ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
Ухвала
08 листопада 2016року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні у суді апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 01 серпня 2016 року щодо ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:
Вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 11 травня 2016 року ОСОБА_4 визнаний невинуватим та виправданий за ч. 1 ст. 366 КК України. Цим же вироком ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 369-2 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 01 серпня 2016 року вищевказаний вирок щодо ОСОБА_4 залишено без змін.
У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали суду апеляційної інстанції щодо ОСОБА_4 судом касаційної інстанції.
Проте касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду, оскільки не відповідає вимогам ст. 427 КПК України.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу із вказівкою на те, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Положеннями статті 438 КПК України передбачено, що підставами для скасування або зміни судових рішень можуть бути лише істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
При цьому, касаційна скарга прокурора є суперечливою. Так, за змістом скарги прокурор по суті зазначає про необґрунтованість та незаконність рішення суду першої інстанції у частині виправдання ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 366 КК України, а також перекваліфікації його дій з ч. 2 ст. 368 КК України на ч. 2 ст. 369-2 КК України, на обґрунтування чого фактично зазначає про неправильну оцінку доказів, наявних у матеріалах провадження, неповноту судового слідства, що в силу вимог ст. 438 КПК України не є підставою для скасування чи зміни судових рішень судом касаційної інстанції. Одночасно, у скарзі прокурор не порушує питання про перевірку у касаційному порядку вироку місцевого суду щодо ОСОБА_4 , а зазначаючи вимогу про скасування ухвали суду апеляційної інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, не наводить належних доводів на підтвердження своєї позиції.
Окрім того, у скарзі прокурор не посилається на такі порушення норм матеріального та процесуального права, які б не були предметом перевірки суду апеляційної інстанції, та можуть бути безумовною підставою для скасування судових рішень щодо ОСОБА_4 судом касаційної інстанції.
З огляду на викладене, касаційна скарга прокурора підлягає залишенню без руху із наданням строку на усунення вищевказаних недоліків.

Враховуючи наведене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні у суді апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 01 серпня 2016 року щодо ОСОБА_4 залишити без руху та надати для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк із дня отримання ухвали.
У разі невиконання вимог касаційна скарга буде повернута особам, які її подали.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3