Провадження №1-кп/331/268/2016
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2016 року Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в місті Запоріжжі кримінальне провадження № 1-кп/331/268/2016 з обвинувальним актом та укладеною угодою про примирення між представником потерпілого та обвинуваченою
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась в м. Запоріжжя, українці, громадянці України, яка має середньо-технічну освіту, заміжньої, яка мас на утриманні одну малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштованої, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 раніше судимий:

- 25.02.2013 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.307 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі па строк 3 роки 3 місяці. Звільнена за відбуттям покарання;

-17.02.2016 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя, за ч.1 ст. 185 КК України, до покарання у вигляді штрафу 850 гривень, який сплачений 11.03.2016 року,

обвинуваченій у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_4
представника потерпілого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченої ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
До Жовтневого районного суду м. Запоріжжя 30.05.2016 року надійшло кримінальне провадження з обвинувальним актом та укладеною угодою про примирення між потерпілим ТОВ «Епіцентр К» в особі представника ОСОБА_5 , який діє на підставі довіреності та обвинуваченою ОСОБА_3 .
Обвинувальним актом, який відповідає вимогам ст. 291 КПК України, висунуто обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
16 травня 2016 року, приблизно о 14 годині 25 хвилин, ОСОБА_3 , будучи особою, яка раніше притягувалась до кримінальної відповідальності за злочини проти власності, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись у торговому залі гіпермаркету «Епіцентр-К», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Запорізька, буд.1-в, переконавшись у тому, що за її злочинними діями ніхто не спостерігає, діючи з корисливих мотивів, повторно, з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу з торгових полиць зазначеного гіпермаркету, таємно викрала майно, що належить ТОВ «Епіцентр-К», сховавши його до себе під одяг, а саме:

-костюм спортивний, у кількості однієї одиниці, вартістю 305 грн.,

-окуляри сонцезахисні, у кількості однієї одиниці, вартістю 103, 33 грн.

Всього майно загальною вартістю 408 гривень 38 копійок, чим спричинила матеріальну шкоду ТОВ «Епіцентр-К» на вказану суму.

Під час досудового розслідування досягнуто угоди про примирення між потерпілим ТОВ «Епіцентр-К» в особі представника ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_3 . Так, 23 травня 2016 року представник потерпілого ОСОБА_5 з одного боку та обвинувачена у цьому провадженні ОСОБА_3 з іншого боку, на підставі ст.ст. 468, 469, 471 КПК, уклали угоду про примирення.
Дана угода укладена з дотриманням вимог ст.ст. 468, 469, 470, 471 КПК України.
Погоджена сторонами угода містить наступні положення:
1. ОСОБА_3 вчинила злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.
Час, місце, обставини скоєння ОСОБА_3 злочину відповідає змісту обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті.
Під час проведення підготовчого судового засідання обвинувачена ОСОБА_3 беззастережно визнала свою винуватість у таємному викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно. Фактичні обставини справи визнала, кваліфікацію дій не заперечувала.
2. Сукупний розмір шкоди завданої потерпілому ТОВ «Епіцентр-К» не визначався через його повне відшкодування на місці вчинення злочину обвинуваченим.
3. Сторони домовились, що ОСОБА_3 за цей злочин має бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі строком на два роки із застосуванням ст.. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік.
Згідно до вимог ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Так, в силу ст. 12 КК України даний злочин не є тяжким.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Під час проведення підготовчого судового засідання судом роз`яснено обвинуваченій ОСОБА_3 положення ч. 5 ст. 474 КПК України щодо її права на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого її обвинувачують, а вона має при цьому певні права, визначені цією ж статтею; наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України; характер обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.
Також судом роз`яснені представнику потерпілого ОСОБА_5 наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.
Заслухавши обвинувачену ОСОБА_3 та представника потерпілого ОСОБА_5 , які підтвердили суду, що їм зрозумілий зміст роз`яснених судом наведених вище норм та вони просять суд затвердити угоду про примирення між ними, з`ясувавши думку прокурора ОСОБА_4 , перевіривши зміст угоди, що укладена з дотриманням вимог ст.ст. 468, 469, 470, 471 КПК України, суд дійшов висновку про необхідність її затвердження.
Згідно з ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, ст. 374, ст. 474, ч. 1 ст. 475 КПК України,
ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду про примирення від 23 травня 2016 року у кримінальному провадженні № 1-кп/331/268/2016, укладену між ТОВ «Епіцентр-К» в особі представника ОСОБА_7 та обвинуваченою ОСОБА_3 .
Визнати ОСОБА_3 винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у вигляді двох років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від призначеного покарання, якщо вона на протязі одного року випробувального терміну не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 :
- повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну свого місця проживання та роботи;
- періодично з`являтися на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої інспекції;
- не виїзжати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції.
Випробувальний термін обчислювати з моменту проголошення вироку.
Контроль за поведінкою ОСОБА_3 покласти на орган виконання покарання за місцем проживання засудженої.
Речові докази:
- ДВД -диск із записом камер спостереження - зберігати в матеріалах кримінального провадження суду.
Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Запорізької області через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду на підставі угоди між потерпілим та обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області з урахуванням обмежень, визначених ст.394 ч. 3 КПК України.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1