Апеляційний суд Рівненської області
___________________________________________________________
В И Р О К
Іменем України
03 листопада 2016 року м. Рівне
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційними скаргами прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження ОСОБА_5 та потерпілої ОСОБА_6 матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000461, щодо

- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, працюючого водієм ТОВ "Рівнеагропартнер", ТОВ "Акріс-агро", раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,

на вирок Здолбунівського районного суду Рівненської області від 10 травня 2016 року, з участю:

прокурора - ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_9 ,

потерпілої - ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА :
ОСОБА_7 06.06.2014 року близько 16.00 год. ОСОБА_7 перебуваючи на присадибній ділянці господарства по АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_6 , під час суперечки з останньою, яка виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно наніс ОСОБА_6 не менше трьох ударів правою рукою по обличчю та тулубу, в результаті чого заподіяв тілесні ушкодження у вигляді синців на верхній та нижній повіці лівого ока, на нижній повіці правого ока, на спинці носа, на лівому стегні по зовнішній поверхні в верхній третині; хиткість 1-го зуба (коронки) на верхній щелепі справа, чим спричинив легкі тілесні ушкодження.

Вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 10 травня 2016 року ОСОБА_7 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 125 КК України та виправдано у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди залишено без розгляду.

На вирок суду подані апеляційні скарги, з яких вбачається, що :
- прокурор, вказує на те, що у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, прийняте по справі рішення відповідно до статті 409 КПК України підлягає скасуванню у повному обсязі. Судом першої інстанції не взято до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, не зазначено чому суд взяв до уваги саме ці докази, відхиливши інші. Просить повторно дослідити у судовому засіданні наступні докази та надати їм належну оцінку, які судом першої інстанції досліджені не у повному обсязі, а саме : матеріали судово-медичної експертизи №217 від 11.06.2014 (а.с.13-14), матеріали додаткової судово-медичної експертизи №227 від 19.06.2014 (а.с.16), матеріали слідчого експерименту від 13.06.2014 (а.с.27), протокол огляду місця події від 12.06.2014 (а.с.17), покази свідка ОСОБА_10 (а.с.32), допит ОСОБА_6 . Просить оскаржуваний вирок скасувати, постановити новий, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
- потерпіла ОСОБА_6 вважає, що вирок підлягає скасуванню, оскільки неповнота дослідження доказів на досудовому розслідуванні та в суді призвела до винесення судом вироку, в якому наявні висновки, що не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що на досудовому розслідуванні потерпіла неодноразово повідомляла про моральні страждання від затягування процесу розгляду кримінальної справи. Неодноразово надходили пропозиції про примирення сторін. Вона не заперечувала проти примирення зняття звинувачень в кримінальному провадженні при умові відшкодування заподіяних моральних збитків. Вважає, що судом безпідставно відмовлено в розгляді заявленого цивільного позову, істотно порушивши вимоги кримінального процесуального законодавства.

Просить вирок відносно ОСОБА_7 про виправдання за відсутності в його діях складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України скасувати, постановити новий обвинувальний вирок, яким визнати його винним у вчиненні вказаного злочину та призначити покарання передбачене законом та задовольнити заявлений цивільний позов в повному обсязі.

Відповідно до ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.
Розглянувши за апеляційними скаргами матеріали провадження апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції про недоведеність вини та виправдання ОСОБА_7 за пред`явленим йому обвинуваченням не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки здобутим доказам у вироку надана невірна оцінка, що потягнуло за собою незаконне виправдання обвинуваченого, а відтак і неправильне застосування судом кримінального закону, а тому на підставі ст. 420 КПК України, вирок стосовно ОСОБА_7 підлягає скасуванню з одночасним ухваленням нового вироку за наступних підстав.

В ході апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 своєї вини у скоєному не визнав, проте не заперечував самого факту неприязних стосунків та виникнення конфлікту із потерпілою, що дійсно мав місце 06.06.2014 року на присадибній ділянці господарства по АДРЕСА_2 та пояснив, що намагався лише його припинити та стримати потерпілу. Будь-яких тілесних ушкоджень він не завдавав.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненому його вина повністю доведена іншими зібраними у провадженні доказами, які є логічними і послідовними, узгоджуються між собою та матеріалами провадження вцілому, а тому переконливими для колегії суддів.

Так, потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні повністю підтвердила раніше надані нею показання з приводу обставин конфлікту, що виник 06.06.2014 року на її присадибній ділянці та чітко пояснила, що тілесні ушкодження у вигляді синців на верхній та нижній повіці лівого ока, на нижній повіці правого ока, на спинці носа, на лівому стегні по зовнішній поверхні в верхній третині; хиткість 1-го зуба (коронки) на верхній щелепі справа в ході цього конфлікту їй були завдані обвинуваченим ОСОБА_7 .

Показання потерпілої апеляційний суд вважає цілком обґрунтованими, оскільки від самого початку провадження вони є незмінними, повністю узгоджуються з іншими дослідженими судом першої інстанції доказами, що доводять вину ОСОБА_7 у вчиненому, а тому приймає їх до уваги і кладе в основу обвинувального вироку.

Факт виникнення конфлікту 06.06.2014 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 також підтвердили в суді першої та апеляційної інстанції свідок ОСОБА_10 .

Крім того, вина ОСОБА_7 стверджується іншими об`єктивними даними, що містяться в матеріалах кримінального провадження, зокрема :

згідно висновку експерта № 217 від 11.06.2014 року у ОСОБА_6 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців на верхній та нижній повіках лівого ока, на нижній повіці правого ока, на спинці носа, на лівому стегні по зовнішній поверхні в верхній третині; хиткість 1-го зуба (коронки) на верхній щелепі справа. Вищевказані тілесні ушкодження у ОСОБА_6 виникли не менше як від трьох травматичних дій (ударів) тупих предметів (без відображення індивідуальних особливостей травмуючої поверхні) та згідно із п.2.3.5 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень;

за висновком експерта № 227 від 19.06.2014 року враховуючи характер та локалізацію тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 , вивчення даних протоколу проведення слідчого експерименту з потерпілою від 13.06.2014 року можна зазначити, що механізм виникнення тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 , який вона показала під час проведення з нею слідчого експерименту не суперечить судово-медичним даним їх виникнення.

Як вбачається з протоколу проведення слідчого експерименту від 13.06.2014 року за участю потерпілої ОСОБА_6 , остання на місці події розповіла та показала яким чином ОСОБА_7 спричинив їй тілесні ушкодження, а саме, як продемонструвала ОСОБА_6 , вдарив її один раз лівою ногою в задню частину бедра лівої ноги, після цього наніс ще шість ударів кулаком правої руки в район обличчя.

З протоколу огляду місця події від 12.06.2014 року встановлено, що місце огляду являється земельна ділянка по АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_6 . З правого боку розташований город ОСОБА_7 , між земельними ділянками встановлена межа 0,2 м. на якій встановлені чотири залізобетонних стовпи і один металевий.

Оцінюючи наведені докази, апеляційний суд виходить з того, що і обвинувачений і потерпіла не заперечували в судовому засіданні наявність між ними неприязних відносин та виникнення конфлікту, який відбувся 06.06.2014 року з приводу меж присадибної земельної ділянки.

Наявність цього конфлікту, його обставини, механізм утворення тілесних ушкоджень, їх характер і локалізація разом із сукупністю наведених доказів переконують колегію суддів в тому, що тілесні ушкодження ОСОБА_6 дійсно були заподіяні обвинуваченим ОСОБА_7 умисно, за обставин, на які вказує потерпіла.

Таким чином, апеляційний суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_7 у спричиненні умисних легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 , а тому його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 125 КК України.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання, судом не встановлені.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин провадження, особи винного, його ставлення до скоєного, суд вважає, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення ОСОБА_7 буде покарання у виді штрафу.

Вирішуючи цивільний позов потерпілої про відшкодування моральної шкоди апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Згідно положень ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, на підставі ч.1 ст. 1167 ЦК України, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У відповідності до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

На підставі наведеного суд вважає необхідним цивільний позов потерпілої задовольнити частково, оскільки внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 , які проявилися в умисному заподіянні ним легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 , їй була завдана моральна шкода, яка, виходячи з характеру, обсягу та глибини заподіяних їй душевних страждань і переживань, вимушених змін у її житті, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану здоров`я, підлягає відшкодуванню на користь потерпілої в розмірі 3000 грн.

На переконання колегії суддів, такий її розмір буде в повній мірі відповідати принципам розумності, виваженості і справедливості.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 405, 407, 409 та 420 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження ОСОБА_5 - задовольнити повністю.

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Вирок Здолбунівського районного суду Рівненської області від 10 травня 2016 року щодо ОСОБА_7 - скасувати.

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 850 грн.

На підставі ст. 49 КК України ОСОБА_7 звільнити від кримінального покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Стягнути із засудженого ОСОБА_7 на її користь, в рахунок відшкодування моральної шкоди - 3000 (три тисячі) грн. В задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

С у д д і :

____________ ___________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3