19.02.16

У Х В А Л А Справа № 200/2397/16-к
Провадження № 1-кс/200/1562/16
19 лютого 2016 року м. Дніпропетровськ
Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
скаржниці ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпропетровську скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження, -
Підставами для задоволення вказала те, що розслідування практично не проводилось, а рішення прийнято незаконно. З тих підстав, що рішення прийнято незаконно, постанову прохає скасувати.
Слідчий та прокурор належним чином повідомлені про час та місце розгляду скарги, але у судове засідання не з`явилися, письмових заяв та клопотань суду не надали. Скаржник не заперечувала проти розгляду справи за їх відсутності. З цих підстав справу, у відповідності до норми ч. 3 ст. 306 КПК України, розглянуто за відсутності слідчого та прокурора.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, потерпілим може бути оскаржено до суду рішення слідчого про закриття кримінального провадження. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 307 КПК України, за наслідками розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування постановлюється ухвала, якою може бути скасовано рішення слідчого чи прокурора, зобов`язано припинити дію, зобов`язано вчинити певну дію, відмовлено у задоволенні скарги. Нормою ч. 3 цієї статті встановлено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
Розглянувши скаргу, заслухавши пояснення скаржниці та дослідивши надані до скарги додатки, приходжу до висновку про те, що вона підлягає задоволенню.
З огляду на наведені вище підстави закриття кримінального провадження, вважаю висновок слідчого про відсутність у діях не встановленої ним особи, ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, невірним і незаконним. По перше, робити висновок про наявність чи відсутність у діях особи ознак складу злочину, можливо лише тоді, коли існує фізична особа, яка вчинила діяння (у даному випадку заволодіння особистим майном потерпілої), за фактом вчинення якого відкрито кримінальне провадження. По друге, заволодіння майном потерпілої ОСОБА_3 вчинено саме з корисливою метою, так як після викрадення її гаманця, особа, яка здійснила крадіжку, знайшовши у гаманці її платіжну картку, заволоділа і її грошовими коштами, здійснюючи це планомірно, у декілька прийомів. Заволодіння чужими грішми, та ще й з банківської платіжної картки, вчинене у декілька прийомів, не може бути вчинено не з корисливих (наприклад хуліганських) мотивів. Відтак, висновок слідчого про відсутність у діях особи, що вчинила крадіжку майна потерпілої ОСОБА_3 , суб`єктивної сторони, як складової ознак складу злочину, передбаченого ст. 185 КК України, є невірним. Крім того, як встановлено у судовому засіданні, слідчим не перевірено показання потерпілої щодо заволодіння її грошовими коштами, які зберігались на її банківській платіжній картці, внаслідок не вчинення дій працівниками банку із блокування доступу до картки, що є неповнотою проведеного досудового слідства.
Внаслідок невірного висновку слідчого про відсутність у діях фізичної особи, що вчинила крадіжку особистого майна ОСОБА_3 та через неповноту проведення досудового слідства, постанова про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 214, 303, 307, 309, 369, 371-372 КПК України, -
Скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчій суддя ОСОБА_1