Справа № 441/552/16-к 1-кп/441/52/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.11.2016 року Городоцький районний суд Львівської області в складі:
головуючого - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
потерпілого - ОСОБА_4 ,
його представника - ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_6
та його захисника - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження про обвинувачення
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця та зареєстрованого в
АДРЕСА_1 , жителя
АДРЕСА_2 , українця, гр-на України,
з вищою освітою, фізичної особи-підприємця, одруженого,
раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
27.02.2016р. близько 19.00 год. ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки "MERCEDES-BENZ E 300", реєстраційний номер НОМЕР_1 , на ділянці дороги біля будинку № 77 на вул. Городоцька в м. Комарно Городоцького району Львівської області грубо порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 "б", 10.1, 12.1, 13.1 та 13.3 Правил дорожнього руху України, а саме: проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, перед зміною напрямку руху свого транспортного засобу, а саме виконання маневру обгону, не переконався, що це буде безпечним та не створить небезпеки чи перешкоди для дорожнього руху, під час обгону не дотримався безпечного інтервалу до лівого краю проїзної частини, не обрав безпечної швидкості руху, яка б давала змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, впливаючи на органи керування - педаль робочого гальма та рульове колесо, застосував такі методики керування автомобілем, які призвели до втрати його поперечної стійкості, внаслідок чого втратив контроль над його керуванням, виїхав на праве узбіччя, де здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 . Внаслідок даної ДТП пішохід ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому медіального виростка лівої великогомілкової кістки, злам окістя в ділянці головки малогомілкової кістки, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав в повному обсязі та пояснив, що 27.02.2016р. разом з ОСОБА_8 їздив на своєму автомобілі в м. Комарно Городоцького району Львівської області на сервіс. Коли поверталися додому, почав обганяти транспортний засіб, який рухався попереду. При цьому швидкість його автомобіля була близько 90-100 км/год. Дорожньої розмітки на цій ділянці дороги не видно. Після завершення маневру, коли він вже повернувся на свою смугу руху, заднє праве колесо автомобіля зачепило узбіччя і його автомобіль понесло. Він не зміг вирівняти транспортний засіб і здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 .. Його транспортний засіб викинуло через рів на поле. Він втратив свідомість, до себе прийшов лише через деякий час, тому не зовсім пам`ятає, що відбувалося далі. Проте пригадує, що підходив до потерпілого і питав, як він себе почуває. Після цього ОСОБА_4 забрала швидка медична допомога, а він пішов до річки помитися. Там йому стало погано і він пішов додому. Алкогольних напоїв в цей день не вживав. Щиро розкаюється у вчиненому та просить вибачення у потерпілого за заподіяну шкоду його здоров`ю та вимушені незручності. Намагався в добровільному порядку відшкодувати потерпілому заподіяні збитки, проте потерпілого не влаштовувала сума такого відшкодування. Цивільний позов визнає частково, погоджується відшкодувати ОСОБА_4 заподіяну моральну шкоду в розмірі 25000 грн., що адекватно відповідає ступеню заподіяної ним шкоди. Більшу суму він просто не в змозі відшкодувати, оскільки на його утриманні є троє малолітніх дітей та двоє батьків похилого віку, один з яких є ще інвалідом. З приводу відшкодування заподіяної матеріальної шкоди просить у задоволенні позову відмовити, оскільки потерпілий має право звернутися до ПрАТ "СК "ПЗУ Україна", в якому застрахована його цивільно-правова відповідальність, де ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну здоров`ю, становить 100000 грн., відтак матеріальні збитки будуть відшкодовані в повному обсязі.
Окрім визнання своєї вини в інкримінованому кримінальному правопорушенні, винуватість ОСОБА_6 підтверджується наступними доказами у справі:
- показаннями потерпілого ОСОБА_4 , який в судовому засіданні пояснив, що 27.02.2016р. близько 19.00 год. ішов по узбіччі дороги з лівої сторони в сторону м. Комарно, коли на нього наїхав автомобіль обвинуваченого, який вискочив йому назустріч. Бачив, як цей автомобіль здійснював маневр обгону, після якого автомобіль занесло на нього. Все відбувалося дуже миттєво. Хтось із очевидців викликав швидку, яка забрала його в лікарню. Особисто до нього ОСОБА_6 не підходив із пропозиціями відшкодувати заподіяні збитки, спілкувався лише з його сестрою, проте їх не влаштовував запропонований розмір відшкодування. На даний момент він проходить реабілітацію, змушений користуватися милицями. До ДТП він займався футболом, що позбавлений можливості робити на даний момент. Крім цього він втратив роботу через довготривале лікування і необхідність реабілітації. ДТП змінила його звичайний життєвий уклад, він рідко виходить з дому, оскільки йому важко ходити, а тому він обмежений у спілкуванні, не може вести активний спосіб життя, притаманний людям його віку. Цивільний позов підтримує в повному обсязі.
- показаннями свідка ОСОБА_9 , який в судовому засіданні пояснив, що 27.02.2016р. під вечір ОСОБА_6 запропонував йому поїхати в м. Комарно на мийку. Коли вони поверталися в сторону с. Бучали ОСОБА_10 почав виконувати маневр обгону автомобіля і не впорався з керуванням, здійснивши наїзд на потерпілого, який рухався узбіччям в сторону м. Комарно. При цьому автомобіль обвинуваченого рухався зі швидкістю близько 70-80 км/год.. Автомобіль ОСОБА_11 викинуло в поле, він виліз через вікно і одразу ж підійшов до потерпілого, останній жалівся на біль ноги, просив не рухати його. Очевидці з автомобіля, якого обганяв ОСОБА_6 , викликали швидку допомогу. ОСОБА_11 був на місці пригоди поки не приїхала швидка, не пригадує, чи були на ньому ушкодження. На цій ділянці дороги покриття з вибоїнами, крім цього було мокрим на момент ДТП, розмітки там не видно;
- показаннями свідка ОСОБА_12 , який в судовому засіданні пояснив, що в день ДТП рухався в автомобілі в м. Комарно Городоцького району, сидів на задньому сидінні автомобіля. Недалеко за АЗС їхній автомобіль обігнав автомобіль марки "Мерседес", після чого збив пішохода. Це вже була темна пора доби, покриття в цьому місці асфальтне, не пригадує, чи була розмітка на дорозі. Їхній автомобіль рухався із швидкістю близько 60 км/год., відповідно автомобіль Мерседес рухався швидше, бо обганяв. Пішохід рухався по узбіччі, де його і збив транспортний засіб. Він викликав швидку медичну допомогу. Коли вийшов з автомобіля, біля потерпілого вже було близько 5-7 людей, хлопець сидів в кюветі. Самого удару він не бачив;
- показаннями свідка ОСОБА_13 , який в судовому засіданні пояснив, що в день ДТП їхав в якості пасажира автомобілем марки "KIA CEED" з м. Комарно до м. Львів, він сидів збоку від водія. В певний момент їхній транспортний засіб обігнав автомобіль марки "Мерседес" темного кольору, створивши аварійну ситуацію, а саме збивши пішохода. Сам автомобіль вилетів в поле. Швидкість при обгоні була доволі великою, а тому транспортний засіб розвернуло і водій не впорався з керуванням. Потерпілий в момент наїзду рухався по узбіччі. Стан дороги в цьому місці нормальний. Після ДТП потерпілий сидів у кюветі, жалівся на біль в нозі. Обвинуваченого біля потерпілого він не бачив;
- показаннями свідка ОСОБА_14 , яка в судовому засіданні пояснила, що пригадує, як вони їхали в автомобілі марки «КІА» з с. Переможне до Львова, коли їх підрізав автомобіль, який в подальшому вилетів в кювет, поранивши при цьому пішохода. Вона сиділа за водієм, а тому не бачила самого удару. Після ДТП бачила, що це був автомобіль марки «Мерседес». Рухався він швидше, ніж їхній автомобіль, оскільки здійснював маневр обгону. Не пригадує, чи є в цьому місці дорожня розмітка, проте видимих ям на дорозі чи вибоїн вона не замітила;
- показаннями свідка ОСОБА_15 , яка в судовому засіданні пояснила, що 27.02.2016р. біля 19.00 год. вона рухалася за кермом свого автомобіля з м. Комарно в сторону газопроводу, коли її автомобіль на великій швидкості обігнав інший автомобіль темного кольору. Після обгону вказаний автомобіль занесло, розвернуло і викинуло на узбіччя. Потерпілого вона не бачила, так як було темно, але бачила пакет світлого кольору в його руках. Коли побачила, що пакет підкинуло вгору, зрозуміла, що вказаний вище автомобіль здійснив зіткнення з пасажиром. Останній рухався по узбіччі, оскільки на проїзній частині дороги вона його не бачила. Її автомобіль рухався зі швидкістю близько 40 км/год., оскільки в салоні знаходилися діти. Автомобіль обвинуваченого рухався із більшою швидкістю, оскільки виконував маневр обгону. Після ДТП вона не виходила з салону свого автомобіля, оскільки заспокоювала дітей, які проснулися;
- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 27.02.2016р., схемою та фототаблицею до нього, якими підтверджується місце вчинення злочину та положення автомобіля ОСОБА_6 безпосередньо після ДТП;
- висновком судово-медичної експертизи № 31/16 від 28.02.2016р., згідно з яким у ОСОБА_4 виявлено закритий перелом медіального виростка лівої великогомілкової кістки, злам окістя в ділянці головки малогомілкової кістки, який утворився від контакту з тупими предметами, міг виникнути під час ДТП 27.02.2016р. і відноситься до тілесного ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 04.04.2016р. за участю свідка ОСОБА_9 та фототаблицею до нього, яким підтверджується як свідок ОСОБА_9 на місці показав та розказав про обставини вчинення ОСОБА_6 ДТП 27.02.2016р.;
- протоколом огляду транспортного засобу від 06.04.2016р., а саме транспортного засобу марки «Mercedes Benz E 300», р.н. НОМЕР_1 , та фототаблицею до нього, в яких зафіксовані зовнішні ушкодження вказаного автомобіля та наявність на ньому слідів та інших речових доказів;
- протоколами проведення слідчих експериментів від 07.04.2016р. за участю свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_13 і фототаблицею до них, яким підтверджується як свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_13 на місці показали та розказали про обставини вчинення ОСОБА_6 ДТП 27.02.2016р.;
- висновком інженерно-транспортної експертизи № 1/289 від 15.04.2016р.;
- висновком трасологічної експертизи № 1/327 від 25.04.2016р.;
- висновком комплексної судової інженерно-технічної експертизи № 1/369 від 25.04.2016р., згідно з яким в обстановці місця ДТП автомобіль «Мерседес Бенц», р.н. НОМЕР_1 , під час руху в юзовому стані погасив частину дійсної швидкості в 86...90 км/год., в залежності від коефіцієнту зчеплення протектору коліс автомобіля з дорожнім покриттям. Дійсна швидкість автомобіля «Мерседес Бенц», р.н. НОМЕР_1 , перед гальмуваннням складала дещо більшу величину. Наїзд на пішохода відбувся в районі правого краю проїзної частини дороги з правим узбіччям відносно напрямку до м. Городок та в районі розміщення уламків від автомобіля. В даній дорожній ситуації при заданих вихідних даних водій автомобіля «Мерседес Бенц», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_6 повинен був керуватися вимогами п.п. 10.1, 12.1, 12.4, 12.9 б, 13.1 та 13.3 чинних ПДР України. В ситуації, що склалася, дії водія ОСОБА_6 суперечили технічним вимогам п.п.10.1, 12.1, 12.4, 12.9 б, 13.1 та 13.3 чинних ПДР України. Факт суперечності дій водія автомобіля «Мерседес Бенц», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_6 технічним вимогам вказаних вище пунктів ПДР України знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної пригоди;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 26.04.2016р. за участю потерпілого ОСОБА_4 та фототаблицею до нього, якими підтверджується як потерпілий ОСОБА_4 на місці показав та розказав про обставини вчинення ОСОБА_6 ДТП 27.02.2016р.;
- іншими матеріалами справи.
Аналізуючи зібрані у справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд знаходить винуватість обвинуваченого доведеною. Вважає, що дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.286 КК України, оскільки він, будучи особою, яка керує транспортним засобом, вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, є щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину. При підтвердженні такої обставини, що пом`якшує відповідальність обвинуваченого, як щире каяття суд враховує пояснення обвинуваченого, який вказав, що частково визнає цивільний позов і готовий був відшкодувати потерпілому 25000 грн. заподіяної моральної шкоди, проте потерпілий відмовляється отримувати таке відшкодування, оскільки не погоджується з розміром такого. Вказані обставини підтвердив в судовому засіданні також свідок ОСОБА_16 - батько обвинуваченого, який підтвердив, що з їхньої сторони вживалися неодноразово заходи до відшкодування заподіяної обвинуваченим шкоди, проте потерпілий відмовляється отримати таке відшкодування через незгодою з розміром такого.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, в судовому засіданні не встановлено.
Враховується також, що обвинувачений вчинив злочин невеликої тяжкості, вперше притягається до кримінальної відповідальності, на обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах не знаходиться, позитивно характеризується за місцем свого проживання, має на утриманні трьох малолітніх дітей.
Приймаючи до уваги наведені обставини в сукупності, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе шляхом застосування до нього покарання у виді штрафу без позбавлення права керувати транспортними засобами, що буде достатнім для виправлення особи та попередження вчинення ним нових злочинів.
З приводу заявленого цивільного позову суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За положеннями ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч.1 ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.
Як підтверджено матеріалами цивільного позову, внаслідок неправомірних дій ОСОБА_6 була заподіяна шкода фізичному здоров`ю потерпілого ОСОБА_4 , що потягло за собою необхідність його стаціонарного лікування з 27.02.2016р. по 04.03.2016р., з 30.03.2016р. по 12.04.2016р. та з 10.05.2016р. по 17.05.2016р. в ортопедично-травматологічному відділенні Львівської клінічної лікарні на залізничному транспорті з проведенням артроскопічної пластики ПСЗ, тунелізації ЗСЗ, комп`ютерної томографії колінних суглобів в медичному центрі "Міра-Мед", магнітно-резонансної томографії у ТзОВ "Медичний центр "Євроклінік". Крім цього, ОСОБА_4 рекомендовано проведення ще однієї операції та довгої подальшої реабілітації з відвідуванням курортно-лікувальних санаторіїв з проходженням відповідних процедур. Станом на момент ухвалення вироку документально підтверджено матеріальні збитки на суму 8649 грн. 33 коп., що підлягають стягненню з ОСОБА_6 .. Зазначена сума в акті надання послуг № 5 від 01.03.2016р. (а.с.43) не враховується судом при визначенні загальної суми заподіяних матеріальних збитків, оскільки в матеріалах справи міститься квитанція про оплату таких послуг (МСКТ суглобу) (а.с.33), яка є належним підтвердженням понесених цивільним позивачем витрат і судом вже враховувалася.
Відповідно до ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, згідно вимог ст.1268 ЦК України може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. При цьому згідно ч.2 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Внаслідок неправомірних дій обвинуваченого ОСОБА_6 , що спричинили середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_4 , змінився нормальний уклад життя останнього, йому довелося змінити усі звички, через що він постійно зазнає душевних страждань. Втрата певних можливостей, зокрема, можливості займатися спортом, допомагати по господарству, проводити дозвілля з друзями в лісі, горах, поїхати за кордон на море, вплинуло на глибину і тривалість моральних страждань, що посилюється ще й необхідністю проведення ще однієї операції, що може призвести до негативних наслідків при навантаженні, з якими боротися медикаментозно неможливо. Нормальний життєвий уклад порушився також через необхідність довготривалої реабілітації. ОСОБА_4 була завдана також значна психологічна травма, він став замкнутим, сумним, постійно виникає почуття самотності, роздратованості через неможливість обходитися без допомоги своїх родичів.
Беручи до уваги характер та обсяг страждань потерпілого ОСОБА_4 , глибину таких, ступінь зміни його звичайного способу життя та зусилля, які йому слід прикласти для відновлення попереднього стану такого, суд приходить до висновку, що з ОСОБА_6 слід стягнути в користь потерпілого ОСОБА_4 в якості відшкодування моральної шкоди 30000 грн., що справедливо відповідає ступеню тяжкості діяння, вчиненого ОСОБА_6 ..
При цьому суд не приймає до уваги заперечення проти позову захисника ОСОБА_6 ОСОБА_7 , в частині необхідності звернення потерпілого до страхової організації із вимогою про виплату страхового відшкодування з наступних мотивів.Як роз`яснено у постанові ВСУ від 20.01.2016р. у справі № 6-2808цс15, яка згідно ст.360-7 ЦПК України є обов`язковою для застосування, особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Відповідно до ст.511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не виливає із суті договору. Таким чином право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Відтак потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох випадках зобов`язань, деліктному і договірному. Він вільно, на власний розсуд, обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування його шкоди в деліктному зобов`язанні.

Потерпілий ОСОБА_4 своїми правами розпорядився на власний розсуд, бажаючи відшкодування заподіяної йому шкоди саме від цивільного відповідача, що не позбавляє права останнього в подальшому вимагати від страхової організації виплати йому понесених витрат на відшкодування матеріальної шкоди.

Процесуальні витрати у справі за проведені експертизи слід покласти на обвинуваченого. З приводу поданих свідками ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 заяв про відшкодування витрат у зв`язку з залученням свідком у кримінальному провадженні слід відмітити наступне.
Згідно п.6 ч.1 ст.66 КПК України свідок має право на відшкодування витрат, пов`язаних з викликом для давання показань. Згідно ч.3 ст.122 КПК України свідкам оплачується проїзд, наймання житла та добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати. Граничний розмір компенсації витрат, пов`язаних із залученням свідків, згідно ч.5 ст.122 КПК України, встановлюється Кабінетом міністрів України. Свідками не надано суду жодних доказів на підтвердження понесення ними витрат за проїзд до місця допиту, витрат, пов`язаних з найманням житла чи харчуванням, а відтак в цій частині їхні заяви задоволенню не підлягають.
Також не знаходить свого підтвердження витрати ОСОБА_12 , пов`язані з відривом від звичайних занять, оскільки сам факт реєстрації фізичної особи підприємцем не підтверджує факту здійснення нею такої діяльності, що давало б підстави стверджувати, що ОСОБА_12 отримує доходи від такої підприємницької діяльності і виклики в якості свідка спричинили його відрив від звичайних занять. Крім того, свідком не подано жодних підтверджуючих документів його реєстрації суб`єктом підприємницької діяльності.
Також не підлягають виплаті свідкам компенсації за втрачений заробіток, оскільки згідно п.1 Інструкції про порядок і розміри компенсації (відшкодування) витрат та виплати винагороди особам, що викликаються до органів досудового розслідування, прокуратури, суду або до органів, у провадженні яких перебувають справи про адміністративні правопорушення, та виплати державним спеціалізованим установам судової експертизи за виконання їх працівниками функцій експертів і спеціалістів, затвердженої постановою КМУ № 710 від 01.07.1996р., відповідно до законодавства за свідками зберігається середня заробітна плата за весь час, затрачений ними у зв`язку з явкою та викликом до органів досудового розслідування, прокуратури, суду або до органів, у провадженні яких перебувають справи про адміністративні правопорушення.
В частині відшкодування свідкам витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги адвоката, заяви свідків задоволенню не підлягають, оскільки ст.120 КПК України передбачається можливість відшкодування витрат на правову допомогу лише у випадку залучення захисника обвинуваченому, підозрюваному, та представника потерпілому, цивільному позивачу, цивільному відповідачу та юридичній особі, щодо якої здійснюється провадження. Також відсутні підстави для відшкодування ОСОБА_13 моральної шкоди, заподіяної злочином, про що йдеться у його заяві від 02.09.2016р., оскільки він не визнавався потерпілим у даному кримінальному провадженні, цивільний позов до обвинуваченого у порядку, встановленому ст.128 КПК України, ним не подавався.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не застосовувався. Долю речових доказів слід вирішити у відповідності з вимогами ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, суд -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Цивільний позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 в користь ОСОБА_4 8649 (вісім тисяч шістсот сорок дев`ять) гривень 33 коп. понесених матеріальних збитків та 30000 (тридцять тисяч) гривень заподіяної моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

У задоволенні заяв свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 про відшкодування витрат, пов`язаних із залученням до участі у справі в якості свідків, - відмовити.

Процесуальні витрати в сумі 4025 (чотири тисячі двадцять п`ять) грн. 67 коп. стягнути з ОСОБА_6 в дохід держави.

Речові докази три фрагменти лакофарбового покриття темно-синього кольору, які зберігаються в камері схову Городоцького ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області, - знищити, автомобіль марки «MERCEDES BENZ E300», р.н. НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_6 - повернути ОСОБА_6 після набрання даним вироком законної сили.

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області через Городоцький районний суд Львівської області.
Сторони кримінального провадження, свідки, мають право оскаржити судове рішення щодо процесуальних витрат, якщо це стосується їхніх інтересів.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Головуючий ОСОБА_1