Справа № 152/1097/16-к
УХВАЛА

12 вересня 2016 року м. Шаргород
Слідчий суддя Шаргородського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
представника потерпілої ОСОБА_6 ,
Постановою слідчого ОСОБА_4 від 30 серпня 2016 року зазначене кримінальне провадження закрито, з тих підстав, що у діях ОСОБА_7 відсутній склад злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
У суді потерпіла ОСОБА_5 та її представник - адвокат ОСОБА_6 скаргу підтримали, просили її задовольнити, з підстав, зазначених у скарзі.
Слідчий у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечив, зазначивши, що допитавши потерпілу та трьох свідків, він встановив, що у діях ОСОБА_7 відсутній склад злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Прокурор ОСОБА_3 під час розгляду скарги зазначив, що на його переконання постанова про закриття кримінального провадження прийнята слідчим передчасно і її слід скасувати, проте у судових дебатах, прокурор, з незрозумілих причин змінив свою позицію та просив не скасовувати постанову про закриття кримінального провадження.
Статтею 2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Частиною 2 ст. 9 КПК України передбачено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Згідно зі ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Розглядаючи цю скаргу, слідчим суддею встановлено, що слідчий ОСОБА_4 , в порушення зазначених вище вимог КПК України, не провів слідчих дій, спрямованих на встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила, зокрема, не оглянуто місце події, не допитано як свідка особу, яка надавала медичну допомогу потерпілій одразу після події, не проведено слідчого експерименту за участі потерпілої та свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , а також не проведено їх одночасний допит.
Окрім того, слідчим так і не установлено механізму та причин отримання потерпілою тілесних ушкоджень, зазначених у висновку експерта № 50.
Отже, необґрунтованим на переконання слідчого судді є посилання слідчого у постанові про закриття кримінального провадження від 30 серпня 2016 року на те, що у кримінальному провадженні проведено усі необхідні слідчі дії, направлені на перевірку та встановлення істини у провадженні.
Нарешті, згідно з пунктом 2 ч. 5 ст. 110 КПК України мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
У той же час, у постанові про закриття кримінального провадження зазначено, що в діях ОСОБА_7 відсутній склад злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, водночас не зазначено, у яких конкретних діях ОСОБА_7 відсутній склад злочину.
Із постанови неможливо зрозуміти, які фактичні обставини справи встановлені слідчим, чи відбувалися взагалі на переконання слідчого події, про які повідомила потерпіла. У наслідок чого потерпіла отримала тілесні ушкодження: дій ОСОБА_7 , інших осіб, чи самої потерпілої.
Отже, усе вище викладене, свідчить про те, що при проведенні досудового розслідування слідчий ОСОБА_4 не дотримався принципу законності в частині його обов`язку всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження та надання їм належної правової оцінки і забезпечення прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Слідчий також порушив принцип публічності в частині його обов`язку вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Статтею 24 КПК України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Керуючись статтями 2, 9, 24-26, 93, 303-306, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в:
Скаргу задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1