Справа № 359/3880/16-к
Провадження № 1-в/359/858/2016
У Х В А Л А

Іменем України

31 травня 2016 р. Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

за участю представника БВК № 119 ОСОБА_3 ,

за участю представника ФОП " ОСОБА_4 ,

за участю засудженого ОСОБА_5 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бориспіль в режимі відеоконференції спільне подання адміністрації Бориспільської ВК № 119 і спостережної комісії при Бориспільській райдержадміністрації про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким (на виправні роботи) відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської обл., українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого 12.03.2012 р. Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 186 КК України до 2 років позбавлення волі, та на підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік; Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 18.05.2012 р. за ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, до 4 років позбавлення волі, та на підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

встановив:
Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.12.2013 року, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_5 призначено покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків ОСОБА_5 до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.05.2012 р., та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.

Згідно вищевказаного вироку засуджений відбуває покарання в Бориспільській ВК №119.

05.05.2016 року адміністрація Бориспільської ВК №119 і спостережна комісія при Бориспільській райдержадміністрації звернулись до суду з поданням про заміну засудженому ОСОБА_5 невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким на підставі ст. 82 КК України. У поданні зазначається, що засуджений ОСОБА_5 на момент направлення подання до суду відбув 1/2 строку покарання. З 04.02.2014 р. відбуває покарання в БВК № 119. За час перебування в установі зарекомендував себе з позитивного боку, має 2 заохочення, стягнень не має. Тимчасово не працевлаштований у зв`язку з відсутністю виробничого навантаження. Роботи по благоустрою території установи та інші допоміжні роботи виконує, розуміє їх необхідність. Враховуючи все вищезазначене просили суд замінити засудженому ОСОБА_5 невідбуту частину покарання на більщ м`яке, а саме виправні роботи.

У судовому засіданні представник адміністрації БВК, який подання підтримав та просив задовольнити.

Засуджений у судовому засіданні просив суд подання задовольнити та замінити йому невідбуту частину покарання на більщ м`яке, а саме виправні роботи

У судовому засіданні прокурор не заперечував проти задоволення подання.

Представник ФОП " ОСОБА_4 " ОСОБА_7 зазначив, що штат ФОП складається з п`яти осіб. При цьому гарантувати контроль за поведінку засудженого ОСОБА_5 у разі задоволення даного подання він не може, оскільки він не працює у даного ФОП, а лише є його представником за довіреністю.

Суд, заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали подання та особової справи в їх сукупності, вважає подання не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 82 КК України передбачено, що особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутного строку покарання, призначеного вироком.

Для застосування такої заміни, згідно п. 2 ч. 4 ст. 82 КК України, необхідно щоб засуджений фактично відбув не менше половину строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Згідно вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.12.2013 року, ОСОБА_5 засуджено до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Строк покарання рахується з 12.12.2013 року.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22.02.2016 р. засудженому ОСОБА_5 було зараховано в строк відбування покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.12.2013 року, строк його попереднього ув`язнення з 12.12.2013 року по 11.01.2014 року, з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (а.с.20).

Відповідно до п. 11 ППВСУ "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" № 2 від 26.04.2002 р., при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким щодо засудженого, покарання якому було пом`якшено згідно з актом амністії, помилування або за рішенням суду, фактично відбута частина покарання повинна обчислюватись виходячи з покарання, встановленого актом амністії, помилування або рішенням суду.

Таким чином, на момент направлення подання до суду ОСОБА_5 відбув 1/2 строку покарання, оскільки засуджений за тяжкий злочин. Невідбута частина покарання становить 1 рік 11 місяців 10 днів.

Відповідно до ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Пунктом 2 ППВСУ "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" № 2 від 26.02.2002 р. передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Крім того, пунктом 17 даної Постанови передбачено, під час судового розгляду справ даної категорії, судам слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених та інше. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Крім того, відповідно до положень пункту 17 вказаної Постанови, суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Відповідно до коментованої ст. 82 КК України, положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Висновок суду про те що засуджений став на шлях виправлення повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.

З матеріалів особової справи вбачається, що засуджений знаходиться у місцях позбавлення волі з 12.12.2013 р. Під час утримання в Київському слідчому ізоляторі порушення режиму утримання не допускав, стягнень та заохочень не мав.

З 04.02.2014 р. відбуває покарання в БВК № 119. За час перебування в установі зарекомендував себе з посередньої сторони виходячи із наступного.

Так, засуджений ОСОБА_5 допускав порушення вимог відбування покарання, за що останній був притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Це підтверджується постановою про накладення стягнення від 23.02.2016 р. (а.с.24), відповідно до якої із засудженим було проведено виховну бесіду. Крім того, згідно до довідки по рапорту № 79/61 за порушення установленого порядку відбування покарання із засудженим ОСОБА_5 було проведено профілактичну бесіду (а.с.23). Така поведінка засудженого не може свідчити про зразкове дотримання ним вимог режиму відбування покарання та про його сумлінну поведінку.

Також, у матеріалах особової справи засудженого ОСОБА_5 відсутні довідки про нарахування йому заробітної плати за період його відбування покарання в установі. Це свідчить про те, що засуджений ОСОБА_5 за весь час перебування в установі БВК № 119 не був працевлаштований.

Виконує роботи із самообслуговування, до виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань відноситься з розумною ініціативою та приймає участь у суспільному житті відділення. За таку свою поведінку засуджений ОСОБА_5 має одне заохочення правами начальника відділення, а саме за перемогу та зайнятті 1-ого місця в змаганнях з Кросс Фіту у ваговій категорії до 90 кг. (а.с.26) та одне заохочення правами начальника за сумлінну поведінку, а також активну участь в проведенні ремонтних робіт на відділенні СПС № 5 (а.с.25).

Однак, у програмах диференційованого виховного впливу засуджений участь не бере.

Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом, та виконує їх законні вимоги. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, та підтримує з ними рівні відносини. Зв`язок з рідними підтримує шляхом листування та побачень, отримує від них посилки та передачі.

Вину за вироком суду визнав, має виконавчий лист на суму 2 149 грн.

При цьому, як вбачається з матеріалів особової справи, до ОСОБА_5 при проведенні оцінок ступеня виправлення засудженого від 12.06.2015 р. та зазначено, що особа за період відбування покарання не стає на шлях виправлення, а тому згідно ст. 101 КВК України переведення до дільниці соціальної реабілітації є не доцільним (а.с.21, 22).

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_5 має нестабільну лінію поведінки, оскільки він періодично допускає порушення вимог режиму відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності. Хоча намагається змінити свою поведінку в кращу сторону, зарекомендувавши себе з позитивного боку, приймаючи активну участь в суспільному житті колективу та установи, за що має два заохочення. Однак, така поведінка засудженого не може свідчити про те, що за весь період відбування покарання засуджений твердо став на шлях виправлення. Аналіз даних про особу засудженого вказує на те, що засуджений на даний момент не досяг необхідного ступеню виправлення, а лише починає ставати на шлях виправлення.

Так, ОСОБА_5 засуджений за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України. Згідно ст. 12 КК України один із злочинів, за вчинення якого був засуджений ОСОБА_5 є тяжким злочином. При цьому, суд звертає увагу, що ОСОБА_5 був неодноразово раніш судимий за аналогічні злочини проти власності, та був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком. Однак, під час іспитового строку на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та продовжив свою злочинну діяльність скоївши нові злочини.

Крім того, ОСОБА_5 не працевлаштований та має виконавчий лист на стягнення боргу на суму 2 149 грн., який останній не виплачує.
Таким чином, засуджений ОСОБА_5 на даний час не довів своє виправлення під час відбування покарання у виді позбавлення волі.

За таких обставив, враховуючи тяжкість вчинених ОСОБА_5 злочинів, дані про особу засудженого, та те, що він лише стає на шлях виправлення, і пройшло ще недостатньо часу для його виправлення, суд приходить до висновку, що засуджений не має усіх належних умов, передбачених ст. 82 КК України, для заміни йому невідбутої частини покарання більш м`яким.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність усіх підстав для відмови у задоволенні подання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відносно засудженого ОСОБА_5 .

Керуючись ст. ст. 12, 82 КК України та керуючись ч. 2 ст. 369, ст. 370, ч. 3 ст. 371, ст. ст. 372, 376, 537, 539 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в :
У задоволенні спільного подання адміністрації Бориспільської ВК № 119 і спостережної комісії при Бориспільській райдержадміністрації про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким (на виправні роботи) відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів з дня проголошення до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Суддя: ОСОБА_1