Провадження № 1-кп/127/1225/16

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2016 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Вінниці матеріали кримінального провадження №0000047, які надійшли з Військової прокуратури Вінницького гарнізону Центрального регіону України з обвинувальним актом по обвинуваченню:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, українця, одруженого, з неповною середньою освітою, раніше не судимого, сержанта, на утриманні неповнолітній син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , приймав участь з 19 квітня 2015 року по 04 вересня 2015 року в антитерористичній операції на території Луганської області, військовослужбовця військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 10 березня 2015 року призваний на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 21 вересня 2015 року №208 сержант ОСОБА_5 зарахований у списки особового складу військової частини, на всі види забезпечення, і вважається таким, що справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою - сапера 3 інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу інженерної роти військової частини польова пошта НОМЕР_1 . Відповідно до ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», останній вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.
У зв`язку із затвердженням Верховною Радою України Указів Президента України «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17 березня 2014 року, №454/2014 від 06 травня 2014 року, № 607/2014 від 21 липня 2014 року, №15/2015 від 14 січня 2015 року в Україні розпочато процес мобілізації та оголошено особливий період, тобто період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.
Будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, сержант ОСОБА_5 у відповідності до вимог ст. ст. 9, 11, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.
Незважаючи на вищевикладене, сержант ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення за наступних обставин:
Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 09 січня 2016 року №7 сержант ОСОБА_5 був направлений для проходження стаціонарного лікування до Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону ( АДРЕСА_2 ).
Проте, сержант ОСОБА_5 , діючи в порушення зазначених вимог законодавства, маючи на меті тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, діючи умисно, без поважних причин, не отримавши відповідного дозволу начальника (командира), 29 січня 2016 року приблизно о 10 годині 00 хвилин, самовільно залишив територію Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону.
Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 15 лютого 2016 року №228 сержанта ОСОБА_5 знято з усіх видів забезпечення та обліковано таким, що самовільно залишив військову частину.
29 липня 2016 року сержант ОСОБА_5 за сприяння Військової служби правопорядку був доставлений до Військової прокуратури Вінницького гарнізону.
За час відсутності в частині сержант ОСОБА_5 обов`язки військової служби за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини, правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та його причини не повідомляв, вільний час проводив на власний розсуд.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, за обставин викладених в обвинувальному акті, щиро розкаявся у вчиненому, суду пояснив, що був призваний під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_3 до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , де проходив військову службу. Відповідно до наказу командира військової частини 09 січня 2016 року був направлений для стаціонарного лікування до Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону, проте 29 січня 2016 року, достовірно знаючи про те, що йому заборонено залишати розташування санаторію, самовільно залишив його та проводив час на власний розсуд.
29 липня 2016 року його затримали працівники військової прокуратури. У вчиненому щиро кається, просить суворо не карати.
Відповідно до вимог ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, з`ясувавши чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються.
Згідно довідки КЗ «Криворізький психоневрологічний диспансер» ОСОБА_5 на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
Згідно довідки КЗ «Дніпропетровський наркологічний диспансер» ОСОБА_5 на обліку у лікаря нарколога не перебуває.
Оцінивши досліджені докази, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення повністю знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду, а тому суд кваліфікує його дії за ч.4 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення військової частини в умовах особливого періоду.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд визнає повне визнання вини обвинуваченим, його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Крім того, суд визнає пом`якшуючими покарання обставинами наявність у обвинуваченого на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та його участь з 19 квітня 2015 року по 04 вересня 2015 року в антитерористичній операції на території Луганської області
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлені.
При обрані виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, що відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, наявність обставин, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання.
З урахуванням викладеного, конкретних обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого, суд вважає, що виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів ОСОБА_5 можливе без ізоляції його від суспільства, а тому йому слід призначити покарання із застосуванням ст.69 КК України, більш м`якого ніж передбаченого санкцією ч.4 ст.407 КК України у виді арешту з відбуванням покарання на гауптвахті.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.69 КК України, ст. ст. 370, 371, 374 КПК України суд, -
УХВАЛИВ :
Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України і призначити йому покарання з застосуванням ст.69 КК України у виді чотирьох місяців арешту з його відбуванням на гауптвахті.
Відповідно до вимог ст. 72 КК України зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення з 30 липня 2016 року до 27 вересня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Строк відбуття покарання рахувати з моменту затримання 30 липня 2016 року.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому змінити з тримання під вартою на особисте зобов`язання, звільнивши його з під варти із зали суду.
Покласти на засудженого ОСОБА_5 наступні обов`язки:
- прибувати до Вінницького міського суду Вінницької області за першою вимогою;
-не залишати місце постійного проживання АДРЕСА_1 без дозволу суду.
На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Вінницької області протягом 30 діб з моменту його проголошення.
Суддя: