів у великому розмірі кваліфікується за ч.1 ст. 14, ч.2 ст. 307 Кримінального кодексу України. Санкція ч.2 ст.307 КК України передбачає покарання від шести до десяти років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Санкція ч.3 ст. 228.1 КК РФ передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років зі штрафом в розмірі до п`ятисот тисяч рублів.

Санкція ч.4 ст. 228.1 КК РФ передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до двадцяти років з позбавленням права займати певні посади та займатися певною діяльністю на строк до двадцяти років або без такого і зі штрафом в розмірі до одного мільйона рублів.

Покарання ОСОБА_4 було призначено із застосуванням ст. 69 ч.3 КК Російської Федерації шляхом часткового складання покарань, без штрафу, без обмеження волі, без позбавлення права займати певні посади і займатися певною діяльністю, з відбуттям покарання у виправній колонії загального режиму.

За своїм характером покарання не повинне посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинне вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину.

За правилами ч.2 ст.70 КК України при складанні покарань остаточне покарання за сукупністю злочинів визначається в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання. Якщо хоча б один із злочинів є умисним тяжким або особливо тяжким, суд може призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів у межах максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе визначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді 10 років позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.307 КК України та не призначає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

Керуючись ст.ст. 9-12 Конвенції «Про передачу засуджених осіб», ст.ст. 602, 610 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Волгодонського районного суду Ростовської області Російської Федерації від 26.11.2014 року відносно ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України, - задовольнити.

Привести вирок Волгодонського районного суду Ростовської області Російської Федерації від 26.11.2014 року відносно ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України та вважати ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Леб`яже Зачепилівського району Харківської області, громадянку України, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , засудженою за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 307; ч.2 ст.307; ч.1 ст. 14, ч.2 ст.307 КК України, із застосуванням ч.2 ст.70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 10 (десять) років без конфіскації майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 26.11.2014 року.

У строк покарання зарахувати термін перебування під вартою - з 13.04.2013 року по 26.11.2014 року включно.

Копію ухвали направити до Міністерства юстиції України та Центральному органу виконавчої влади у сфері виконання покарань в Україні.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Красноградський районний суд Харківської області протягом семи днів органом, що подав клопотання, або особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором.

Суддя: