Справа № 314/7083/16-к Провадження № 1-кп/314/310/2016
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09.11.16 м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю

прокурора ОСОБА_2 , потерпілої ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ кримінальне провадження №0001418 від 07 жовтня 2016 року відносно ОСОБА_4 за ч.1, 2 ст. 185 КК України та угоду про примирення укладену між потерпілою ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_4 від 28 жовтня 2016 року,

ВСТАНОВИВ:

До Вільнянського районного суду Запорізької області надійшов обвинувальний акт та угода про примирення укладена між між потерпілою ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_4 від 28 жовтня 2016 року.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала повністю та просила суд затвердити укладену угоду про примирення та призначити узгоджену в ній міру покарання, а також зазначила, що розуміє надані їй законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до неї буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення, та наполягала на затвердженні угоди.

Потерпіла ОСОБА_3 просила суд затвердити укладену про примирення та призначити обвинуваченій узгоджену в ній міру покарання, а також зазначила, що розуміє надані їй законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення. При цьому зазначила, що їй зрозуміло вид покарання який узгоджений угодою про примирення.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди були дотримані всі вимоги і правила КПК та КК України, а тому просив затвердити зазначену угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в ній міру покарання.

Заслухавши думку прокурора, потерпілого та обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з такого:

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Згідно зі ст. 469 КПК України, угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді). Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Угода про примирення може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до ч.7 ст.474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення.

В судовому засідання обвинувачена ОСОБА_4 пояснила, що в неї виник єдиний умисел на викрадення сітки рабиці, що була частиною забору, який вона не змогла реалізувати одночасно оскільки не мала для цього фізичної можливості та продовжувала реалізовувати періодично - 25.09.2016, 27.09.2016, 30.09.2016.

Відповідно до ч.2 ст.32 КК України повторність, передбачена частиною першою цієї статті, відсутня при вчиненні продовжуваного злочину, який складається з двох або більше тотожних діянь, об`єднаних єдиним злочинним наміром.

Відповідно до п. 20 роз`яснень Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» №10 від 06.11.2009 року, неодноразове незаконне вилучення чужого майна чи заволодіння ним, що складається із тотожних діянь, які мають загальну мету та із самого початку охоплюються єдиним злочинним наміром на заволодіння конкретним майном, слід розглядати як один продовжуваний злочин.

Як вбачається зі змісту обвинувального акту та угоди про примирення дії обвинуваченої ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.1,2 ст. 185 КК України, при цьому направлені на один об`єкт злочину, складаються із тотожних діянь, та як вбачається з показань обвинуваченої, охоплювались єдиним злочинним наміром.

Отже, суд приходить до висновку про помилковість кваліфікації діянь, відносно який сторонами укладено угоду про примирення.

При цьому угода про примирення не відповідає вимогам КК України, а саме:

п.3 угоди містить погодження призначення покарання ОСОБА_4 «за ч.2 ст. 185 КК України у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян…», що не відповідає санкції ч.2 ст. 185 КК України;

п.3 угоди містить посилання «…покласти на ОСОБА_4 , обов`язки, передбачені п.2, п.3, п.4 ч. 1 ст. 76 КК України.», що не відповідає вимогам ч.1 ст. 76 КК України, з урахуванням змін внесених згідно із Законом № 1492-VIII від 07.09.2016 (набрав чинності 08.10.2016).

Відповідно до ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування.

Керуючись ст.ст. 314, 372, 474 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
В затвердженні угоди про примирення укладеної між потерпілою ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_4 від 28 жовтня 2016 року відмовити та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування.

Ухвала про відмову в затвердженні угоди та поверненні кримінального провадження прокурору для продовження досудового розслідування оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1

09.11.2016