Справа №127/4307/16-к
Провадження №1-кп/127/665/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 березня 2016 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря: ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення:прокурора : ОСОБА_3 ,

представника потерпілого: ОСОБА_4

сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_5 , законного представника обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7

представника служби у справах дітей : ОСОБА_8 ,

представника кримінальної поліції: ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі суду №13, в м. Вінниці, обвинувальний акт, який надійшов з угодою про примирення в кримінальному провадженні № 0000629 від 29.01.2016 року відносно обвинуваченого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, українця, громадянина України, учня 9-го класу ЗОШ № 16, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, суд -

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України з угодою про примирення від 26.02.2016 року.

Прокурор ОСОБА_3 вважає, що угода про примирення укладена відповідно до вимог КПК України, а тому просив її затвердити.

Обвинувачений ОСОБА_5 , просив угоду затвердити, вказавши, що він дійсно вчинив злочин за обставин вказаних в обвинувальному акті, зазначив, що він навчається у школі та офіційного самостійного заробітку й майна на яке може бути звернено стягнення не має.

Законний представник обвинуваченого ОСОБА_6 просив затвердити угоду про примирення вказавши, що ним не відшкодовано завдану шкоду, син - ОСОБА_5 посередньо навчається у школі, проживає з ним у квартирі, матір проживає окремо, самостійних заробітків дитина не має.

Представник потерпілого ОСОБА_4 просив затвердити угоду, вказавши, що претензій до обвинуваченого він не має.

Представник служби у справах дітей ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_7 висловились про вирішення питання відповідно до вимог закону.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт, зміст угоди про примирення від 26.02.2016 року суд дійшов висновку про неможливість затвердження угоди наступних підстав.

Так, ОСОБА_5 будучи неповнолітнім, обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України.

Відповідно до положень ст. 474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою невідкладно надсилається до суду, розгляд якої проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження.

Відповідно до вимог ч.7 ст.474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Так, статтею 472 КПК України, передбачено, що в угоді про примирення зокрема, зазначається покарання, яке узгоджується сторонами в угоді, яке повинно відповідати межам, передбаченим у санкції статті особливої частини КК України, та за наявності підстав сторони можуть погодити покарання із звільненням від його відбування з випробуванням.

Суд, дослідивши зміст та умови угоди про примирення між законним представником потерпілого юридичної організації та неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_5 , приходить до висновку, що вони не відповідають вимогам ч.7 ст. 474 КПК України, оскільки умови угоди суперечать вимогам закону, а саме благодійна організація, яка являється юридичною особою не може мати законного представника, як то зазначено в тексті угоди крім того, узгоджене сторонами покарання у виді штрафу, не може бути призначено неповнолітньому який не має самостійного доходу, власних коштів, або майна на яке можу бути звернуто стягнення, що на переконання суду свідчить про очевидну неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань про сплаті штрафу, й явно не відповідає інтересам суспільства.

З огляду на викладене, суд приходить до переконання про неможливість затвердження угоди про примирення, а тому вважає за необхідне відмовити в затвердженні вказаної угоди.

Керуючись п.1 ч. 3 ст. 314, ст. 474 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
У затвердженні угоди про примирення, укладеної 26 лютого 2016 року між представником потерпілого благодійною організацією «Благодійний фонд охорони здоровя військовослужбовців» ОСОБА_10 ,С та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч. 1 КК України - відмовити.
Кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України повернути прокурору м. Вінниці для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. ст. 468-475 КПК України.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя: