Дата документу Справа № 314/1315/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/778/1077/16
Єдиний унікальний № 314/1315/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія - ст. 81 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 липня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 06 квітня 2016 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вершина 1, Куйбишевського району Запорізької області, який мешкав за адресою: АДРЕСА_1 ,

щодо умовно-дострокового звільнення,

в с т а н о в и л а:
в апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 не погоджуючись із оскаржуваним судовим рішенням вказує, що незважаючи на те, що він надав суду згоду на проведення дистанційного судового засідання, з невідомих причин судовий розгляд його заяви відбувався за його відсутності, внаслідок чого суд не врахував, що він є інвалідом третьої групи безстроково за загальним захворюванням, у зв`язку з чим отримує пенсію, його вік 57 років, відсутність родичів та близьких, наявність житла, а також, що кінцевий строк відбування покарання припадає на січень 2017 року, а тому взимку йому буде вкрай важко підготувати свою домівку до проживання. Внаслідок цього, просить розглянути можливість застосування до нього ст. 81 КК України.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 06 квітня 2016 року відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 щодо умовно-дострокового звільнення.

Згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення, ОСОБА_7 був засуджений вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 21.11.2013 року за ч. 1 ст. 121, ст. ст. 69, 71 КК України, до покарання у виді 4-х років 1-го місяця позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_7 , який відбуває покарання у виді позбавлення волі, звернувся до суду із заявою про умовно-дострокове звільнення.

Відмовляючи у задоволенні заяви засудженого, суд послався на те, що останній раніше неодноразово засуджувався за вчинення умисних злочинів, на даний час відбуває покарання за вчинення повторного умисного тяжкого злочину, за весь час відбування покарання не працевлаштовувався, заохочень немає, характеризується посередньо, як особа, яка потребує контролю, а тому є таким, що не довів своє виправлення.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та доводи скарги; засудженого, який підтримав свою апеляційну скаргу, прокурора, який вважав, що судове рішення слід залишити без змін; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Згідно до оскаржуваної ухвали суду, ОСОБА_8 звернувся з клопотанням про умовно-дострокове звільнення, на підставі положень ст. 81 КК України.

Своє клопотання засуджений обґрунтував тим, що відбутий ним строк покарання надає право на застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування подальшого покарання.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 був засуджений вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 21.11.2013 року за ч. 1 ст. 121, ст. ст. 69, 71 КК України, до покарання у виді 4-х років 1-го місяця позбавлення волі.

Як зазначено в характеристиці засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 05.07.2013 року. За період утримання у Вільнянському слідчому ізоляторі УДПтСУ в Запорізькій області характеризувався посередньо, вимоги режиму утримання не порушував, стягнень та заохочень не мав.

З 16.01.2014 року відбуває покарання в Кам`янській виправній колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№ 101). За час відбування покарання характеризується посередньо, вимоги режиму відбування покарання не порушував, заохочень та стягнень не мав.

З 24.07.2014 року утримувався у Вільнянському слідчому ізоляторі УДПтСУ в Запорізькій області, характеризувався посередньо, вимоги режиму утримання не порушував, стягнень та заохочень не мав.

З 26.08.2014 року відбуває покарання в Кам`янській виправній колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№101). За час відбування покарання характеризується посередньо, вимоги режиму відбування покарання не порушує, заохочень та стягнень не має.

У відношенні до представників адміністрації колонії не завжди тактовний, ввічливий, грубість не проявляє. На даний час не працевлаштований. Підтримує зв`язки з рідними шляхом листування, стосунки задовільні. Санітарно - гігієнічних норм дотримується. У відношенні до засуджених не конфліктний, товаришує з засудженими різної спрямованості. Загальноосвітній рівень не підвищує, бібліотеку колонії не відвідує. На заходи виховного впливу реагує посередньо за умов постійного контролю. Приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу: «Правова просвіта», «Подолання алкогольної та наркотичної залежності». У скоєному злочині провину визнає, розкаюється.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Вимогами ч. 2 ст. 67 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Таким чином, законодавець передбачив можливість за певних умов, такого звільнення, а не обов`язок суду таке звільнення застосовувати.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 2 своєї постанови № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України).

Згідно положень п.17 вказаної постанови Пленуму ВСУ № 2 від 26.04.2002 року, судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дотримався вимог процесуального і матеріального права та дійшов правильного висновку щодо передчасності умовно-дострокового звільнення засудженого від покарання, у зв`язку з чим, ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Порушені права засудженого щодо розгляду його клопотання судом першої інстанції за його відсутності, апеляційним судом були поновлені. Засуджений ОСОБА_7 надав пояснення аналогічні, викладеним у його апеляційній скарзі, а тому підстав для прийняття іншого рішення ніж такого, як прийнято судом першої інстанції, колегія суддів не встановила.

Посилання засудженого про подачу добровільної заяви щодо утримання з його пенсії коштів, на відшкодування завданої злочином шкоди, є безпідставними, оскільки матеріали провадження не підтверджені.

Що ж стосується доводів засудженого про те, що він є інвалідом третьої групи безстроково за загальним захворюванням, у зв`язку з чим отримує пенсію, його вік складає 57 років, у нього відсутні родичі та близькі, і між тим, наявне житло, а також, що кінцевий строк відбування покарання припадає на січень 2017 року, а тому взимку йому буде вкрай важко підготувати свою домівку до проживання, не може свідчити про доведеність того, що він сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення у сенсі ч. 2 ст. 81 КК України.

За наведених обставин, підстав для скасування ухвали районного суду та застосування умовно-дострокового звільнення до засудженого ОСОБА_7 , колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 06 квітня 2016 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Зазначена ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з часу її проголошення, а засудженим, який відбуває покарання в місцях позбавлення волі, в той самий строк, - з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4