АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/505/14-к Номер провадження 11-кп/786/25/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст.186 КК України Т.З.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 лютого 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

засудженого ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження за апеляцією обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Крюківського районного суду м. Кременчука від 13.08.2015 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука, гр. України, не працює, освіта середня спеціальна, неодруженого, мешкає у АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-04.06.2008 р. Крюковським районним судом м. Кременчука за ч.3 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки на підставі ст.75 КК України;

-22.06.2010 р. Кременчуцьким районним судом за ч.ч. 2,3 ст.185, ч.1 ст.162 КК України на 5 р.6 міс. позбавлення волі та постановою Ленінського районного суду м. Полтави від 14.11.2013 р. умовно-достроково звільнено на невідбуту частину покарання - 1 рік 8 місяців 5 днів позбавлення волі.

засуджено за ч.2 ст.186 КК України на п`ять років позбавлення волі і на підставі ст.71 КК України до покарання,призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Кременчуцького районного суду від 22 червня 2010 року і за сукупністю вироків, остаточне покарання визначене у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Суд визнав ОСОБА_9 винним у тому, що він 15.01.2014 року, приблизно о півночі, перебуваючи у нетверезому стані та знаходячись у під`їзді будинку АДРЕСА_2 , з метою відкритого заволодіння чужим майном, поєднаного із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, наніс декілька ударів в область голови та тулуба потерпілого ОСОБА_7 , відкрито викравши золотий перстень, вагою 4 гр. 585 проби, вартістю 735,96 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить скасувати вирок суду та закрити кримінальне провадження за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.

Вважає, що суд першої інстанції не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на рішення суду, а саме свідчення ОСОБА_10 , котрий наполягав на вчиненні ним крадіжки перстня у потерпілого ОСОБА_7 .

Інші учасники вирок не оскаржили.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримання принесеної апеляційної скарги, потерпілого ОСОБА_7 , котрий заперечував проти задоволення апеляційної скарги, думку прокурора, яка вважає вирок законним і обґрунтованим, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши та перевіривши доводи апеляцій, допитавши потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , провівши по справі часткове судове слідство, вислухавши учасників судового розгляду в дебатах та обвинуваченого з останнім словом, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні ним вказаного у вироку злочину з обставин,встановлених судом, ґрунтується на доказах, досліджених у судовому засіданні.
Допитаний в судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_9 свою вину в пред`явленому обвинуваченні за ст.186 ч.2 КК України - грабіжі, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, не визнав та повідомив, що цього злочину не вчиняв, оскільки цей злочин вчинено іншою особою, а саме ОСОБА_10 .

Визнання вини у вчиненні злочину на досудовому слідстві та частково під час судового слідства у місцевому суді пояснив наявністю проблем кримінального характеру у ОСОБА_10 .

Колегія судів не приймає до уваги доводи апеляції обвинуваченого про непричетність до вчинення злочину, оскільки вони спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Винуватість ОСОБА_9 у вчиненні відносно ОСОБА_7 саме злочину, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, підтверджується сукупністю доказів, які були предметом дослідження апеляційною інстанцією під час проведення часткового судового слідства.

Показаннями потерпілого ОСОБА_7 у суді першої інстанції та в апеляційній інстанції допитаного за клопотанням захисту в режимі відео конференції про те, що 15 січня 2014 року у квартирі родини ОСОБА_15 , святкуючи «старий Новий рік», вживав спиртні напої із цією родиною, братами ОСОБА_16 та іншими особами, в тому числі і із ОСОБА_10 . Сварка між ним та ОСОБА_9 почалася з незначних підстав. Сварка продовжувалась і на площадці між 8 та 9 поверхом, куди він разом із останнім та ОСОБА_10 вийшли. Потім ОСОБА_9 долонею правої руки вдарив у вухо,а хтось ударив по голові ззаду, а перший наніс ліктем не менше трьох - чотирьох ударів по потилиці та двічі кулаком по голові. Від цих ударів упав під дверима ліфту і в цей момент вийшов ОСОБА_17 та припинив побиття. Вставши, без верхнього одягу, побіг по сходинках вниз і чув за собою тупіт. Хтось наніс йому удар по голові і він упав під вікном, а ОСОБА_9 ухопив його за руку та силоміць стягнув перстень.

Свідок ОСОБА_14 , допитаний в апеляційній інстанції за клопотанням захисту, підтвердив, що конфлікт між ОСОБА_9 та потерпілим ОСОБА_7 почався у квартирі із незначних підстав,а потім вони вийшли на східці.

Свідок ОСОБА_18 , допитана в суді першої інстанції показала, що її син ОСОБА_7 15 січня 2014 року, вночі, приблизно о першій годині, без верхнього одягу прибіг додому, одне вухо було подряпано і повідомив, що ОСОБА_9 насильно зняв з пальця печатку та побив його. Разом із сином свідок пішли до батьків ОСОБА_9 і біля під`їзду зустрілись із ОСОБА_17 , котрий повернув її сину куртку та шапку. Батьки ОСОБА_9 вислухавши розповідь про конфлікт, повідомили про відсутність зв`язку із останнім. Після розмови із батьками ОСОБА_17 звернулись із заявою до правоохоронних органів, а днів через 3-4 шкоду за викрадений перстень у розмірі 2 000 грн. було відшкодовано батьком ОСОБА_17 - ОСОБА_12 .

Свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 допитані в суді апеляційної інстанції за клопотання захисту підтвердили, що дійсно громадянка ОСОБА_18 разом із своїм сином ОСОБА_7 вночі приходили до них за місцем проживання. ОСОБА_18 розповіла їм, що стався конфлікт між їхнім сином ОСОБА_9 та її сином ОСОБА_7 . В ході цього конфлікту ОСОБА_9 побив ОСОБА_7 і відібрав золотий перстень.

З огляду на показання свідка ОСОБА_13 у суді першої інстанції прослуханого колегію суддів аудіо запису 15 січня 2014 року,приблизно о 3 годині ночі, за місцем його проживання прийшли його знайомий ОСОБА_10 та незнайомець, як потім виявилося ОСОБА_9 . За проханням ОСОБА_10 вони пішли до ломбарду « Скарбниця» біля вокзалу і ОСОБА_9 передав йому перстень «печатку»,повідомивши,що перстень належить йому і він за своїм паспортом здав перстень. Отримані кошти у сумі 680 грн. передав ОСОБА_9 .

Колегія судів вважає, що на обґрунтування вини ОСОБА_17 у інкримінованому йому злочині місцевий суд правильно послався на показання потерпілого ОСОБА_7 про відкрите викрадення належного йому перстня із застосування насильства спричинення тілесних ушкоджень, а також на показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_18 7 ОСОБА_11 , ОСОБА_12 про те,що 15 січня 2014 року мав місце конфлікт між потерпілим та обвинуваченим

Вищезазначені показання учасників судового розгляду погоджуються між собою,так і письмовими матеріали справи, які стали належними доказами вини ОСОБА_9 у вчиненні відносно ОСОБА_7 злочину, передбаченого ст.186 ч.2 КК України.

Оцінюючи показання свідка ОСОБА_13 в апеляційній інстанції,який повідомив,що на прохання ОСОБА_9 в органах досудового слідства та у суді першої інстанції під час судового слідства, він оговорив обвинуваченого з метою уникнення ОСОБА_10 відповідальності, оскільки останній переховувався від правоохоронних органів, колегія вважає такі свідчення надуманими, оскільки вони не узгоджуються з об`єктивно встановленими обставинами.

Отже, аналізуючи твердження обвинуваченого ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_10 у суді першої інстанції,свідка ОСОБА_13 в апеляційній інстанції, про намір першого оговорити себе за допомогою указаних свідків, колегія суддів вважає, що вони з урахуванням конкретних обставин справи, не можуть прийматися до уваги і є надуманими.

Враховуючи викладене та показання потерпілого ОСОБА_7 , котрий був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , приведених до присяги та попереджених про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, колегія суддів вважає, що обвинувачення ОСОБА_17 за ст.186 ч.2 КК України є законним та обґрунтованим.

Із показань ОСОБА_9 , ОСОБА_10 на досудовому слідстві, часткових показань ОСОБА_17 та показань ОСОБА_13 під час судового слідства у суді першої інстанції вбачається, що злочин вчинено ОСОБА_17 .

Зміна показань свідка ОСОБА_10 ,котрий відбуває покарання, свідка ОСОБА_13 в апеляційній інстанції спростовуються вище приведеними доказами. Останній пояснив, що про розгляд апеляційної скарги ОСОБА_17 на вирок місцевого суду йому стало відомо із слів захисту і він згодився на його допит в якості свідка в апеляційному суді, пояснивши зміну показань бажанням допомогти ОСОБА_17 .

Суд правильно кваліфікував злочинні дії ОСОБА_17 за ч.2 ст.186 КК України.

Всі висновки суду належним чином мотивовані у вироку,що відповідає вимогам ст.ст.373,374 КПК України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_17 щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, неправильної кваліфікації його дій і необґрунтованого у зв`язку з цим його засудження за ч.2 ст.186 КК України є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на матеріалах справи.

Покарання ОСОБА_17 призначено з дотриманням вимог ст.65 КК України з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу обвинуваченого,обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Вирок щодо ОСОБА_17 є законним і обґрунтованим, будь-яких передбачених кримінально-процесуальним законом підстав для його скасування чи зміни, про що порушено питання в апеляційній скарзі, при перевірці справи в апеляційному порядку не виявлено, а тому скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 405 ,407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :
Вирок Крюківського районного суду міста Кременчука від 13 серпня 2015 року відносно ОСОБА_9 залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_9 строк попереднього ув`язнення в період з 18 липня 2015 року по 24 люте 2016 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі в строк відбуття покарання.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення апеляційної інстанції до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, засудженим з моменту отримання його копії.

С У Д Д І :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
(підпис) (підпис) (підпис)
Згідно з оригіналом
Суддя: ОСОБА_2 .