Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________
Справа № 490/6996/16-к
Провадження № 1-кп/490/542/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 вересня 2015 року
Центральний районний суд міста Миколаєва
У складі : головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участі прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
представника потерпілого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальну справу за обвинуваченням
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Гандрабури Ананьївського району Одеської області, є молдованином, громадянином України, одруженим, неповнолітніх дітей не має, здобув середню освіту, є пенсіонером, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не вчиняв злочинів та не судився
у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 286 Кримінального Кодексу України, -
В С Т А Н О В И В :
22 квітня 2016 року близько 10:20 години ОСОБА_8 , керуючи технічно справним автомобілем "Москвич М-408" /реєстраційний номер НОМЕР_1 / та рухаючись вулицею Великою Морською зі сторони мосту через річку Південний Буг в бік вулиці Нікольської у місті Миколаєві, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін та наближуючись до нерегульованого пішохідного переходу в районі будинку 15 по вулиці Великій Морській у місті Миколаєві , не вжив заходів до зниження швидкості, аж до повної зупинки керованого ним автомобіля, не переконався, що на пішохідному переході відсутні пішоходи, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, але продовжив рух в обраному напрямку, внаслідок чого допустив контактування передньою правою частиною автомобіля з пішоходом ОСОБА_9 , яка рухалась по вказаному пішохідному переходу.
Внаслідок цього пішоходу ОСОБА_9 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді перелому обох лонної та сідничної кісток праворуч. перелому дна вертлюжної западини праворуч без зміщення, перелому 3, 6 ребер зліва, які ускладнились пневмотораксом, травматичним шоком 2 ступеню, пролежнем крижової ділянки, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 1005 від 29 червня 2016 року відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я терміном понад 21 день.
Своїми діями водій ОСОБА_4 порушив вимоги п.п. 2.3 "б", 12.3, 18.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року /з послідуючими змінами/.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за частиною 1 статті 286 Кримінального Кодексу України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження.
Під час судового розгляду обвинувачений та потерпіла 19 вересня 2016 року уклали угоду про примирення, відповідно до умов якої обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального порушення та сторони погодились на призначення ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України покарання із застосуванням статті 69 КК України у вигляді штрафу у розмірі 1.000 грн.
Сторони також узгодили, що на відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями обвинуваченого, той сплачує потерпілій 25.000 грн. рівними частками на протязі року (25тис.:12)=2.083 грн. 33 коп. поштовими переказами щомісячно 1 числа кожного місяця, починаючи з 01.10.2016 року.
Судом обвинуваченому роз`яснені права передбачені частиною 5 статті 474 КПК України, а також наслідки укладання угоди, які обвинуваченому зрозумілі.
Потерпілій - під час укладання угоди, та її представнику - у суді також роз`яснені наслідки укладення угоди, які їм зрозумілі.
Усвідомивши наслідки укладання угоди та свої права у суді, обвинувачений та представник потерпілої на затвердженні угоди у суді наполягали; підстави вважати, що укладення угоди сторонами не є добровільним, в суду відсутні.

Судом також встановлено, що обґрунтовані підстави для висновку про те, що ОСОБА_4 не вчинював діяння, із приводу якого укладена угода, є відсутніми.
До того ж, правова кваліфікація кримінального правопорушення є належною, законодавство допускає укладання угод по справах цієї категорії.
Умови угоди відповідають інтересам суспільства.
Вони також не порушують права та інтереси сторін та інших осіб.
Суд також відзначає, що умови угоди в цілому відповідають вимогам закону.
Так, частина 1 статті 286 Кримінального Кодексу України передбачає можливість призначення лише основного покарання у вигляді штрафу.
Мінімальний розмір штрафу, встановлений санкцією цієї статті, становить 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (3.400 грн. ).
Разом із цим, матеріали справи свідчать, що обвинувачений щиро покаявся у вчиненні злочину, сприяв органам досудового розслідування та суду у встановленні обставин справи, добровільно відшкодовує завданий матеріальний збиток та згоден на відшкодування моральної шкоди; є особою похилого віку. Наведені обставини відповідно до статті 66 КК України є такими, що пом`якшують відповідальність, та у своїй сукупності вони значно знижують суспільну небезпеку вчиненого злочину.
Отже, в цьому випадку, як слушно вказано сторонами угоди, наявними є підстави для застосування статті 69 Кримінального Кодексу України та призначення обвинуваченому покарання у розмірі, що є нижчим він найнижчої межі, встановленої законом.
Разом із цим, в цьому випадку сторони узгодили покарання у розмірі 1.000 грн., хоча покарання у вигляді штрафу призначається у неоподатковуваних мінімумах доходів громадян, отже, у сумі. кратній 17.
За такого суд вважає за необхідне своїм вироком призначити покаранная відповідно до вимог діючого законодавства, не змінюючи при цьому суті угоди, тобто - призначити обвинуваченому покарання у вигляді штрафу у розмірі 59 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (у сумі 1.003 грн.).
Також відповідає закону й не порушує прав та охоронюваних законом інтересів сторін та третіх осіб у справі узгоджений сторонами порядок відшкодування шкоди, завданої злочином.
За такого суд вважає, що заявлена угода підлягає затвердженню судом, але обвинуваченому слід призначити уточнене судом покарання.
Відповідно до частини 1 статті 475 КПК України за такого суд має ухвалити вирок, яким затвердити угоду.
При цьому з обвинуваченого також слід стягнути судові витрати у справі.
Керуючись ст.ст. 368, 373-374, 474 - 475 КПК України, суд, -
З А С У Д И В :
Затвердити угоду про примирення, укладену 19 вересня 2016 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_9 ..
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 286 Кримінального Кодексу України та призначити йому покарання із застосуванням статті 69 Кримінального Кодексу України у вигляді штрафу у розмірі 59 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (у сумі 1.003 грн.)

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 25.000 /двадцять п`ять тисяч/ грн. на відшкодування моральної шкоди.

Встановити порядок виконання вироку в цій частині, зазначивши, що вказана сума має сплачуватись протягом року рівними частками - по 2.083 грн. 33 коп. щомісячно 1 числа кожного місяця, починаючи з 01.10.2016 року поштовими переказами.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Миколаївського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз 1.320,99 грн.

Речовий доказ у справі - автомобіль "Москвич М-408" - повернути ОСОБА_4 ..
Вирок може бути оскарженим до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з моменту його проголошення.

СУДДЯ = ОСОБА_11 =

20.09.2016