Справа№ 524/6475/16-к
УХВАЛА 1-кс/524/1248/16
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.08.2016 року слідчий суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , с. Червона Знам`янка Кременчуцького району Полтавської області, українця, громадянина України, освіта неповна середня, одруженого, офіційно працюючого в ПАТ «Кредмаш» на посаді стропальника, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,
ВСТАНОВИВ:
На обґрунтування клопотання слідчий зазначила, що 25.08.2016 близько 08:30 год., ОСОБА_5 , проїжджаючи на своєму велосипеді у лісопосадці, яка розташована неподалік Свіштовського кладовища в с. Молодіжне у м. Кременчуці, маючи злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, помітив раніше незнайому гр. ОСОБА_7 , у якої в руці знаходилася жіноча сумка чорного кольору з довгими ручками.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання ОСОБА_5 , шляхом ривка, намагався вирвати з руки гр. ОСОБА_7 жіночу сумку, у якій знаходився мобільний телефон «Nokia 1112», сіро-червоного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 та гаманець з пластиковими картками: «Приватбанку», на якій знаходилися гроші в сумі 950 грн., «Ощадбанку» кошти на рахунку відсутні, «Комфі», на якій знаходилися гроші в сумі 50 грн., накопичувальна картка магазину «Сільпо», але потерпіла міцно тримала в руках сумочку, а ОСОБА_5 , продовжуючи рухатися на велосипеді, потягнув сумку до себе, від чого потерпіла впала на землю та він її протягнув по землі. Коли і після цього ОСОБА_7 не відпустила сумку, ОСОБА_5 зупинив велосипед та схвативши руку потерпілої, вирвав у неї сумку та поїхав далі.
Після вчинення злочину ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_7 матеріального збитку на загальну суму 1100 грн.
Таким чином, своїми умисними суспільно-небезпечними діями, що виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, громадянин ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України.
25.08.2016 об 11:15 год. громадянин ОСОБА_5 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.
25.08.2016 громадянину ОСОБА_5 оголошено про підозру за ч.2 ст.186КК України.
Будучи допитаним в якості підозрюваного за ч. 2 ст. 186 ОСОБА_5 свою причетність до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення визнав повністю.
Підозра у вчинені злочину доводиться зібраними в провадженні доказами, а саме: протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 ; протоколом огляду місця події; протоколом огляду та вилучення гаманця; протоколом особистого обшуку затриманого; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, за участю потерпілої; вилученими та приєднаними речовими доказами.
У клопотанні слідчого наведені дані, що вказують на причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованих йому дій, а також існують ризики, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Заслухавши прокурора, яка підтримала внесене клопотання, підозрюваного, який не заперечував вчинення зазначеного у клопотанні правопорушення, просив застосувати більш м`який запобіжний захід, захисника, яка просила суд застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, приходжу до наступних висновків.
ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, який відноситься до категорії тяжких злочинів, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.
Згідно п.3 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
Згідно ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і наякі вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчим у клопотанні та доданих документах доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Крім того, мотиви, наведені слідчим та прокурором під час розгляду клопотання дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 , будучи підозрюваним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, який за ступенем тяжкості відносяться до тяжкого злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі від чотирьох до шести років, може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та дає підстави для застосування запобіжного заходу.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Згідно ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Так, пункт 79 рішення ЄСПЛ «Харченко проти України» передбачає, що тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи. Пункт 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції» передбачає, що суспільний інтерес з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.
Під час розгляду клопотання прокурором та слідчим у клопотанні не наведено переконливих доказів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст. 177 КПК України.
Згідно з ч.3 ст.176 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор не доведе, що жоден із більш м`якихзапобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику чи ризикам, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, згідно з вимогами ст.178 КПК України слідчий суддя враховує вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й трьох дітей на утриманні, а також те, що підозрюваний офіційно працює в ПАТ «Кредмаш» на посаді стропальника, та інші обставини та вважає за доцільне застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, виконання ним, покладених на нього процесуальних обов`язків та покласти на нього обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України,необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
На підставі викладеного, керуючись ст. 40, 131, 132, 176/178, 181, 183, 184, 194 КПК України, слідчий суддя,
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання слідчого СВ Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:
?прибувати до слідчого СВ Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 за першою вимогою;
?не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
?повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.
Роз`яснити ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в його житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Роз`яснити ОСОБА_5 , що у разі невиконання ним обов`язків, покладених цією ухвалою, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.
Строк дії ухвали визначити до 24 жовтня 2016 року включно.
Направити копію ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту для виконання та контролю органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Полтавської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1