Справа №481/335/16-к 17.05.2016
провадження № 11-кп/784/421/16 Головуючий у 1-й інстанції:
Категорія: умовно-дострокове ОСОБА_1
звільнення Доповідач апеляційного суду:
ОСОБА_2

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Новобузького районного суду Миколаївської області від 04.04.2016 року, якою залишено без задоволення клопотання засудженого

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Херсона, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, відбуває покарання в Новобузькому виправному центрі № 103, за вироком апеляційного суду Херсонської області від 14.02.2014 року.

- щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст вимог апеляційної скарги:
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу Новобузького районного суду Миколаївської області від 04.04.2016 року та постановити нову, якою задовольнити в повному обсязі його клопотання щодо умовно-дострокового звільнення.

Короткий зміст судового рішення суду 1-ї інстанції:
Згідно ухвали суду клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокового звільнення від відбування покарання залишено без задоволення.

Узагальненні доводи апеляційної скарги:
Не погоджуючись з ухвалою суду засуджений зазначає, що вона є незаконною, оскільки судом першої інстанції порушено вимоги кримінального законодавства, а саме вимоги ст.81 КК України. При цьому зазначає, що відбув 2/3 частини призначеного судом покарання та відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року, особам, яким було замінено покарання більш м`яким, можуть бути умовно-достроково звільнено від цього більш м`якого покарання. Враховуючи викладене апелянт вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню, а його клопотання про умовно-дострокове звільнення - задоволенню в повному обсязі.

Обставини справи, встановлені судом 1-ї інстанції:
Судом першої інстанції встановлено, що апеляційним судом Херсонської області від 14.02.2014 року ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.309 ч.2 ст.186 КК України, на підставі ч.4 ст.70, ст.71 КК України остаточно призначено покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Херсона від 26.11.2015 року на підставі ст.82 КК України невідбуту частину покарання, що становить 1 рік 11 місяців 16 днів позбавлення волі замінено на обмеження волі.

25.03.2016 року до Новобузького районного суду Миколаївської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_6 в якому просить звільнити його умовно-достроково на невідбуту частину строку посилаючись на те, що відбуваючи покарання в установі зарекомендував себе з позитивного боку, до виконання покладених обов`язків ставиться сумлінно, стягнень не має, а також має двох неповнолітніх дітей та мати пенсіонерку.

Суд відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого послався на те, що відповідно до матеріалів особової справи та пояснень представника виправного центру, ОСОБА_6 не довів своє виправлення, мались факти відмови від праці, працевлаштований, але не працював за відсутністю бажання.

Обставини справи встановленні апеляційним судом:
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.5 ст.82 КК України до осіб, яким покарання замінене більш м`яким, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення за правилами, передбаченими ст.81 цього Кодексу.

Згідно до положень вказаної норми закону, до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі, позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. Таке звільнення може бути застосоване до засуджених після фактичного відбуття не менше 2/3 строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Відповідно до роз`яснень п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 року передбачено, що особи, яким покарання було замінено більш м`яким, можуть бути умовно-достроково звільнені і від цього більш м`якого покарання за правилами, передбаченими ст. 81 КК України.

Регламентуючи порядок і умови відбування та виконання кримінальних покарань, норми КК України та КВК України співвідносяться між собою як загальні та спеціальні. При розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом.
Отже, загальною нормою слід розуміти вимоги ст.81 КК України, а спеціальною - ч.8 ст.154 КВК України, а тому при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення, суд повинен керуватись в першу чергу вимогами ст.154 КВК України.

Відповідно до вимог цієї норми закону, особи, звільнені від відбування покарання з випробуванням або в порядку заміни не відбутої частини покарання більш м`яким, якщо вони були направлені у місця обмеження волі або позбавлення волі у випадках, передбачених законом, можуть бути знову представлені до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни не відбутої частини покарання більш м`яким не раніше як через один рік з дня винесення ухвали про направлення у місця обмеження волі або позбавлення волі.

Таким чином, законом встановлено спеціальну норму щодо можливості повторного застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення або заміни не відбутої частини покарання більш м`яким з дотриманням певного проміжку часу при наявності двох умов: 1) засуджений має бути особою, яка або була звільнена від відбування покарання з випробуванням, або відбуває покарання в порядку заміни не відбутої частини покарання більш м`яким і при цьому 2) була направлена у місця обмеження волі або позбавлення волі у випадках, передбачених законом.

Як вбачається з матеріалів провадження, 26.11.2015 року ухвалою Суворовського районного суду м. Херсона, ОСОБА_6 була замінена невідбута частина покарання на більш м`яке покарання - обмеження волі, строком на 1 рік 11 місяців 16 днів.

15.01.2016 року ОСОБА_6 прибув до Новобузького виправного центру №103 для подальшого відбування більш м`якого покарання. Тобто з моменту постановлення ухвали суду до розгляду провадження в апеляційному порядку минуло менше ніж пів року, що свідчить про відсутність правових підстав умовно-дострокового звільнення засудженого, в сенсі вимог ст. 154 ч.8 КВК України.

Крім цього судом 1-ї інстанції також встановлено, що відповідно до характеристики наданої Новобузьким виправним центром №103 від 09.03.2016 року, ОСОБА_6 , відбуваючи покарання у виправному центрі був працевлаштований, але не працював за відсутністю бажання, заохочень та стягнень не має, на заходи виховного впливу реагує, але належні висновки не робить, не проявляє жодних ознак виправлення та бажання бути корисним суспільству, байдуже ставиться до заходів профілактичного та виховного характеру (а.п.7).

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_6 та його апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419, 424, 426, 532, 537, 539 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Новобузького районного суду Миколаївської області від 04.04.2016 року, стосовно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Миколаївської області набирає законної сили з моменту її оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:
Судді: