ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
Ухвала
іменем україни

15 листопада 2016 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ
у складі колегії:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 18 серпня 2016 року щодо ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:

За вироком Дружківського міського суду Донецької області від 10 червня 2016 року
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Дружківка Донецької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні та засуджено до покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 років.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_4 в строк призначеного покарання зараховано строк попереднього ув`язнення у період з 10 травня 2015 року по 10 червня 2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вирішено долю речових доказів.
Ухвалою суду апеляційної інстанції вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 залишено без змін.

За вироком суду ОСОБА_4 визнано винуватим та засуджено за вчинення злочину за наступних обставин.
Так, приблизно о 03 годині 10 травня 2015 року ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, взяв дерев`яну ніжку стільця довжиною приблизно 50 см і направився до будинку АДРЕСА_2 , де проживав ОСОБА_5 . У дворі зазначеного будинку, на ґрунті ревнощів, між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виникла сварка під час якої ОСОБА_4 з метою вбивства наніс дерев`яною ніжкою стільця не менше п`яти ударів по голові і тулубу ОСОБА_5 , після чого останній забіг у будинок, однак на виклик ОСОБА_4 повернувся, демонструючи в правій руці сокиру. Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_4 вирвав сокиру у ОСОБА_5 і вони впали на підлогу в коридорі будинку, після чого ОСОБА_4 наніс лежачому ОСОБА_5 ще не менше 5 ударів обухом і лезом сокири по голові і тулубу, внаслідок чого останній помер на місці події.

У касаційній скарзі прокурор зазначає вимогу про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, внаслідок м`якості. На думку прокурора, апеляційний суд, залишаючи вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 , не врахував, що останній вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння, вину не визнав та не розкаявся у вчиненні цього злочину.

Проаналізувавши доводи касаційної скарги, перевіривши надані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для відкриття касаційного провадження немає.
Прокурором не оскаржуються доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні злочину та кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 115 КК України.
У касаційній скарзі не наведено також доводів щодо істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.
Відповідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як убачається із судових рішень, при призначенні покарання ОСОБА_4 судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості злочину, що є особливо тяжким, дані про особу засудженого, який раніше не судимий, посередньо характеризується, до затримання ніде не працював, обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Врахувавши ці обставини у сукупності, суд першої інстанції визначив ОСОБА_4 покарання у межах санкції частини статті, за якою його визнано винуватим.
При цьому, суд апеляційної інстанції, перевіривши доводи апеляційних скарг, у тому числі і твердження викладені у скарзі прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, про невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та даним про особу засудженого, які за змістом були аналогічними доводам його касаційної скарги, дійшов висновку про те, що розмір покарання, призначеного ОСОБА_4 є обґрунтованим та не знайшов підстав для постановлення нового вироку, навівши докладні мотиви прийнятого рішення. Таким чином, обставини на які посилається прокурор були повною мірою враховані при призначенні покарання засудженому.
Отже, з мотивів, наведених у касаційній скарзі прокурора не вбачається підстав для висновку, що призначене покарання є несправедливим внаслідок м`якості. Ухвала суду апеляційної інстанції є достатньо обґрунтованою та відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Інших доводів, які б свідчили про невідповідність призначеного ОСОБА_4 покарання вимогам закону касаційна скарга прокурора не містить.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
З огляду на викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 18 серпня 2016 року щодо ОСОБА_4 .
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3