УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №295/9113/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 листопада 2016 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
захисника: ОСОБА_8

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого,
- за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України з застосуванням ст. 69 КК України на 2 (два) роки 4 (чотири) місяці позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_7 залишено тримання під вартою.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 встановлено рахувати з 21 липня 2016 року.
Відповідно до ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 час його перебування під вартою у строк відбуття покарання з 15 червня 2016 року по 21 липня 2016 року.
Речові докази: монітор торгової марки «Asus» моделі «VW 193» чорного кольору, бездротову оптичну мишку торгової марки «Тrust» залишено ОСОБА_9
в с т а н о в и л а:
Згідно вироку, ОСОБА_7 14 червня 2016 року, близько 23 год. перебуваючи поряд із будинком АДРЕСА_2 , на першому поверсі помітив дерев`яне вікно однієї з квартир вказаного будинку та у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення будь-якого чужого майна, поєднаного із проникненням у житло.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаний з проникненням у житло, керуючись корисливим мотивом, перебуваючи у вказаному місці, за вищевказаних обставин, ОСОБА_7 підійшов до вікна та за допомогою цеглини, яку знайшов поруч розбив дане вікно.
В подальшому, цього ж дня близько 23 год. 30 хв. пересвідчившись в тому, що поряд немає сторонніх осіб та за його злочинними діями ніхто не спостерігає та вони залишаються таємними, ОСОБА_7 підійшов до розбитого вікна та прибравши рукою уламки розбитого скла, незаконно проник до квартири АДРЕСА_3 за вказаною адресою, що належала ОСОБА_9 , звідки намагався викрасти наступне майно:
- монітор торгової марки «Asus» моделі «VW 193» чорного кольору вартістю 1000 грн.;
- бездротову оптичну мишку торгової марки «Тrust», вартістю 200 грн., яке в подальшому поклав до поліетиленового пакета та залишив в одній із кімнаті на підлозі.
В подальшому, протиправні дії щодо повторного викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_9 , поєднанні з проникненням у житло ОСОБА_7 були помічені та припиненні патрульними поліцейськими Управління патрульної поліції в м. Житомирі, у зв`язку з чим, останній не вчинив усіх дій, які вважав за необхідне для доведення злочинного умислу до кінця, з причин, що не залежали від його волі. В результаті вчинення вказаного даного кримінального правопорушення, ОСОБА_7 намагався спричинити потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 1200 грн.
Скоєне ОСОБА_7 кримінальне правопорушення суд кваліфікує за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, як умисні дії, які виразилися у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненні повторно, поєднані з проникненням у житло.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, кваліфікації дій ОСОБА_7 , вказує на суворість призначеного йому покарання.
Просить вирок суду щодо ОСОБА_7 змінити та призначити йому покарання з застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробовуванням.
Вважає, що призначене судом покарання ОСОБА_7 , не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого з наступних підстав.
Вказує, що ОСОБА_10 має постійне місце проживання, стійки соціальні зв`язки, проживає разом з батьком в АДРЕСА_1 , на обліку психіатра та нарколога на перебуває. Кримінальним правопорушенням не було спричинено потерпілому шкоди, останній будь-яких претензій до обвинуваченого не має.
На думку захисника, суд не враховав стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_10 , а саме те, що він хворіє на тяжку хворобу «туберкульоз», згідно Консультаційного висновку спеціаліста від 15.06.2016 року йому рекомендовано провести курс АБ терапії з послідуючим контролем та консультацію фтизіатра.
Вважає, що стан здоров`я ОСОБА_10 в умовах СІЗО суттєво погіршується та дана хвороба може прогресувати під час відбуття покарання, пов`язаного з позбавленням волі.
Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, заперечення прокурора на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Висновки суду першої інстанції про фактичні обставини кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду і наведених у вироку доказів, є обґрунтованими і законними і апелянтом не оспорюються.
Не оспорюється в апеляційній скарзі також правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.
На думку колегії суддів покарання ОСОБА_7 призначено з дотриманням ст. 65 КК України, суд врахував, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також і дані на які посилається апелянт: тяжку хворобу обвинуваченого, не заподіяння кримінальним правопорушенням шкоди потерпілому, що стало підставою для застосування судом положень ст. 69 КК України.
Також, судом враховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, однак знову вчинив замах на умисне кримінальне правопорушення, не працює, характеризується за місцем проживання посередньо.
Враховуючи, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, двічі відбував покарання у виді позбавлення волі та через короткий проміжок часу після звільнення знову продовжував вчиняти нові корисливі злочини, в тому числі і останній незакінчений злочин, колегія суддів підстав вважати призначене йому покарання, явно несправедливим внаслідок його суворості не знаходить, як і не знаходить підстав для застосуванням ст. 75 КК України.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які давали б підстави для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.
Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне додатково зарахувати обвинуваченому до відбутого покарання строк попереднього ув`язнення до набрання вироком законної сили за правилами визначеними у статті 72 КК України.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-
п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Богунського районного суду м. Житомира від 21 липня 2016 року щодо ОСОБА_7 - без змін.
Зарахувати додатково ОСОБА_7 в строк відбутого покарання час перебування під вартою з 21 липня 2016 року по 10 листопада 2016 року за правилами визначеними ст. 72 КК України.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який утримується під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді: