Справа № 405/1056/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 червня 2016 року Ленінський районний суд м.Кіровограда в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

адвоката: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді угоду про визнання винуватості в кримінальному провадженні 0000647 від 06.10.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шарівка, Олександрійського району, Кіровоградської області, українця, гр. України, з середньо освітою, неодруженого, маючого малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 вчинив нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, за таких обставин.

Відповідно ст. ст. 4,10,11,22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17 березня 2014 року старшину ОСОБА_5 було призвано на військову службу під час мобілізації 31 березня 2014 року ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) № 39-ос від 01 квітня 2014 року з того ж дня старшину ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу зазначеної військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду дільничого інспектора прикордонної служби відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_3 ІІ категорії ( тип Б), що дислокувався за адресою: АДРЕСА_3 .

Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, старшина

ОСОБА_5 відповідно до ст.ст. 9, 11, 16, 40, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 1, ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язаний свято і непорушно додержуватися вимог Конституції України, законів України, військової присяги, статутів, наказів та розпоряджень, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку та майстерність, знати та виконувати обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних сил України, дорожити честю та гідністю військовослужбовця Збройних сил України, не допускати ганебних вчинків самому та утримувати від їх вчинення інших.

22.10.2014 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 старшині ОСОБА_5 було надано дозвіл на відпустку з виїздом до м.Кіровограда до 29.10.2014 року, за сімейними обставинами.

Разом з тим, старшина ОСОБА_5 , діючи всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам Статутів Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, будучи придатним для проходження військової служби, 30.10.2014 року не з`явився вчасно на службу без поважних причин.
Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на вчинення нез`явлення вчасно на військову службу без поважних причин, старшина ОСОБА_5 30.10.2014 року не з`явився вчасно на службу до відділення дільничих інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_3 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , без поважних причин та продовжував ухилятись від проходження військової служби до моменту добровільного повернення на військову службу 19.01.2015 року, проводячи службовий час на власний розсуд за адресою свого проживання: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 та в інших місцях.

Протягом зазначеного періоду нез`явлення на службу старшина
ОСОБА_5 органами влади не затримувався, жодних перешкод для прибуття до військової частини не мав.
Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 3 ст. 407 КК України.

13 червня 2016 року між прокурором військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Південного регіону України лейтенантом юстиції ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості, за змістом якої ОСОБА_5 зобов`язується беззастережно визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України. Сторони узгодили міру покарання ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, у виді 2 років позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України, звільнивши ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, строком на 2 (два) роки, з покладенням на обвинуваченого обов`язків передбачених п.п.2,3,4 ст. 76 КК України.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст.473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

Заслухавши учасників судового провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України та закону, суд прийшов до висновку, що угода підлягає затвердженню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до положень частин 2 та 4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

Згідно з ч.5 ст.469 КПК України передбачено, що укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 407 КК України відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, правову кваліфікацію кримінального правопорушення органом досудового розслідування здійснено правильно, угоду про визнання винуватості укладено після повідомлення ОСОБА_5 про підозру, потерпілих у даному кримінальному провадженні немає, узгоджена сторонами міра покарання, у виді 2 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки відповідає вимогам Кримінального кодексу України. Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472 КПК України та її умови не суперечать іншим вимогам закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, а також те, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389 I КК України.

Обґрунтованих і достатніх підстав вважати, що укладення угоди між сторонами не було добровільним, тобто є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а також, що обвинувачений не має можливості виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, судом не встановлено.

Умови даної угоди відповідають вимогам Кримінально процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про наявність, передбачених законом підстав для затвердження угоди про визнання винуватості від 13 червня 2016 року і призначення узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ст.ст.374, 472-475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 13 червня 2016 року про визнання винуватості укладену між між прокурором військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Південного регіону України лейтенантом юстиції ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання, у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 2 (два) роки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтись для реєстрації в кримінально - виконавчій інспекції.

Запобіжний захід ОСОБА_5 судом не обирався.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський райсуд м. Кіровограда протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку після постановлення ухвали апеляційним судом.

Копію вироку вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя Ленінського районного суду
м. Кіровограда ОСОБА_1