Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/8537/13-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2016 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
представника потерпілого ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Подільського районного суду міста Києва кримінальне провадження №0003002, яке надійшло від прокурора прокуратури Подільського району м.Києва ОСОБА_8 з обвинувальним актом відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, українця, громадянина України, освіта вища, розлученого, має неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працюючого, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , раніше судимого:
1) 08 лютого 2011 року Оболонським районним судом міста Києва за ч.1 ст.191 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі;
2) 06 червня 2011 року Солом`янським районним судом міста Києва за ч.2 ст.190 КК України на 2 роки 3 місяці позбавлення волі. Звільнений 04.11.2011 р. від відбування покарання згідно ЗУ «Про амністію» від 08.07.2011 р.;
3) 28 лютого 2012 року Печерським районним судом міста Києва за ч.2 ст.185 , ст.75. ст.76 КК України на 3 роки позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;
4) 19 червня 2012 року Шевченківським районним судом міста Києва за ч.2 ст. 185, ч.4 ст.70, ст.75, ст.76 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_7 21 квітня 2013 року, приблизно о 22 годині 05 хвилин, керував технічно справним автомобілем «Део-Ланос», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався по проїзній частині вулиці Білицької зі сторони вулиці Вишгородської в напрямку вулиці Північно-Сирецької в місті Києві.
Під час руху ОСОБА_7 допустив порушення вимог п.п. 10.1, 12.2 Правил дорожнього руху України, які передбачають:
- п.10.1: перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
- п. 12.2: у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги.
Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_7 виявились в тому, що він, керуючи технічно справним автомобілем «Део-Ланос», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , 21 квітня 2013 року, приблизно о 22 годині 05 хвилини, в темну пору доби, рухався по проїзній частині вулиці Білицької зі сторони вулиці Вишгородської в напрямку вулиці Північно-Сирецької в місті Києві і під час руху не вибрав безпечну швидкість керованого ним автомобіля з урахуванням дорожньої обстановки, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним та змінив напрямок свого руху праворуч, не переконавшись, що це буде безпечним, виїхав за межі проїзної частини. При виникненні перешкоди для руху, чим для ОСОБА_7 при виїзді за межі проїзної частини була електроопора міського освітлення, він не вжив заходів до зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним автомобіля, а продовжив рух далі, і скоїв наїзд передньою частиною керованого ним автомобіля на четверту від вулиці Вишгородської електроопору міського освітлення.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Део-Ланос», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_5 отримав, згідно висновку судово-медичної експертизи № 853/Е від 26 червня 2013 року, тілесні ушкодження у вигляді: «закрита черепно-мозкова травма у вигляді забою головного мозку з формуванням геморагічних вогнищ в лівій середнє-лобно-базальній ямці, передній частині між дольової частини та прилягаючих ділянках медіальної кори лобних часток лінійного перелому потиличної луски справа біля середньої лінії, що розповсюджується на основу задньої черепної ямки, забійних ран в лобній ділянці голови справа, в потиличній ділянці.
За ступенем тяжкості вищевказана закрита черепно-мозкова травма відноситься до тяжкого тілесного ушкодження (за критерієм небезпеки для життя).
Порушення водієм ОСОБА_7 вимог п.п. 10.1, 12.2 Правил дорожнього руху України, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України не визнав та пояснив, що 21 квітня 2013 року, близько 22 години 05 хвилин він дійсно керував автомобілем «Део-Ланос» державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить його знайомій та рухався на ньому по проїзній частині вулиці Білицької зі сторони вулиці Вишгородської в напрямку вулиці Північно-Сирецької в місті Києві. Автомобіль був у технічно справному стані. В салоні автомобіля на передньому сидінні був пасажир ОСОБА_5 , а на задньому за пасажиром сидів ОСОБА_9 , яких він до цих подій не знав. Рухався він зі швидкістю 30-40 км. на год., можливо 50, однак не більше 60 км. на год. Погодні умови були нормальні, дорожнє покриття сухе, перешкод у русі не було. В процесі поїздки перед ДТП він почув крики зупинитися і натиснув на гальма, далі відчув, як керований ним автомобіль «струснуло» та той виїхав на бордюрний камінь, в цей час до електроопори було близько 5-7 метрів. Перед самим ДТП під час керування він втратив свідомість і прийшов до тями, коли почув крик потерпілого і автомобіль «струснуло». Вважає, що керований ним автомобіль змінив напрямок руху і відбулося зіткнення з електроопорою через часткову втрату ним свідомості. Правил дорожнього руху перед ДТП він не порушував.

Допитаний у суді потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що 21 квітня 2013 року приблизно о 22 годині 05 хвилини, він, та його товариш ОСОБА_9 в якості пасажирів їхали в автомобілі «Део-Ланос», яким керував ОСОБА_7 , по проїжджій частині вулиці Білицької в місті Києві. ОСОБА_7 до цих подій не знав підстав обмовляти немає. Він перебував на передньому пасажирському сидінні і розмовляв із своїм товаришем ОСОБА_9 , який знаходився на задньому сидінні. Рухався автомобіль зі швидкістю не більше 60 км. на год. Під час руху водій був у нормальному стані, вони з ним спілкувались. Дорожня обстановка та видимість нормальна, погодні умови нормальні. Водія під час руху вони не відволікали. Раптово він звернув увагу, що автомобіль, на, якому вони їхали рухається прямо в стовп електроопори та крикнув «стовб», «гальмуй», однак автомобіль продовжив рух. Далі відбулося зіткнення автомобіля з електроопорою і в результаті цього ДТП він отримав тілесні ушкодження. Той момент, коли керований ОСОБА_7 автомобіль змінював напрямок руху він не бачив. Також не бачив він, що ОСОБА_7 втрачав свідомість. При цьому звертав увагу суду на те, що в момент, коли він кричав ОСОБА_7 про небезпеку руки останнього тримали кермо. Окрім цього, він вважає, що обвинувачений змінює свої показання, оскільки при допиті у суді, коли справу слухав попередній суддя ( ОСОБА_10 ), вирок, якого було скасовано, ОСОБА_7 не вказував про те, що він втрачав свідомість, на відміну від повторного слухання справи під головуванням судді ОСОБА_1 .
Будь-яких тілесних ушкоджень до дорожньо-транспортної пригоди у нього не було. Всі виявлені в нього тілесні ушкодження, які експерт кваліфікував як тяжкі одержані ним були саме в результаті вищевказаної ДТП.

Допитаний у суді свідок ОСОБА_9 повідомив, що до цих подій він ОСОБА_7 не знав, підстав обмовляти останнього немає. 21 квітня 2013 року, близько 22 години, він із своїм товаришем ОСОБА_5 повертались із більярдного клубу на автомобілі таксі, за кермом якого був ОСОБА_7 . ОСОБА_5 сидів на передньому сидінні пасажира, а він позаду за ним. Вони розмовляли між собою. Рухався автомобіль зі швидкістю приблизно 50-60 км. на год. У процесі поїздки він звернув увагу, що автомобіль рухається прямо в стовп електроопори. Той момент, коли керований ОСОБА_7 автомобіль змінював напрямок руху він не бачив. Далі відбулося зіткнення автомобіля з опорою і ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження. Будь-яких тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 до дорожньо-транспортної пригоди не було на стан здоров`я той не скаржився. Не бачив, щоб водій автомобіля ОСОБА_7 втрачав свідомість. При цьому, він звертав увагу суду, що одразу після ДТП він вийшов з пошкодженого автомобіля та бачив, як за кермом сидів ОСОБА_7 , який у той момент був при свідомості.

Допитаний у суді свідок ОСОБА_11 пояснив, що він у складі слідчо-оперативної групи виїжджав на дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 21 квітня 2013 року за участю керованого ОСОБА_7 автомобіля. Одразу по приїзду він проводив огляд місця події, у тому числі й автомобіля «Део-Ланос», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який потрапив у дану автопригоду. Під час візуального огляду шин, які були встановлені на колеса даного автомобіля він встановив, що шини були різних виробників, однак розмір цих шин був однаковий, малюнок протектору однаковий, висота малюнку протектора цих шин мала залишкову висоту, яка відповідала вимогам ПДР України.

Окрім показань обвинуваченого, потерпілого та свідків вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України також підтверджується наступними дослідженими судом доказами.

Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 22 квітня 2013 року, складеного слідчим ОСОБА_11 , схемою та фототаблицею до нього, у яких зафіксовано факт зіткнення автомобіля «Део-Ланос», державний номерний знак НОМЕР_2 з електроопорою. Зіткнення відбулось передньою частиною. Також у цьому протоколі вказано, що шини, які встановлені на колеса автомобіля «Део-Ланос», державний номерний знак НОМЕР_2 різних виробників, однак малюнок протектору і тиск у нормі.

Висновком судово-медичної експертизи № 853/Е від 26 червня 2013 року, згідно якого у потерпілого ОСОБА_5 виявлено наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у вигляді забою головного мозку з формуванням геморагічних вогнищ в лівій середнє-лобно-базальній ямці, передній частині між дольової частини та прилягаючих ділянках медіальної кори лобних часток лінійного перелому потиличної луски справа біля середньої лінії, що розповсюджується на основу задньої черепної ямки, забійних ран в лобній ділянці голови справа, в потиличній ділянці. За ступенем тяжкості вищевказана закрита черепно-мозкова травма відноситься до тяжкого тілесного ушкодження (за критерієм небезпеки для життя).

Допитаний у судовому засіданні за клопотанням обвинуваченого ОСОБА_7 судово-медичний експерт ОСОБА_12 підтвердив у судовому засіданні висновки проведеної ним експертизи № 853/Е від 26 червня 2013 року наголошуючи, що виявлені у ОСОБА_5 тяжкі тілесні ушкодження отримані ним саме під час дорожно-транспортної пригоди.

Висновком експерта №30 ат від 11.12.15, згідно якого в ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, водій автомобіля «Део-Ланос», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_7 повинен був керуватися вимогами пунктів 10.1, 12.2 Правил дорожнього руху України. В даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля «Део-Ланос», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_7 експертом, з технічної точки зору, вбачаються невідповідності вимогам пункту 10.1 Правил дорожнього руху України. В даній дорожній ситуації, водій автомобіля «Део-Ланос», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_7 мав технічну можливість уникнути даної дорожньо-транспортної пригоди, шляхом виконання вимог пункту 10.1 Правил дорожнього руху України. Причиною даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, є невідповідності дій водія автомобіля «Део-Ланос», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_7 вимогам пункту 10.1 Правил дорожнього руху України. При видимості елементів дороги в напрямку руху 100-150 м. безпечна швидкість руху автомобіля «Део-Ланос», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 по умовах видимості елементів дороги не повинна була перевищувати (119.1... 154.7) км/год. Так, як на даній ділянці автомобіль рухався на підйом, тому максимально допустима безпечна швидкість даного автомобіля по умовах видимості елементів дороги складає більшу величину. Швидкість руху автомобіля «Део-Ланос», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 з технічної точки зору, в даному випадку, не впливала на зміну напрямку руху праворуч з послідуючим виїздом за межі проїзної частини.

Допитаний у судовому засіданні за клопотанням обвинуваченого ОСОБА_7 експерт ОСОБА_13 підтвердив у судовому засіданні висновки проведеної ним експертизи №30 ат від 11.12.15 наголошуючи, що причиною даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, є невідповідності дій водія автомобіля «Део-Ланос», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_7 вимогам пункту 10.1 Правил дорожнього руху України.

Висновком експерта №193/ат від 12.06.13, згідно якого на момент огляду автомобіля «Део-Ланос», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 гальмівна система та рульове управління знаходяться у непрацездатному стані, однак ці несправності виникли під час ДТП.
Суд не бере до уваги висновок, зроблений експертом щодо виявлених порушень з боку ОСОБА_7 у тій частині, що на одну вісь транспортного засобу, яким він керував у момент цієї автопригоди були встановлені шини різних моделей з різними малюнками протектора та граничним зносом малюнка протектора, оскільки як встановив суд під час допиту свідка ОСОБА_11 , який у той же день, коли трапилось ДТП в якості слідчого проводив огляд транспортного засобу, яким керував ОСОБА_7 , на ньому були встановлені шини різних виробників, однак розмір цих шин був однаковий, малюнок протектору однаковий, висота малюнку протектора цих шин мала залишкову висоту, яка відповідала вимогам ПДР України. Крім цього, у протоколі огляду місця події зафіксовані інші назви шин, аніж ті, які досліджував експерт. При цьому суд звертає увагу, що оглядав експерт цей транспортний засіб значно пізніше, а саме 04.06.13. З урахуванням цих показань свідка суд робить висновок, що шини були замінені і експерт оглядав інші шини, аніж ті, які були встановлені на автомобілі, яким керував ОСОБА_7 в момент ДТП і з цього приводу суд буде звертатись до правоохоронних органів з приводу неналежного зберігання даного автомобіля.

Допитаний у судовому засіданні за клопотанням обвинуваченого ОСОБА_7 експерт ОСОБА_14 підтвердив у судовому засіданні висновки проведеної ним експертизи №193/ат від 12.06.13.

Оцінюючи всі надані суду докази, які на думку суду є належними та допустимими суд вважає, що своїми діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_7 учинив кримінальне правопорушення, передбачене 2 ст.286 КК України.

Суд критично відноситься до показань та тверджень обвинуваченого ОСОБА_7 у яких він заперечує, що порушував вимоги ПДР України і що вказане ДТП трапилось у зв`язку із тим, що він втратив свідомість, оскільки ці його показання спростовані потерпілим ОСОБА_5 та свідком ОСОБА_9 , які у суді повідомили, що не бачили, що ОСОБА_7 перед ДТП втрачав свідомість. Також і потерпілий і свідок у суді стверджували, що при розгляді цього кримінального провадження суддею ОСОБА_10 , який відбувався у той же рік, що і ДТП обвинувачений ОСОБА_7 при допиті не вказував про те, що втрачав свідомість, на відміну від його показань у суді при другому судовому розгляді (під головуванням судді ОСОБА_1 ), де він повідомив суду, що перед ДТП втратив свідомість і це стало причиною зміни напрямку руху та зіткнення з електроопорою. На думку суду обвинувачений ОСОБА_7 повідомляючи, що втратив свідомість та не порушував вимог ПДР України намагається уникнути кримінальної відповідальності. Що ж стосується не порушення ним вимог ПДР України, то ці твердження ОСОБА_7 спростовані висновком експерта №30 ат від 11.12.15 з якого убачається, що причиною даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, є невідповідності дій водія автомобіля «Део-Ланос», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_7 вимогам пункту 10.1 Правил дорожнього руху України, які він порушив. Також експерт зазначав у висновку, що в ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед ДТП ОСОБА_7 мав керуватися ще й п.12.2 ПДР України.

Доводи ОСОБА_7 про неналежність та недопустимість доказів по справі, серед іншого і висновку судово-медичної експертизи № 853/Е від 26 червня 2013 року, суд вважає надуманими. Всі досліджені судом докази, у тому числі й висновок судово-медичної експертизи № 853/Е від 26 червня 2013 року, є належними та допустимими.

Не вбачає суд підстав для звільнення ОСОБА_7 від покарання, згідно Закону України «Про амністію у 2014 році».

Також відсутні підстави для закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , про, що просив у своїй письмовій заяві потерпілий ОСОБА_5 , оскільки суд встановив, що ОСОБА_7 винен у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, особу винного, який характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше неодноразово судимий, на обліках у лікарів нарколога і психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 , згідно положень п.2 ч.1 ст.66 КК України суд визнає добровільне відшкодування заподіяної шкоди, оскільки, як встановлено судом ОСОБА_7 в ході судового розгляду відшкодував потерпілому заподіяну шкоду.

Обставин, які, згідно ст.67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_7 судом не встановлено.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_7 основне покарання у виді позбавлення волі, оскільки саме такий вид покарання передбачений санкцією ч.2 ст. 286 КК України, на думку суду, зможе виправити ОСОБА_7 та попередити вчинення ним нових злочинів. З урахуванням тяжкості злочину, який відноситься до тяжких злочинів, обставин справи та враховуючи особу винного, який раніше неодноразово судимий, учинив злочин у період іспитового строку, суд дійшов висновку, що його перевиховання та виправлення не можливі без реального відбування покарання.
Підстав для застосування положень ст.ст.69, 75 КК України суд не вбачає.

Вирішуючи питання про необхідність призначення ОСОБА_7 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами суд ураховує, характер порушень правил дорожнього руху України, вчинених ОСОБА_7 , наслідки від цих порушень, заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, а тому на думку суду виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 не можливе без відбування зазначеного додаткового покарання.

Також оскільки ОСОБА_7 учинив злочин у період іспитового строку, встановленого за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 19 червня 2012 року при визначенні остаточного покарання суд ураховує вимоги ст.71 КК України та вважає за необхідне частково приєднати йому невідбуте покарання за цим вироком.

Суд також вважає за необхідне керуючись ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути із ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за залучення експертів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд ,-
У Х В А Л И В :
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначити йому покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.
Згідно ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 19 червня 2012 року, остаточне покарання ОСОБА_7 призначити у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.
Строк відбування ОСОБА_7 покарання рахувати з моменту початку відбуття ним покарання за даним вироком. При цьому до цього строку слід зарахувати із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі час, який ОСОБА_7 перебував під вартою по даному кримінальному провадженню, а саме період із 13.03.14 по 06.08.14.
До набрання вироку законної сили запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, обраний ОСОБА_7 , залишити без змін.

Стягнути із ОСОБА_7 на користь держави 3 186 грн. 56 коп. судових витрат за проведення експертиз у даному кримінальному провадженні.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1