Номер провадження 11-кп/788/646/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних справах
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 липня 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 травня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні подання адміністрації Сумської виправної колонії управління ДПтС України в Сумській області №116 та спостережної комісії при виконавчому комітеті Сумської міської ради про умовно-дострокове звільнення від покарання ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:
До апеляційного суду Сумської області надійшла апеляційна скарга захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , в якій останній ставить питання про скасування судового рішення.

До Ковпаківського районного суду м. Суми надійшло спільне подання в.о. начальника Сумської виправної колонії управління ДПтС України в Сумській області ОСОБА_9 та заступника голови спостережної комісії при виконавчому комітеті Сумської міської ради ОСОБА_10 про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від призначеного покарання. В поданні зазначено, що ОСОБА_7 відбув більше 2/3 призначеного вироком покарання, позитивно характеризується, мав 1 стягнення, яке погашене за строком давнини. В установі не працевлаштований, але активно залучається до суспільно-корисної праці у відділенні, за що має 2 заохочення, тому своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 20.05.2016 р. відмовлено в задоволенні звільнення ОСОБА_7 .

На ухвалу суду надійшла апеляційна скарга від захисника ОСОБА_8 , в якій він просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою задовольнити подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання щодо ОСОБА_7 . Вказує на те, що засуджений ОСОБА_7 став на шлях виправлення, що підтверджується поданням про його умовно-дострокове звільнення, має 2 заохочення за сумлінне ставлення до праці, приймає активну участь у програмах диференційованого виховного впливу на засуджених. Поза увагою суду залишились навчання засудженого ОСОБА_7 у 2014 р. у професійно-навчальному закладі у колонії та здобуття професії «верстатник широкого профілю 2-го розряду» та часткове виконання вироку Зарічного районного суду м. Суми від 23.05.2011 р., за яким засуджений сплатив кошти в сумі 3500 грн. Засуджений ОСОБА_7 має намір на подальше відшкодування штрафу, призначеного вироком, оскільки гарантовано може бути працевлаштований слюсарем у ПП «Маріанно», тому є достатньо обґрунтованих підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 і немає необхідності в подальшому відбуванні ним реального покарання у вигляді позбавлення волі.

Заслухавши суддю - доповідача щодо суті ухвали суду та поданої апеляційної скарги, захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , який повністю підтримав подану апеляційну скаргу та просив умовно-достроково звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання, думку прокурора ОСОБА_6 про законність ухвали суду та відмову у задоволенні апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання після фактичного відбуття засудженим за умисний тяжкий злочин не менше двох третин строку покарання, призначеного судом, якщо він сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002р. «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», рішення про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст.537,539 КПК України, вислухавши представника Сумської виправної колонії ОСОБА_11 , дослідивши матеріали особової справи засудженого, врахувавши думку прокурора, дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 14.11.2012 р. ОСОБА_7 засуджений за ч.2 ст.187, ст.69 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, окрім житла. На підставі ч.1 ст.71, ч.3 ст.72 КК України вирок Зарічного районного суду м. Суми від 23.05.2011 р. у виді штрафу 17000 грн. ухвалено виконувати самостійно.

12.02.2013 р. ухвалою Апеляційного суду Сумської області вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 14.11.2012 р. в частині призначення покарання змінено, ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.187, 69, 71, ч.3 ст.72 КК У країни до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла. Вирок Зарічного районного суду м. Суми від 23.05.2011 р. у виді штрафу 17000 грн. виконувати самостійно.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 16.02.2016 р. зараховано ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення період з 10.09.2012 р. по 19.09.2012 р. та з 14.11.2012 р. по 12.02.2013 р. за ч.5 ст.72 КК України.

З наявної в матеріалах провадження характеристики засудженого від 15.03.2016 р. (а.п.2), вбачається, що ОСОБА_7 за час відбування покарання в Сумській ВК №116 мав 1 стягнення, яке погашене за строком давнини, характеризується позитивно, в установі не працевлаштований, але активно залучається до суспільно-корисної праці у відділенні, проявляє розумну ініціативу, за що має 2 заохочення від адміністрації установи. Приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу на засуджених «Духовне відродження» та «Підготовка до звільнення». Вину у скоєному злочині визнає, міру призначену судом покарання вважає справедливою.

Разом з тим, судом першої інстанції встановлено, що в особовій справі засудженого ОСОБА_7 місяться характеристики від 05.12.2013 р., 09.07.2014 р., 04.12.2014 р., 21.05.2015 р. з висновками про те, що засуджений своєю поведінкою не довів, що став на шлях виправлення. І лише в характеристиках з 03.12.2015 р. зазначено, що він стає на шлях виправлення.

Крім того, в матеріалах особової справи відсутні відомості про оголошену ОСОБА_7 подяку 18.02.2016 р., оскільки відповідної виписки з наказу особова справа не містить, подання про застосування до засудженого заходу заохочення не містить висновку начальника установи про заохочення хоча і підписано начальником колонії.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 до роботи на виробництві під час відбування покарань не залучався, піддався дисциплінарному стягненню за виявлення у нього спиртовмісної суміші, покарання у виді штрафу з 2011 року не виконано, до програм диференційного виховного впливу долучився тільки в січні 2016 року, вказані програми складені формально, ОСОБА_7 з їх змістом не ознайомлений.

При цьому, доводи апелянта про навчання засудженого ОСОБА_7 при колонії, отримання робітничі професії, приймання активної участі у суспільно-корисній праці не є безумовною підставою для застосування до ОСОБА_7 умовно дострокового звільнення.

Разом з тим, доводи захисника ОСОБА_8 з приводу часткового виконання вироку Зарічного районного суду м. Суми від 23.05.2011 р. та сплати коштів в сумі 3500 грн. у 2011-2012 р.р., що підтверджується квитанціями ( а.п.39-48), на думку колегії суддів є слушними, але сукупність досліджених судом першої інстанції доказів вказують, що ОСОБА_7 своєю поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення, і колегія суддів з цим погоджується.

Таким чином, матеріалами кримінального провадження та особової справи повністю підтверджується висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення, оскільки тільки після спливу 2/3 строку призначеного покарання, що дає право на отримання пільги щодо умовно-дострокового звільнення, ОСОБА_7 змінив свою поведінку і став на шлях виправлення, що, в свою чергу, свідчить про ситуативність його поведінки, а поведінка засудженого і його ставлення до праці за весь період перебування у виправній установі, не дають безумовних підстав вважати, що він довів своє виправлення та цілі покарання були досягнуті, і виправлення засудженого настало раніше визначеного вироком суду строку.

За таких обставин колегія суддів вважає непереконливими доводи апеляційної скарги захисника засудженого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 з приводу наявності достатніх підстав для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Ухвала Ковпаківського районного суду м. Суми від 20.05.2016 р., якою відмовлено в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання, є законною та обґрунтованою, відповідає вимогам КПК України, підстав для її скасування, як про це поставлено питання в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_8 , колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 травня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні подання в.о. начальника Сумської виправної колонії управління ДПтС України в Сумській області ОСОБА_9 та заступника голови спостережної комісії при виконавчому комітеті Сумської міської ради ОСОБА_10 про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала набирає чинності негайно та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4