Ухвала
іменем україни
11 жовтня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
переглянула в судовому засіданні вирок Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 17 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 07 червня 2016 року за касаційними скаргами прокурора, який брав участь у судовому провадженні в суді апеляційної інстанції та засудженого ОСОБА_7 .

Зазначеним вироком, залишеним без зміни судом апеляційної інстанції,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Комаргород, Вінницької області, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,

засуджено за ч. 3 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років із конфіскацією усього майна, що належить йому на праві власності.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 у рахунок відшкодування моральної шкоди 15 000 грн, та витрати на правову допомогу адвоката 5500 грн.
Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він, з метою заволодіння чужим майном, вчинив напад поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, з погрозою застосування такого насильства (розбій), поєднаний з проникненням у житло за наступних обставин.

09 березня 2015 року, приблизно о 03.00 год., ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, проходячи по АДРЕСА_1 в якому проживає ОСОБА_8 , достовірно знаючи, оскільки є його сусідом, що останній похилого віку та проживає сам, вирішив заволодіти його майном.

ОСОБА_7 через незамкнені вхідні двері проник до вказаного приватного будинку, та побачивши в одній із кімнат ОСОБА_8 , який спав, схопив останнього лівою рукою за шию та став його душити, а коли потерпілий прокинувся, ОСОБА_7 почав здушувати його шию обома руками. Намагаючись врятувати життя та здоров`я, ОСОБА_8 став чинити йому опір та нігтями пальців рук дряпати обличчя ОСОБА_7 . З метою подолання опору потерпілого ОСОБА_7 наніс своєю головою 2-3 удари в обличчя ОСОБА_8 та змінивши позицію на більш зручну для себе, навалившись всім тілом на тіло лежачого потерпілого, продовжував чиняти насильство, небезпечне для життя та здоров`я потерпілого, а саме почав здушувати шию ОСОБА_8 обома руками, налягаючи при цьому масою тіла. Після того, як ОСОБА_8 перестав чинити опір та почав задихатися, розуміючи, що нападник хоче позбавити його життя, ОСОБА_7 відпустив його шию і запитав чи хоче він жити на що потерпілий відповів ствердно.

ОСОБА_7 вимагав гроші погрожуючи, що у випадку відмови потерпілого видати йому грошові кошти буде і далі вчиняти фізичну розправу над ним. Побоюючись за своє життя та здоров`я ОСОБА_8 , вставши із діжка, дістав з кишені штанів, які знаходились поряд на стільці, кошти в сумі 1098 грн. і передав їх ОСОБА_7 . Отримавши вказані кошти ОСОБА_7 зник з місця події, спричинивши своїми умисними діями ОСОБА_8 матеріальні збитки на суму 1098 грн та легкі тілесні ушкодження.

У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону, порушує питання про скасування судових рішень і призначення нового розгляду у суді першої інстанції. На обґрунтування своїх вимог зазначає, що районний суд, розглядаючи справу, не дотримався вимог ч. 3 ст. 349 КПК та не з`ясував думку засудженого щодо обсягу та порядку дослідження доказів і не роз`яснив йому положення вказаного закону. Звертає увагу на те, що засуджений ОСОБА_7 в судовому засіданні свою вину визнав частково проте суд розглянув справу в порядку ч. 3 ст. 349 КПК та не допитавши свідків. Стверджує, що суд апеляційної інстанції в порушення вимог ст. 404 КПК, не звернув уваги на істотні порушення допущені районним судом.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_7 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, порушує питання про скасування судових рішень та про направлення справи на новий судовий розгляд. Засуджений зазначає, що судом першої інстанції неправильно встановлені фактичні обставини справи, оскільки умислу вчинити розбій у момент проникнення до житла потерпілого у нього не було. Стверджує про порушення судом вимог ст. 349 КПК. Звертає увагу, що суд не роз`яснив наслідки не дослідження всіх доказів, та допитав лише засудженого, потерпілого і одного свідка. Вважає, що його дії потрібно кваліфікувати за ч. 1 ст. 187 КК і є всі підстави для застосування ст. 75 КК. Зазначає, що апеляційний суд не звернув уваги на допущені порушення.
На касаційну скаргу засудженого від потерпілого ОСОБА_8 надійшли заперечення, за змістом яких він просить прийняти законне та справедливе рішення.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та його захисника, які підтримали доводи касаційних скарг та просили їх задовольнити, пояснення прокурора, який не підтримав доводи касаційних скарг прокурора і засудженого та просив судові рішення залишити без зміни, а касаційні скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги прокурора та засудженого не підлягають задоволенню на таких підставах.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Свій висновок щодо доведеності вини засудженого ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК, суд належним чином вмотивував дослідженими під час судового розгляду доказами, які були оцінені відповідно до закону та в їх сукупності правильно визнані судом достатніми та взаємозв`язаними для ухвалення обвинувального вироку.
Такий висновок відповідає наведеним у вироку: показанням самого засудженого ОСОБА_7 , який в судовому засіданні свою вину визнав частково; показанням потерпілого ОСОБА_8 про те, що за обставин, викладених у вироку, засуджений ОСОБА_7 проник до нього у будинок та притиснувши його масою свого тіла, обома руками душив за шию, наніс 2-3 удари головою по обличчю від чого потерпілий почав втрачати свідомість та після чого, на вимогу засудженого, віддав останньому свої грошові кошти; показанням свідка ОСОБА_9 , який підтвердив обставини нападу на потерпілого; протоколам огляду місця події; висновкам експерта щодо спричинення потерпілому ОСОБА_8 легких тілесних ушкоджень та виявлення слідів удушення шиї; протоколам проведення слідчих експериментів де засуджений описав послідовність своїх дій при вчиненні злочину, іншим доказам, зазначеним у вироку.

Суд належним чином дослідив ці та інші докази по справі, детально виклав їх зміст у вироку і дав їм правильну оцінку. Зазначені докази у справі узгоджуються між собою, не містять суперечностей і не викликають сумнівів щодо їх достовірності, допустимості й належності, а тому суд правильно обґрунтував ними обвинувачення засудженому ОСОБА_7 та правильно, визнавши його винуватим, кваліфікував його дії за ч. 3 ст.187 КК України.
Доводи засудженого ОСОБА_7 та прокурора про істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону, а саме розгляд кримінального провадження в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК попри те, що засуджений свою вину в судовому засіданні визнав частково є безпідставними та спростовуються матеріалами кримінального провадження і протоколами судового засідання.
Так, відповідно до протоколу судового засідання від 17 лютого 2016 року судом було встановлено порядок дослідження доказів та допитано засудженого ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_9 після чого було змінено порядок дослідження та за згодою учасників процесу судом не допитувалися свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , оскільки обставини про які вони повідомили в ході досудового розслідування в суді ніким не оспорювалися і суд перейшов до дослідження письмових доказів.

Порушень процесуального порядку збирання наведених у вироку доказів та дослідження їх у судовому засіданні за матеріалами кримінального провадження не встановлено та судом правильно вирішено питання про їх допустимість.
Вирок відповідає вимогам статей 370, 373-374 КПК, є законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, суд першої інстанції, з наведенням належної мотивації, правильно відхилив доводи засудженого, що умисел на заволодіння майном потерпілого виник у нього після того, як він зайшов до будинку для з`ясування стосунків з потерпілим та доводи захисника про неправильну кваліфікацію дій засудженого.

Апеляційний суд, за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 , переглянув вирок суду першої інстанції з підстав суворості призначеного покарання та застосування до призначеного покарання положень ст. 69, 75 КК. Питання щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи в апеляційній скарзі засудженим не порушувались. Апеляційний суд виніс мотивовану ухвалу, якою обґрунтовано визнав вирок суду першої інстанції законним і обґрунтованим, а призначене покарання таким, що відповідає вимогам ст. 65 КК. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

За таких обставин підстав для перекваліфікації дій засудженого та застосування до нього положень ст. 75 КК чи пом`якшення призначеного покарання колегія суддів не вбачає, оскільки призначене мінімальне покарання, яке установлено санкцією ч.3 ст.187 КК, за вчинений особливо тяжкий злочин, відповідає вимогам ст. 65 КК та є достатнім й необхідним для виправлення засудженого і попередження вчинення ним нових злочинів.
Відповідно до вимог ст. 433 КПК України до компетенції касаційного суду не відноситься перевірка обставин, зазначених у статтях 410, 411 КПК України щодо неповноти судового розгляду справи, невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи. У зв`язку з наведеним, доводи засудженого в цій частині у касаційному порядку перегляду не підлягають.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть за собою безумовне скасування чи зміну судових рішень щодо ОСОБА_7 , як то зазначено в касаційній скарзі, не встановлено.
Виходячи з наведеного, підстав для задоволення касаційної скарги засудженого ОСОБА_7 колегія суддів не вбачає.
Керуючись статтями 433436 КПК, а також п. 6 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень закону України «Про судоустрій і статус суддів» колегія суддів

у х в а л и л а:

Вирок Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 17 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 07 червня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, касаційні скарги прокурора та засудженого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3