Пр. № 1-кп/521/194/16

В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2016 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі колегії суддів:
головуючого судді - ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2

ОСОБА_3

при секретарях - ОСОБА_4

ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6

ОСОБА_7 ,

за участю прокурорів - ОСОБА_8

ОСОБА_9

ОСОБА_10

захисника адвоката - ОСОБА_11

за участі представника потерпілої - ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження за обвинувальним актом відносно:

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Уфа, РФ, росіянки, громадянки України, незаміжньої, з вищою освітою, офіційно не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 (підвальне приміщення), раніше судимої: 1) 12.12.2002 року, Малиновським р/с м. Одеси, за ст. 121 ч. 1 КК України, до 1 року 6 місяців п/в; 2) 15.06.2010 року, Малиновським р/с м. Одеси, за ст. 121 ч. 1 КК України, до 5 років п/в,

обвинуваченої у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч. 1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Стороною обвинувачення ОСОБА_14 обвинувачується у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч. 1 КК України, при наступних обставинах.

Так, 05.06.2014 року, приблизно о 21:30 годин, ОСОБА_14 , перебуваючи у підвалі будинку № 21 по вул. Гайдара в м. Одесі, в ході раптово виниклої суперечки з ОСОБА_15 , маючи умисел на умисне вбивство, взяла зі столу, який розташовувався на кухні з правої сторони від вхідної двері, кухонний ніж та нанесла останньому удар цим ножем в область грудної клітини справа. В результаті ОСОБА_14 спричинила ОСОБА_15 одне проникаюче поранення в область грудної клітини справа, внаслідок якого настала його смерть.

Допитана в ході судового розгляду по кримінальному провадженню обвинувачена ОСОБА_14 вину у скоєні інкримінованого кримінального правопорушення не визнала та пояснила, що 05.06.2014 року, працюючи двірником від ЖЕКУ, її, разом із співмешканцем ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , а також ОСОБА_17 , відправили прибирати безгосподарні ділянки за межами міста, звідки, по виконанню робіт, вони повернулись до м. Одеси десь о 18:00 годині вечора. По приїзду, вони всі разом вирішили повечеряти в підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_2 , де вона мешкала зі своїм співмешканцем ОСОБА_16 , при цьому, чоловіки вживали горілку за їжею. В якийсь момент ОСОБА_16 , будучи вже на підпитку, попросив їй сходити ще за горілкою, на що вона відмовилась. Відмова не сподобалась ОСОБА_16 , і він вдарив її в обличчя. Між ними дуже часто виникали конфлікти. Надалі, вона вирішила піти з підвального приміщення, щоб уникнути подальшого конфлікту. Взявши свій робочий інвентар, вона вийшла на вулицю і пішла прибирати ввірену їй територію. Десь о 23:00 годин вона знову повернулась до підвалу, при цьому ОСОБА_16 з ОСОБА_15 ще сиділи і вживали алкоголь, а ОСОБА_17 відпочивав у сусідній кімнаті підвалу. Зайшовши у підвальне приміщення, вже ОСОБА_15 почав її ображати нецензурними словами, в результаті чого, між ними відбувся конфлікт, в процесі якого ОСОБА_16 , заступившись за ОСОБА_15 , побив її. При цьому, в процесі сварки з ОСОБА_15 , вона нанесла йому один удар кулаком правої руки в обличчя. Почувши сварку, їй на поміч прибіг сусід з верхнього поверху, чоловік на ім`я ОСОБА_18 , який втрутився у сварку та вгамував ОСОБА_16 . Крім того, весь цей час ОСОБА_17 також знаходився у підвалі, однак, у конфлікт не втручався, оскільки спав у кріслі. Після конфлікту, вже вночі, вона знову пішла з підвалу, і майже всю ніч блукала вулицями прибирала території, виставляла сміттєві баки, а також допомагала продавщиці з магазину, який знаходився неподалік від підвального приміщення, де вона мешкала. При цьому, ОСОБА_16 , ОСОБА_15 та ОСОБА_17 залишались у підвалі, коли вона звідти виходила. Крім того, десь о 01:00 02:00 годин, вона заходила до голови кооперативу будинків, ОСОБА_19 , який мешкає у будинку АДРЕСА_3 , і жалілась останньому на ОСОБА_16 .

Повернулась вона до підвалу десь о 06:00 годин 06.06.2014 року. Зайшовши всередину, вона помітила, що на її ліжку лежить і спить ОСОБА_20 . Вона почала його розпитувати, чому він спить на її ліжку, на що він нічого не відповідав. В цей момент в підвал спустився ОСОБА_16 , і вони разом пішли прибирати територію, а ОСОБА_15 залишився у підвалі. Надалі, виконуючи роботу по прибиранню території, в районі Малиновської районної адміністрації, до них підійшов майстер ЖЕКу, та запитав, чому ОСОБА_15 немає на робочому місці, на що ОСОБА_16 відповів, що ОСОБА_15 просто не вийшов на роботу і можливо пізніше з`явиться. Після чого, вона, закінчивши роботу, повернулась до підвального приміщення будинку АДРЕСА_2 , де в той момент вже знаходились оперативні працівники ОСОБА_21 , які, побачивши її, почали одразу розпитувати про виявлений ними труп ОСОБА_15 , звинувачуючи її в тому, що саме вона вбила останнього та сховала труп. Після чого, її було доставлено до приміщення ОСОБА_21 .

Також, на додаткові запитання учасників судового провадження, ОСОБА_14 пояснила, що на стадії досудового розслідування вона визнала себе винуватою у вбивстві ОСОБА_15 тому що злякалась, оскільки на неї чинили моральний опір оперативні працівники Малиновського РВ, прізвища яких їй не відомі.

Умисні дії ОСОБА_14 , за вищевказаним епізодом, органами досудового розслідування кваліфіковані за ст. 115 ч. 1 КК України вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Суд вважає, що вина ОСОБА_14 у скоєні нею кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч. 1 КК України, не знайшла свого підтвердження при розгляді кримінального провадження в суді, та її слід визнати невинуватою та виправдати, в зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведеності винуватості особи в суді і вичерпанні можливості їх отримати.

Стороною обвинувачення під час судового розгляду по кримінальному провадженню надані докази, які суд не сприймає як такі, що доводять наявність в діях ОСОБА_14 складу кримінального правопорушення передбаченого ст. 115 ч. 1 КК України, з наступних підстав.

Так, допитаний в ході судового розгляду по кримінальному провадженню свідок ОСОБА_16 , пояснив, що 05.06.2014 року, зранку, він разом із ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 були направлені на прибирання безгосподарних ділянок за межами міста, звідки, по виконанню робіт, всі разом повернулись до м. Одеси десь о 18:00 годині вечора. По приїзду, вони вирішили повечеряти в підвалі будинку АДРЕСА_2 , де на той час він мешкав разом із ОСОБА_14 . Надалі, ОСОБА_14 приготувала обід, накрила на стіл та вони всі разом сіли їсти, при цьому, він ОСОБА_15 та ОСОБА_17 вживали горілку. В якийсь момент, між ним та ОСОБА_14 спалахнув конфлікт, по завершенню якого, остання пішла з підвалу (куди саме, йому не відомо). Між ними часто виникали конфліктні ситуації. В підвалі залишились він, ОСОБА_15 та ОСОБА_17 . Десь о 21:00 годин, він вийшов з підвалу, щоб порозмовляти по телефону із майстром ділянки, при цьому, ОСОБА_15 сидів та дивився телевізор, а ОСОБА_17 відпочивав у кріслі (спав). В цей момент до підвалу повернулась ОСОБА_14 . Він залишався на вулиці, розмовляючи по телефону з майстром, і, десь за три хвилини, ОСОБА_14 швидко вибігла з підвалу і почала швидко уходити. Він її окликнув, однак ОСОБА_14 не відреагувала і десь зникла. Після чого, він спустився у підвал, де побачив ОСОБА_15 , лежачого в калюжі крові, який вже не дихав. Він одразу ж вибіг на вулицю, почав шукати ОСОБА_14 , і, не знайшовши її, повернувся знову до підвалу і почав розмірковувати, що робити з тілом. За годину до нього прийшов його товариш ОСОБА_20 і вони разом, попередньо підкотивши сміттєвий бак до входу у підвал, кинули тіло ОСОБА_15 у вказаний смітник. При цьому, він також розбудив ОСОБА_17 , який спав у кріслі в підвалі, попросив його допомогти сховати труп ОСОБА_15 , однак ОСОБА_17 відмовився і пішов на вулицю. Надалі, ОСОБА_20 також пішов по своїх справах, а він залишився чекати ОСОБА_14 у підвалі, при цьому, вживаючи горілку, і, не дочекавшись її, заснув. Зранку прокинувшись, він пішов прибирати свою ділянку. Десь о 07:30 годин вже 06.06.2014 року, він повернувся до підвалу і застав там ОСОБА_14 яка складала його речі в рюкзак. Він запитав, чи пам`ятає вона, що накоїла, на що ОСОБА_14 відповіла, що пам`ятає і не знає, що з цим робити. Заспокоївши ОСОБА_14 , вони разом вийшли з підвалу і пішли прибирати двори. А вже о 12:00 годин 06.06.2014 року, приїхали співробітники ОСОБА_21 та відвезли їх в районний відділок міліції, де він розповів, що трапилось і повідомив, де схований труп ОСОБА_15 .

Крім того, ОСОБА_16 додав, що притягувався до кримінальної відповідальності за прикриття трупу ОСОБА_15 та неповідомлення співробітників правоохоронних органів про вчинене вбивство.

Крім того, допитаний в судовому засідання в якості свідка, ОСОБА_20 пояснив, що з ОСОБА_14 він знайомий. Так. 05.06.2014 року, приблизно о 22:00 годин, він прийшов до свого знайомого ОСОБА_16 , який мешкав у підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_2 разом із ОСОБА_14 . Зайшовши у підвал, він побачив, що ОСОБА_16 дуже стурбований та переляканий. Він почав розпитувати, чому в нього такий панічний вигляд, на що ОСОБА_16 завів його в сусідню кімнату, де він ( ОСОБА_20 ) побачив труп ОСОБА_15 , з ножовим пораненням груді, який лежав на підлозі в одній з кімнат підвалу. При цьому, ОСОБА_16 повідомив йому, що «вона вбила ОСОБА_15 », і він не знає, що робити з тілом. При цьому, він, поміркувавши, зрозумів, що «вона» - це ОСОБА_14 . Надалі, він порадив ОСОБА_16 зателефонувати у швидку або міліцію, однак останній відмовився, тому що був переляканий і вони вирішили сховати труп. Потім, ОСОБА_16 обгорнув тіло ОСОБА_15 килимом, після чого підігнав до входу в підвал сміттєвий бак, в який вони вже разом викинули труп. Після того, як тіло було сховане, він пішов по своїх справах, а ОСОБА_16 залишився у підвалі. Вже зранку 06.06.2014 року він бачив, як ОСОБА_16 разом із ОСОБА_14 працювали на ділянках, а вже пообідні їх було доставлено до Малиновського РВ.

Крім того, ОСОБА_20 додав, що притягувався до кримінальної відповідальності за прикриття трупу ОСОБА_15 та неповідомлення співробітників правоохоронних органів про вчинене вбивство. При цьому, відповідаючи на додаткові запитання учасників судового провадження, ОСОБА_20 повідомив, що про саме вбивство та деякі деталі тих подій, він дізнався лише від ОСОБА_16 .

Також, допитаний в судовому засіданні в якості свідка, ОСОБА_17 , пояснив, що влітку 2014 року, більш точну дату не пам`ятає, зранку, він, працюючу двірником, разом із ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 були на роботі по прибиранню територій за межами міста, звідки, по виконанню робіт, всі разом повернулись до м. Одеси десь в вечорі. По приїзду, вони сіли повечеряти в підвалі будинку АДРЕСА_2 , де на той час мешкав ОСОБА_16 разом із ОСОБА_14 трохи випили горілки, після чого він заснув в кріслі. Вже вночі його розбудив ОСОБА_16 та попросив допомогти винести труп ОСОБА_15 з підвалу. Крім того, в приміщенні підвалу в той момент ще був присутній хлопець на ім`я ОСОБА_22 ( ОСОБА_20 ) Він одразу ж не зрозумів, що трапилось, почав розпитувати ОСОБА_16 про події, які відбувались поки він спав, і останній розповів, що ОСОБА_14 зарізала ОСОБА_15 . Збагнувши, що відбулося, він зібрав свої речі та пішов з підвалу, відмовившись допомагати ОСОБА_16 та хлопцю на ім`я ОСОБА_22 ховати труп ОСОБА_15 . Вже зранку 06.06.2014 року, він вийшов на роботу і бачив ОСОБА_16 та ОСОБА_14 , які також працювали по прибиранню території. А вже пообідні, ОСОБА_16 разом із ОСОБА_14 забрали до Малиновського РВ, куди, за деякий час, його також викликали для дачі показів.

Крім того, ОСОБА_17 повідомив, що особисто не бачив тіла ОСОБА_15 , оскільки, відпочивав не в тій кімнаті, де, начебто, лежав труп ОСОБА_15 . Також, свідок додав, що між ОСОБА_16 та ОСОБА_14 постійно відбувались сварки.

Разом з тим, суд, здійснюючи кримінальне провадження, був позбавлений можливості допитати потерпілу ОСОБА_23 , стосовно обставин кримінального правопорушення, оскільки остання, протягом всього судового розгляду по кримінальному провадженню, перебуває на стаціонарному лікуванні в умовах КУ «Одеського обласного медичного центру психічного здоров`я», про що свідчать відповідні довідки установи від 08.01.2015 року № 35 та від 24.03.2016 року № 847. Разом з тим, задля повного, всебічного та об`єктивного розгляду кримінального провадження, з метою недопущення порушень законних прав людини (потерпілої ОСОБА_23 ), судом було прийнято рішення про направлення запиту до Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, для забезпечення участі представника адміністрації в судових засіданнях, та визнання такої особи представником потерпілої по кримінальному провадженню ОСОБА_23 .
Таким чином, допитана в судовому засіданні в якості представника потерпілої, ОСОБА_12 пояснила, що не має жодного відношення до обставин кримінального правопорушення, оскільки являється виключено співробітником юридичного відділу Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, яка наділена повноваження представляти інтереси осіб, в даному випадку ОСОБА_23 , які мешкають в Малиновському районі м. Одеси.

Окрім допиту обвинуваченої та свідків, суд з`ясував обставини та перевіряв їх іншими доказами, а саме досліджував документи, які долучені до матеріалів кримінального провадження, та на які вказувала сторона обвинувачення, а саме:

- повідомлення оператора «102» від 06.06.2014 року (17:35 годин), згідно якого за адресою: м. Одеса, вул. Гайдара, 21, був виявлений труп чоловіка /т. 1 а.п. 185/;

- заява ОСОБА_14 , без дати, на ім`я начальника Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області /т. 1, а.п. 186/;

- висновок експерта № 300-1987/14 від 09.06.2014 року, яким зафіксовані тілесні ушкодження на тілі трупа ОСОБА_15 (колото-різна рана та синці голови та нижніх кінцівок, садна правої верхньої кінцівки). Смерть ОСОБА_15 знаходиться у прямому причинному зв`язку із проникаючим колото-різаним пораненням грудної клітини з пошкодженням міжреберних м`язів /т. 1, а.с. 164-167/;

- висновок експерта № 492 від 09.06.2014 року, яким зафіксовано, що на наданому до медико-криміналістичного відділення лоскуті шкіри передньої поверхні груді справа, вилученому з трупа ОСОБА_15 , виявлена одна колото-різана рана, яка могла бути утворена плоским колото-ріжучим предметом по типу ножа. Не виключається можливість утворення виявленої колото-різаної рани, наданим на дослідження ножом «1», який був виявлений та вилучений на місці події /т. 1, а.с. 169-177/;

- протокол огляду місця події від 06.06.2014 року, згідно якого об`єктом огляду була ділянка місцевості булі будинку № 21 по вул. Гайдара в м. Одесі, на якій знаходився ряд смітників (контейнерів), в одному з яких був виявлений труп ОСОБА_15 . При огляді місця події були вилучені речі (так само й одяг), частина яких належала ОСОБА_15 /т. 1 а.с. 188-194/;

- протокол огляду місця події від 06.06.2014 року, згідно якого об`єктом огляду було підвальне приміщення в будинку АДРЕСА_2 , де зафіксовані та вилучені змиви рідини темно-бурого кольору на підлозі, дивані, а також сліди пальців рук з кухонного ножа та три кухонні ножа /т. 1 а.с. 195-199/;

- висновок експерта № 574 від 09.06.2014 року, згідно якого на одному з ножів, вилучених під час огляду місця події на ручці, виявлені сліди поту, походження якого не виключається від потерпілого ОСОБА_15 та підозрюваної ОСОБА_14 . На клинку ножа виявлена кров людини, походження якої не виключається від потерпілого ОСОБА_15 , за умов відсутності пошкоджень з поверхневою кровотечою у підозрюваної ОСОБА_14 , яка, так само як і потерпілий являється носієм антигену Н;

- висновок експерта № 615 від 09.06.2014 року, згідно якого кров потерпілого ОСОБА_15 та підозрюваної ОСОБА_14 відносяться до групи О з ізогемагглютининами анти-А та анти-В за ізосерологічною еритроцитарною системою АВО. На спортивній куртці потерпілого ОСОБА_15 , змивах з рук підозрюваної ОСОБА_14 виявлена кров людини групи О з ізогемагглютининами анти-А та анти-В системи АВО, походження якої не виключається від потерпілого ОСОБА_15 , за умов відсутності пошкоджень з поверхневою кровотечою у підозрюваної ОСОБА_14 на момент події;

- постанови про долучення до кримінального провадження речових доказів від 09.06.2014 року, якими, в якості речових доказів по кримінальному провадженню, були долучені особисті речі потерпілого ОСОБА_15 , а також три кухонні ножі та змиви речовини бурого кольору.

Даючи оцінку вказаним доказам, суд вважає, що вони не доводять вину ОСОБА_14 у скоєні нею кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч. 1 КК України, а саме: вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині. Сторона обвинувачення обмежилась доказами, які фактично обґрунтовують лише наявність події вказаного кримінального правопорушення, і аж ніяк не свідчать про наявність в діях ОСОБА_14 складу інкримінованого їй злочину.

Так, об`єктивний аналіз показів свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_17 , наданих останніми в ході судового розгляду по кримінальному провадженню, дозволяє суду зробити висновок, що вказані особи взагалі не були очевидцями подій, які мали місце 05.06.2014 року у підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_4 свідок ОСОБА_20 був проінформований про вбивство ОСОБА_15 свідком ОСОБА_16 , в той час, коли останній, через телефонний дзвінок, покликав ОСОБА_20 до підвального приміщення, з метою сховати труп потерпілого; свідок ОСОБА_17 , в свою чергу, перебуваючи у підвальному приміщенні, після закінчення прийому їжі, заснув і прокинувся лише вночі (його розбудив ОСОБА_16 ), коли в підвальному приміщенні знаходився ОСОБА_20 та ОСОБА_16 , які йому й доповіли про вбивство ОСОБА_15 .

При цьому, про нібито причетність до вбивства ОСОБА_15 саме ОСОБА_14 , свідки дізнались зі слів ОСОБА_16 . Крім того, свідок ОСОБА_17 взагалі не бачив тіла ОСОБА_15 у підвалі, оскільки знаходився (спав) в іншій частині приміщення.

Суд не знаходить підстав для критичної оцінки показів свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_17 , оскільки свідчення останніх не мають між собою жодних протиріч, скісно збігаються з показами свідка ОСОБА_16 та обвинуваченої ОСОБА_14 , а отже, визнає їх логічними, послідовними, та такими, які жодним чином не підтверджують факт вбивства потерпілого ОСОБА_15 безпосередньо обвинуваченою ОСОБА_14 .

При цьому, аналізуючи покази свідка ОСОБА_16 , судом встановлено, що ОСОБА_16 , так само, як і свідки ОСОБА_20 з ОСОБА_17 , очевидцем вбивства ОСОБА_15 також не був. Позиція свідка ОСОБА_16 стосовно причетності ОСОБА_14 до вбивства потерпілого ґрунтується на тому, що він, приблизно о 21:00 годин 05.06.2014 року, вийшов з підвального приміщення на вулицю, щоб порозмовляти по телефону із майстром ділянки, при цьому, ОСОБА_15 сидів та дивився телевізор, а ОСОБА_17 відпочивав у кріслі (спав). В цей момент до підвалу повернулась ОСОБА_14 . Він залишався на вулиці, розмовляючи по телефону з майстром, і, десь за три хвилини, ОСОБА_14 швидко вибігла з підвалу і почала швидко уходити. Після чого, він спустився у підвал, де побачив ОСОБА_15 , лежачого в калюжі крові, який вже не дихав. Тобто, обвинувальний нахил показів ОСОБА_16 , побудований виключно на припущеннях та міркуваннях останнього щодо можливого розвитку подій у підвальному приміщенні за його відсутності. Однак, такі покази свідка не можуть бути покладені в основу обвинувачення ОСОБА_14 у скоєнні навмисного вбивства ОСОБА_15 , оскільки, обвинувачення будь-якої особи у вчиненні кримінального правопорушення не може ґрунтуватись на припущеннях.

Разом з тим, покази свідка ОСОБА_16 жодним чином не підтверджуються іншими доказами по кримінальному провадженню, якими сторона обвинувачення намагалась довести винність ОСОБА_14 .

Крім того, судом встановлені непоодинокі випадки, коли між ОСОБА_14 та ОСОБА_16 , за весь час їх спільного проживання, складались неприязні відносини на ґрунті побутових конфліктів та вживання алкогольних напоїв в процесі яких останні спричиняли один одному тілесні ушкодження, (вказане підтверджено показами самої ОСОБА_14 , свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ), що на переконання суду є безумовною підставою для обвинувальних свідчень свідка відносно обвинуваченої ОСОБА_14 .

Разом з тим, судом було задоволено клопотання сторони захисту про виклик та допит в якості свідка в судовому засіданні, голови кооперативу ОСОБА_19 , який, зі слів обвинуваченої, в ніч з 05.06.2014 року на 06.06.2014 року бачив її, однак, захист не забезпечив участь вказаного свідка в судовому засіданні, і як слідство, позбавив суд надати об`єктивну оцінку показам ОСОБА_19 та співставити свідчення останнього з поясненнями ОСОБА_14 .

Крім того, у судовому засіданні, яке відбувалось 13.08.2015 року у залі судових засідань Малиновського районного суду м. Одеси, сторона обвинувачення відмовилась від допиту свідка ОСОБА_24 , зазначеного в реєстрі матеріалів досудового розслідування по кримінальному провадженню, оскільки останній не був очевидцем подій, які трапились 05.06.2014 року, а інформацію стосовно обставин кримінального правопорушення, яку він може повідомити суду, знає лише зі слів ОСОБА_16 .

Аналізуючи письмові докази, надані стороною обвинувачення в якості доказової бази вини ОСОБА_14 у вчиненні нею інкримінованого кримінального правопорушення, суд зауважує наступне.

Так, повідомлення оператора «102» від 06.06.2014 року (17:35 годин), згідно якого за адресою: м. Одеса, вул. Гайдара, 21, був виявлений труп чоловіка, протокол огляду місця події від 06.06.2014 року, згідно якого об`єктом огляду була ділянка місцевості булі будинку № 21 по вул. Гайдара в м. Одесі, а також протокол огляду місця події від 06.06.2014 року, згідно якого об`єктом огляду було підвальне приміщення в будинку АДРЕСА_2 , доводять виключно подію кримінального правопорушення виявлення трупу ОСОБА_15 із колото-різаним поранення грудної клітини, без конкретного посилання на особу, в тому числі ОСОБА_14 , як на суб`єкт кримінального правопорушення.

Крім того, суд не визнає в якості доказової бази вини ОСОБА_14 письмово оформлену заяву обвинуваченої, надану останньою на стадії досудового розслідування по кримінальному провадженню, в якій ОСОБА_14 визнає себе винною у заподіянні смерті ОСОБА_15 , оскільки, викладена у вказаному документі інформація, за своєю суттю, являється показаннями особи відносно себе, наданими під час розслідування обставин кримінального правопорушення, від яких вона відмовилась у суді, заявивши, що були дані під тиском, тобто оговорила себе.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатись на них.

Таким чином, суд вважає вказаний доказ недопустимим, у зв`язку з чим не посилається на нього при ухвалені судового рішення.

Крім того, висновком експерта № 300-1987/14 від 09.06.2014 року, зафіксовані тілесні ушкодження на тілі трупа ОСОБА_15 (колото-різна рана та синці голови та нижніх кінцівок, садна правої верхньої кінцівки). Встановлено, що смерть ОСОБА_15 знаходиться у прямому причинному зв`язку із проникаючим колото-різаним пораненням грудної клітини з пошкодженням міжреберних м`язів. Таке експертне дослідження висвітлює виключно слідство виявленого кримінального правопорушення, а тому, з точки зору доказування вини ОСОБА_14 , не доводить причетності останньої до обставин кримінального злочину.

З тих самих причин, суд не визнає висновок експерта № 492 від 09.06.2014 року, яким зафіксовано, що на наданому до медико-криміналістичного відділення лоскуті шкіри передньої поверхні груді справа, вилученому з трупа ОСОБА_15 , виявлена одна колото-різана рана, яка могла бути утворена плоским колото-ріжучим предметом по типу ножа, таким, що доводить вину ОСОБА_14 у скоєнні навмисного вбивства ОСОБА_15 .

Доводячи скоєння саме ОСОБА_14 кримінального правопорушення, сторона обвинувачення надала на огляд суду постанову про долучення до кримінального провадження речових доказів від 09.06.2014 року, якою до кримінального провадження, в якості речових доказів, були долучені три кухонні ножі та змиви речовини бурого кольору. При цьому, висновком експерта № 492 від 09.06.2014 року, встановлено, що один із долучених в якості речових доказів ножів, не виключено, являється предметом, яким ОСОБА_15 було спричинене колото-різане поранення грудної клітини, і, як слідство, заподіяна смерть останньому. Так, з метою перевірки фактичних даних, отриманих в ході досудового розслідування, судом було прийнято рішення про огляд в судовому засіданні ножа знаряддя скоєння злочину, вилученого органом досудового розслідування при здійсненні кримінального провадження в ході огляду місця події, при експертному дослідженні якого, було встановлена ймовірність того, що саме вказаним предметом було спричинене тілесне ушкодження ОСОБА_15 не сумісне з життям. Однак, доручення суду щодо забезпечення огляду речового доказу в судовому засіданні, всіляко ігнорувались стороною обвинувачення (відповідний лист щодо невиконання законних вимог суду прокурором прокуратури був надісланий на адресу прокурора Одеської області та прокурора Малиновського району м. Одесі /т. 1, а.с. 249/). У зв`язку з чим, у суду виникли сумніви щодо наявності речового доказу (знаряддя скоєння злочину) по кримінальному провадженню взагалі. З цією метою, на адресу начальника Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області (на даний час Малиновський ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області), судом був направлений запит стосовно наявності в камері схову установи речових доказів, зокрема ножа знаряддя скоєння злочину, по кримінальному провадженню за обвинувальним актом відносно ОСОБА_25 12.11.2015 року, на адресу Суду, з Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області надійшла відповідь, що в камерах схову установи, де зберігаються речові докази по кримінальним справам (кримінальним провадженням), речові докази по дійсній справі відсутні, згідно довідки уповноваженої особи РВ, в журналах обліку речові докази по кримінальному провадженню щодо ОСОБА_14 , відсутні.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, судом встановлено, що кримінальне провадження, яке здійснювалось за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч. 1 КК України умисне вбивство потерпілого, яке, заподіяне колото-ріжучим предметом ножем (встановлено судовим слідством), фактично не містить самого знаряддя скоєння кримінального злочину, яке зафіксоване виключно на папері (постанова про долучення речових доказів), що безумовно являється неприпустимим. Таким чином, відсутність знаряддя вчинення злочину у кримінальному провадженні, позбавляє суд зробити висновок про причетність особи, в даному випадку ОСОБА_14 , до вчинення такого кримінального правопорушення.

Надалі, висновком експерта № 615 від 09.06.2014 року, встановлено, що кров потерпілого ОСОБА_15 та підозрюваної ОСОБА_14 відносяться до групи О з ізогемагглютининами анти-А та анти-В за ізосерологічною еритроцитарною системою АВО. При цьому, на спортивній куртці потерпілого ОСОБА_15 , змивах з рук підозрюваної ОСОБА_14 виявлена кров людини групи О з ізогемагглютининами анти-А та анти-В системи АВО, походження якої не виключається від потерпілого ОСОБА_15 , за умов відсутності пошкоджень з поверхневою кровотечою у підозрюваної ОСОБА_14 на момент події. Встановлення групової приналежності крові ОСОБА_15 та ОСОБА_14 не розцінюється судом як доказ вини останньої у вбивстві потерпілого, а припущення, щодо можливого походження крові, виявленої на змивах рук підозрюваної ОСОБА_14 , саме ОСОБА_15 , не може бути покладене в основу обвинувачення ОСОБА_14 , оскільки, на стадії досудового розслідування по кримінальному провадженню, органом слідства не була встановлена відсутності/наявність пошкоджень з поверхневою кровотечою у підозрюваної ОСОБА_14 на момент події, яка мала місце 05.06.2014 року умова за наявності якої можливо прийти до висновку про приналежність виявленої крові ОСОБА_15 .

Крім того, висновком експерта № 574 від 09.06.2014 року, встановлено, що на одному з ножів, вилучених під час огляду місця події на ручці, виявлені сліди поту, походження якого не виключається від потерпілого ОСОБА_15 та підозрюваної ОСОБА_14 . При цьому, на клинку ножа виявлена кров людини, походження якої не виключається від потерпілого ОСОБА_15 , за умов відсутності пошкоджень з поверхневою кровотечою у підозрюваної ОСОБА_14 , яка, так само як і потерпілий являється носієм антигену Н.

З метою роз`яснення висновку експерта № 574 від 09.06.2014 року та отримання більш детальної інформації за висновком, судом було прийнято рішення про проведення допиту в судому засіданні експерта-імунолога ОСОБА_26 , яка проводила вказане дослідження. У судовому засіданні ОСОБА_26 , пояснила, що обвинувачена ОСОБА_14 та потерпілий ОСОБА_15 мають однакову групу крові, сліди якої були виявленні на клинку одного з досліджуваних ножів. Однак, визначити полову приналежність виявленої крові не надалось можливим, через малу кількість виявленої рідини. При цьому, у разі, якщо у змивах буде виявлені клітини ДНК, придатні для дослідження, можливо буде зробити більш широкий висновок із встановленням полової приналежності крові, однак, пошук клітин ДНК відноситься до компетенцій експертів-цитологів.

З цією метою, судом було задоволене клопотання прокурора прокуратури, та призначено судово-цитологічну експертизу змивів з поверхні ножа, виявленого на місці події, проведення якої було доручено експертам Одеського обласного бюро СМЕ.

21.01.2016 року, на адресу суду від Одеського обласного бюро СМЕ надійшов висновок експерта № 793 від 18.11.2015 року, згідно якого, в змивах піто-жирових виділень з рукояток двох ножів, вилучених при огляді місця події, в об`єктах №№ 1-4, ядровмістимі клітини, необхідні для проведення ДНК-аналізу, не знайдені.
Таким чином, встановити полову приналежність виявлених слідів піто-жирових виділень, так само й слідів крові, виявлених на клинку ножа, не надається можливим, а отже, висновок експерта № 574 від 09.06.2014 року, судом не визнається таким, що викриває ОСОБА_14 у вчиненні інкримінованого останній кримінального правопорушення.

Крім того, судом також дослідженні характеризуючи матеріали особи ОСОБА_14 які, в жодному разі не можуть бути сприйняті, як доказ вини обвинуваченої у вчинені кримінального правопорушення, оскільки такі матеріали враховуються лише при призначенні покарання особі за вчинення протизаконних дій. По місцю тримання обвинуваченої під вартою вона характеризується добре.

Аналіз та безпосереднє сприйняття доказового підґрунтя, наданого стороною обвинувачення надає суду достатньо підстав для визнання показів обвинуваченої ОСОБА_14 правдивими. Звертає увагу на себе, той факт, що обвинувачена ОСОБА_14 відповідала на питання учасників судового провадження достатньо швидко, не задумуючись та не аналізує свої відповіді, що на думку суду притаманно особі яка кажіть правду. Ті події та обставини які не пам`ятає не скриваючи кажіть, що їх не пам`ятає. Покази дає чітко, послідовно і дуже детально, припускаючи іноді таку деталізацію своїх дій, які свідчать про події що дуже закарбовані у пам`яті особи. На переконання суду, всі покази під час судового розгляду ОСОБА_14 є щирими та правдивими, які дані останньою без будь-якого примусу.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що сторона обвинувачення фактично намагалася перекласти тягар доведеності вини ОСОБА_14 у скоєні кримінального правопорушення саме на суд, що в свою чергу являється грубим порушенням однієї з основоположних засад кримінального провадження, а саме змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ст. 22 КПК України).

Аналізуючи норму вказаної статті КПК України, суд у своїй діяльності, під час здійснення правосуддя, виступає органом державної влади, який надає оцінку наданим до суду як стороною обвинувачення, так і стороною захисту, речей, документів, інших доказів по конкретному кримінальному провадженню, яка ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному розгляді всіх обставин, які мають бути встановленні під час судового розгляду, з метою ухвалення законного та вмотивованого рішення. Таким чином, обов`язок переконати суд у винуватості чи невинуватості особи, покладена виключно на сторони обвинувачення та захисту відповідно.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Тобто обов`язок доказувати обвинувачення зовсім не означає доводити його при будь-яких умовах; виконувати одну процесуальну функцію і виконувати її односторонньо речі різні. Виконуючи свій обов`язок доказування винності обвинуваченого слідчій та прокурор повинні зберігати об`єктивність, не обтяжувати, при відсутності до того підстав, долі обвинуваченого, направляти всю свою діяльність на встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні. Під час збирання та перевірки доказів суб`єкт доказування спрямовує свою діяльність не на обвинувачення або захист, а на з`ясування обставин скоєного кримінального правопорушення.

Судом під час судового розгляду встановлено, що викладені у вироку обставини були відомі слідчому та прокурору під час складання обвинувального акту та змінення обвинувачення в суді. Однак ні слідчий ні прокурор не приділили достатньої уваги вказаним обставинам та не надали відповідної правової оцінки вказаним фактам та непорушним доказам.

Крім того, втрата речового доказу ймовірного знаряддя вбивства ОСОБА_15 , безумовно вказує на неналежне виконання своїх службових обов`язків органом досудового розслідування.

Якщо в ході судового розгляду справи не буде доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим, то суд на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України ухвалює виправдувальний вирок.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, яка сама по собі являється нормою прямої дії, та ч. ч. 3, 4 ст. 17 КПК України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Невинність обвинуваченого потрібно встановлювати, але необхідно мати на увазі, що для ухвалення рішення про винуватість особи, його вина має бути обов`язково доведена, а для ухвалення рішення про невинність обвинуваченого, вона не обов`язково повинна бути доведена.

Тобто, недоказана винуватість прирівнюється за своїми правовими наслідками до доведеної невинності, а непереборні сумніви у доведеності обвинувачення тлумачаться на користь обвинуваченого.

Викладені у вироку докази, надані стороною обвинувачення, суд тлумачить на користь обвинуваченої ОСОБА_14 , та вважає, що вказані докази не можуть бути покладені в основу обвинувачення останньої, оскільки не викривають обвинувачену у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч. 1 КК України і, таким чином, доводять її невинуватість.

Вирішуючи долю речових доказів по кримінальному провадженню, суд керується вимогами ст. 100 КПК України, на підставі чого вважає необхідним речові докази: 1) спортивну куртку ОСОБА_15 , джинсову куртку, покривало, чорний шкіряний кросівок залишити в камері речових доказів органу досудового розслідування; 2) сліди пальців рук та змиви речовини бурого кольору зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Судових витрат на залучення експертів та цивільних позовів по кримінальному провадженню немає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 368, 369, 370, 371, 373, 374, 376, 534 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
ОСОБА_27 , за пред`явленим їй звинуваченням у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч. 1 КК України, визнати невинуватою та виправдати по суду у зв`язку з недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченою.

Захід забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_14 у вигляді тримання під вартою, скасувати.

Негайно звільнити ОСОБА_14 з під варти в залі суду.

Речові докази по кримінальному провадженню: 1) спортивну куртку ОСОБА_15 , джинсову куртку, покривало, чорний шкіряний кросівок залишити в камері речових доказів органу досудового розслідування; 2) сліди пальців рук та змиви речовини бурого кольору зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Судових витрат на залучення експертів та цивільних позовів по кримінальному провадженню немає.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору, та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3