Справа № 479/595/16-к
1-кп/479/66/16
В И Р О К
03 листопада 2016 року Кривоозерський районний суд Миколаївської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, військовозобов`язаного, освіта професійно-технічна, за спеціальністю тракториста-водія, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:
- 28.03.2013 року Кривоозерським районним судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 240 годин;
- 10.07.2013 року Кривоозерським районним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 15 днів, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,
2
використовуючи вказані транспортні засоби, обвинувачений близько 19.00 год. того ж дня продав причіп жителю смт. Криве Озеро ОСОБА_8 за 2 100 грн., автомобілем поїхав в с. Луканівка Кривоозерського району, де через несправності автомобіль заглох, обвинувачений не зміг запустити двигун, залишився в автомобілі до ранку 29 травня 2016 року, після чого повернувся в смт. Криве Озеро з метою знайти інший автомобіль та відбуксирувати автомобіль потерпілому, однак був виявлений працівниками поліції.
Злочинними діями обвинуваченого заподіяно потерпілому матеріальну шкоду на суму 18 351 грн., а самі дії органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 289 КК України.
Допитаний в суді обвинувачений ОСОБА_6 частково підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, вказав, що умислу на незаконне заволодіння транспортними засобами не мав, в ході використання транспортних засобів через збіг обставин, коли в нього почали вимагати борг, із корисливих мотивів у нього виник умисел розпорядитися причіпом, в зв`язку з чим останній продав, по обставинам справи пояснив, що 28 травня 2016 року користувався автомобілем та причіпом, належним потерпілому ОСОБА_5 , з дозволу власника, який на його прохання перевезти речі знайомому, погодився дати в користування автомобіль з причіпом, сам вигнав автомобіль з приміщення гаража, передав йому документи на автомобіль та причіп, про час протягом якого він мав використовувати транспортний засіб домовленості не було.
Керуючи автомобілем зустрів осіб, яким заборгував грошову суму, в зв`язку з чим останні попередили про необхідність повернути борг, в нього виник умисел розпорядитися причіпом, тому поїхав до ОСОБА_8 та продав йому причіп, а також передав документи на нього. Автомобілем поїхав в с. Луканівка Кривоозерського району , де вживав спиртні напої , під час руху автомобіль зламався, він не зміг запустити двигун, та в той день не повернув транспортний засіб потерпілому, переночувавши в автомобілі , вранці поїхав в смт. Криве Озеро, щоб знайти транспортний засіб, за допомогою якого відбуксирувати автомобіль , однак був виявлений працівниками поліції.
Допитавши обвинуваченого, потерпілого, свідків, дослідивши письмові докази, суд прийшов до наступного.
Із показань потерпілого ОСОБА_9 підтверджується, що 28 травня 2016 року близько 17.00 год. до його місця проживання АДРЕСА_2 прийшов обвинувачений, який був його знайомим, так як ОСОБА_6 допомагав йому по господарству, обвинувачений з його дозволу керував належним йому на праві власності автомобілем марки ВАЗ 2101, номерний знак НОМЕР_1 , тому на прохання обвинуваченого дати йому автомобіль з причіпом, щоб перевезти речі знайомого погодився, вигнав автомобіль з гаража, підчепили причіп, передав документи і обвинувачений поїхав . Домовленості про тривалість керування між ними не було, однак вважав, що цього ж дня автомобіль з причіпом буде повернуто обвинуваченим. Через деякий час обвинувачений приїхав автомобілем без причіпа, пояснивши, що залишив останній для погрузки речей, він ще обвинуваченому за раніше виконану роботу дав 100 грн., після чого обвинувачений ОСОБА_6 поїхав та автомобіль і причіп в цей день не повернув. Вранці наступного дня він звернувся із заявою до поліції. Від працівників поліції йому стало відомо, що причіп обвинувачений продав, автомобіль пошкодив, його в
3
другій половині дня 29 травня 2016 року шляхом буксирування повернули працівники поліції, на відновлювальний ремонт автомобіля витрачено близько 1 600 грн., в зв`язку з чим на зазначену суму ним заявлено цивільний позов.
Вказані обставини підтвердила в суді свідок ОСОБА_10 .
Свідок ОСОБА_11 пояснила, що обвинувачений 28 травня 2016 року в другій половині дня автомобілем потерпілого її підвозив, під час руху їх зупинили невідомі особи, поговоривши з ними обвинувачений повернувся та розповів що вимагають з нього грошові кошти, та що то його проблеми, які він вирішить сам. Із розповідей знайомих знає, що ОСОБА_6 в цей день продав причі потерпілого.
Із пояснень свідка ОСОБА_8 підтверджується, що обвинувачений приїхав до нього легковим автомобілем з причіпом, на який мав документи та запропонував купити в нього причіп, на що він погодився , заплатив обвинуваченому 2 100 грн., а обвинувачений передав йому причіп та документи на нього. Зазначав, що купити в нього автомобіль обвинувачений не пропонував.
Свідок ОСОБА_12 пояснив, що точної дати не пам`ятає, але обвинувачений приїхав легковим автомобілем з причіпом до його магазину, він нагадав йому про борг в розмірі близько 110 грн, після чого ОСОБА_6 поїхав, а через годину повернувся та повернув йому борг.
Свідок ОСОБА_13 в суді пояснив, що вранці одного дня, точної дати не пам`ятає, за присадибними ділянками домогосподарств в с. Луканівка Кривоозерського району, куди він вигнав випасати худобу, виявив легковий автомобіль, в автомобілі нікого не було , а потім надвечір бачив, як працівники поліції буксирували вказаний автомобіль.
Із протоколу огляду місця події (а.с. 40-41), таблиць зображень (а.с. 42-48) підтверджується, що автомобіль марки ВАЗ 2101, номерний знак НОМЕР_1 , оранжевого кольору, виявлено за присадибними земельними ділянками с. Луканівка. Автомобіль було пошкоджено, а також в автомобілі знаходилися документи та посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 .
Із протоколу огляду речей , таблиць зображень до нього, розписки (а.с. 51-55) вбачається, що причіп виявлено в домогосподасртві ОСОБА_8 , який добровільно видав останній.
Оцінюючи зібрані в суді докази в їх совокупності, суд враховує, що згідно примітки 1 до статті 289 КК України під незаконним заволодінням транспортним засобом у цій статті слід розуміти вчинене умисно, з будь-якою метою протиправне вилучення будь-яким способом транспортного засобу у власника чи користувача всупереч їх волі.
Під час судового розгляду в суді не знайшло підтвердження наявність у обвинуваченого ОСОБА_6 умислу на неправомірне заволодіння транспортним засобом, він попросив у потрепілого покористуватися автомобілем з причіпом, взяв останні з дозволу потерпілого, без мети розпорядитися ними. Під час досудового розслідування не зібрано належних та допустимих доказів, що ОСОБА_6 шляхом зловживання довірою , незаконно заволодів автомобілем та причіпом з метою їх викрадення.
4
Як стверджував в судовому засіданні обвинувачений та підтвердила свідок ОСОБА_11 , під час використання автомобіля з причіпом з дозволу власника, у обвинуваченого виник умисел розпорядится причіпом в корисливих цілях, так як у нього почали вомагати повернення боргу. Вказані обставини органом досудового розслідування не спростовані, тому відповідно до положень ст. 62 Конституції України всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Крім того, на підставі аналізу положень нормативно-правових актів, Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" зі змінами, ч. 1 ст. 121 КУпАП, п. 1.10 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, предметом злочину, передбаченого ст. 289 КК України можуть бути лише окремі види транспортних засобів, причіп, який призначений для руху тільки в з`єднанні з іншим транспортним засобом, не є предметом даного злочину, тому суд не погоджується з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення на досудовому розслідуванні за ч. 2 ст. 289 КК України.
З огляду на викладені обставини , керуючись приписами ч. 3 ст. 337 КПК України, відповідно до якої з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_6 не вчинив будь-яких дій, спрямованих на незаконне заволодіння автомобілем з причіпом, керуючи останніми з дозволу власника, у нього виник умисел на викрадення причіпа, який він продав, тому суд квіліфікує дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України, як крадіжка, вчинена повторно.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , відповідно до вимог ст.ст. 65, 66, 67 КК України, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення; дані про особу обвинуваченого, який є раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, відбував реально покарання, на шлях виправлення не став, вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку, до повного відбуття покарання, призначеного вироком Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 10.07.2013 року, обставини, які пом`якшують покарання часткове визнання вини, задовільну характеристику за місцем проживання, думку потерпілого не позбавляти волі обвинуваченого, обставину, яка обтяжує покарання: рецидив злочину, що дає підстави суду вважати, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе в умовах ізоляції від суспільства.
В задоволенні цивільного позову відмовити із-за недоведеності обставин, якими позивач обгрунтував свої вимоги.
Керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд, -
5
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити покарання в виді позбавлення волі на строк чотири роки.
На підставі ст. 71 КК України до покарання призначеного за новим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 10 липня 2013 року чотири роки пятнадцять днів позбавлення волі і остаточно призначити покарання в виді позбавлення волі на строк чотири роки один місяць із відбуванням в кримінально - виконавчій установі закритого типу.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
В задоволенні цивільного позову відмовити.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд Миколаївської області через Кривоозерський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
СУДДЯ: (підпис)
З оригіналом згідно:
Суддя ОСОБА_14 ОСОБА_15 Микитей
районного суду