Ухвала
іменем україни

24 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003221, за обвинуваченням

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, такого, що не має судимості,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 3, 4 ст. 358, ч. 3, 4 ст. 27, ч. 2 ст. 366, ч. 4 ст. 190 КК України,

за касаційною скаргою прокурора, який брав участь в розгляді кримінального провадження, на ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 29 липня 2015 року щодо ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 17 червня 2014 року ОСОБА_6 визнано винним та засуджено:

- за ч. 4 ст. 190 КК України до 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого;

- за ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 366 КК України до 1 (одного) року обмеження волі без позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_6 призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю без позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно - розпорядчих та адміністративно - господарських функцій.
В частині обвинувачення ОСОБА_6 за епізодами укладення кредитних угод від імені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 за ч. 4 ст. 190 КК України та в частині обвинувачення за фактом шахрайства відносно ОСОБА_21 за ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України ОСОБА_6 визнаний невинуватим та виправданий за недоведеністю.
На підставі ст. 2 ЗУ «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_6 звільнений від покарання у зв`язку з тим, що станом на 19 квітня 2014 року він відбув більше, ніж одну чверть призначеного строку основного покарання.
Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь: КС «Добробут Полтавщини» 262 000 грн.; КС «Наша Єдність» 470 000 грн.; судові витрати на користь держави в розмірі 5 208 грн. 20 коп.
Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 29 липня 2015 року вирок районного суду щодо ОСОБА_6 змінено. В порядку ч. 2 ст. 404 КПК України виключено з мотивувальної частини вироку посилання суду на:
- документи каси програми «1-с підприємство» щодо номерних квитанцій видаткових касових ордерів, виданих ОСОБА_21 ;

- протокол огляду системного блоку від 13 жовтня 2009 року;

- висновки судово-економічних експертиз № 1074 від 4 січня 2011 року та № 629 від 13.08.2011 року, як недопустимі докази.

В іншій частині вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 17 червня 2014 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

У касаційній скарзі прокурор, який брав участь в розгляді кримінального провадження, порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду щодо ОСОБА_6 у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам, неповнотою судового розгляду, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Вважає, що суд апеляційної інстанції безпідставно виключив посилання суду першої інстанції, як на докази вини засудженого документи каси програми «1-с підприємство» щодо номерних квитанцій видаткових касових ордерів, виданих ОСОБА_21 ; протокол огляду системного блоку від 13 жовтня 2009 року; висновки судово-економічних експертиз № 1074 від 4 січня 2011 року та № 629 від 13.08.2011 року та залишив виправдувальну частину вироку без зміни. Зазначає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

У доповненнях до касаційної скарги прокурор зазначає, що відповідно до вимог ст. 49 КК України строки давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 366 КК України, яке є злочином невеликої тяжкості, сплинули на момент ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, так як з моменту вчинення вказаного злочину минуло більше 3 років. Вказує, що ОСОБА_6 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за вчинення зазначеного злочину у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Згідно з вироком суду ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він будучи членом Кредитної спілки «Добробут Полтавщини», що знаходилась за адресою: м. Полтава, вул. Зигіна, 29, кім. 104, маючи єдиний намір на протиправне обернення чужого майна на свою користь, з корисливих мотивів, умисно, зловживаючи довірою службових осіб указаної Кредитної спілки, зокрема із використанням довірливих стосунків, 13 лютого 2007 року звернувся з заявою до КС «Добробут Полтавщини» про надання кредиту, та за відсутності фінансової можливості і намірів повернення коштів уклав з кредитною спілкою в особі її голови правління ОСОБА_22 договір кредиту № 070213-02К.
13 лютого 2007 року ОСОБА_6 , відповідно до розпорядження бухгалтерії про видачу коштів від 13 лютого 2007 року та видаткового касового ордеру, заволодів грошовими коштами Кредитної спілки «Добробут Полтавщини» в сумі 262000 грн., яка в 1310 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, тобто в особливо великих розмірах, які витратив на власні потреби, не повернувши до спілки.

Поряд із цим, будучи головою спостережної ради КС «Наша Єдність», всупереч інтересам спілки, без дотримання встановленого порядку оформлення кредитів, на підставі договору № 347 від 18 грудня 2007 року згідно видаткового касового ордеру № 12-0080 від 18 грудня 2007 року заволодів грошовими коштами кредитної спілки «Наша Єдність» в сумі 470000 грн., які використав на власні потереби без повернення їх спілці.

ОСОБА_6 надав вказівку головному бухгалтеру КС «Наша Єдність» ОСОБА_23 організувати складення та видачу ОСОБА_21 депозитних договорів, квитанцій про прийняття готівки до яких внести завідомо неправдиві відомості про внесення ОСОБА_24 в касу кредитної спілки вкладу на загальну суму 661 700 грн. без відображення операції по даним програми бухгалтерського обліку 1-С, тим самим виконав функцію організатора та підбурювача до службового підроблення. Діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , ОСОБА_23 склала договір внеску ОСОБА_24 (вкладу) на депозитний рахунок № 0181223-01д від 23 грудня 2008 року на суму 567 ООО грн. та договір внеску (вкладу) ним на депозитний рахунок № 0181223-02д від 23 грудня 2008 року на суму 94 700 грн., які власноручно підписала замість голови правління ОСОБА_25 , до якого внесла завідомо неправдиві відомості про внесення ОСОБА_24 вказаних грошових коштів на депозитні рахунки, тоді як в дійсності ці гроші в спілку ним не передавались. Також ОСОБА_23 забезпечила складення підлеглими працівниками квитанцій прибуткових касових ордерів № 12-0113 від 23 грудня 2008 року на суму 567 ООО грн. та № 12-0114 від 23 грудня 2008 року на суму 94700 грн., в які було внесено завідомо неправдиві відомості про отримання спілкою в касу коштів від ОСОБА_21 , які в подальшому видала останньому.

Також, ОСОБА_6 органами досудового слідства обвинувачувався в тому, що будучи головою спостережної ради КС «Наша Єдність», діючи всупереч інтересам спілки, приблизно в грудні 2007 року без дотримання встановленого порядку оформлення кредитів, надав вказівку ОСОБА_26 підписати кредитний договір № 347 від 18 грудня 2007 року, згідно якого спілкою надається ОСОБА_6 кредит в сумі 970ООО грн. В подальшому, зловживаючи довірою службових осіб спілки, отримав згідно з видатковим касовим ордером № 07-0245 від 31 липня 2008року грошові кошти в сумі 500000 грн., які останній використав на власні потреби без повернення їх спілці.

Приблизно в червні 2007 року, діючи з метою заволодіння грошовими коштами спілки для використання їх у власних цілях, ОСОБА_6 під видом сприяння своєму знайомому в отриманні кредиту, організував складання підлеглими працівниками бухгалтерії кредитного договору № 243-01 від 17 червня 2007 року на ім`я ОСОБА_7 на суму 75000 грн. Після цього ОСОБА_6 розписався замість позичальника в договорі, до якого були внесені завідомо неправдиві відомості про волевиявлення ОСОБА_7 отримати кредит, тоді як в дійсності останній кредит отримувати не бажав і до спілки за його оформлення та отриманням готівки не звертався, доходів достатніх для забезпечення погашення такої суми не мав. В подальшому ОСОБА_6 , зловживаючи довірою ОСОБА_26 , без дотримання нормативно-правових актів, що регламентують порядок надання спілкою кредитів, підписав у ОСОБА_26 кредитний договір № 243-01 к від 17 червня 2007 року. Згідно з вказаним договором ОСОБА_6 , отримав з каси спілки відповідно до видаткового касового ордер у № 06-024 від 17 червня 2007 року, в якому останній розписався замість отримувача, грошові кошти в сумі 75000 грн., які використав на власні потреби без повернення їх спілці.

Діючи абсолютно ідентичним шляхом ОСОБА_6 також отримав з каси спілки грошові кошти по наступних кредитах:
- в грудні 2007 року, по кредитному договору № 371 від 29 грудня 2007 на ім`я ОСОБА_8 на суму 70000 грн.;
- в січні 2008 року по кредитному договору № 080111-03K від 11 січня 2008 року на ім`я ОСОБА_9 , на суму 75 ООО грн.;
- в січні 2008 року по кредитних договорах № 080 111-02к від 11 січня 2008 року на ім`я ОСОБА_10 на суму 79 ООО грн.; № 080112-02K від 12 січня 2008 року на ім`я ОСОБА_12 на суму 79 ООО грн.; № 080112- 01к від 12 січня 2008 року на ім`я ОСОБА_8 , на суму 79000 грн.; № 080117-01K від 17 січня 2008 року на ім`я ОСОБА_11 на суму 79000грн.; № 080131-01к від 31 січня 2008 року на ім`я ОСОБА_12 на суму 79000 грн.;
- в лютому 2008 року по кредитних договорах № 080111-01к від 7 лютого 2008 року на ім`я ОСОБА_13 на суму 159 ООО грн.; № 080208-01 к від 08 лютого 2008 року на ім`я ОСОБА_10 на суму 79000 грн.; № 080212-02K від 12 лютого 2008 року на ім`я ОСОБА_14 на суму 79000 грн.; № 080212-01к від 12 лютого 2008 року на ім`я ОСОБА_11 на суму 79000 грн.; № 080212-03к від 12 лютого 2008 року на ім`я ОСОБА_16 на суму 79000 грн.;
- в березні 2008 року по кредитному договору № 080310-01к від

10 березня 2008 року на ім`я ОСОБА_17 на суму 78000 грн.
Крім того, використовуючи службові повноваження голови спостережної ради КС «Наша Єдність», ОСОБА_6 всупереч інтересам спілки, приблизно в грудні 2007 року без дотримання встановленого порядку оформлення кредитів, надав вказівку ОСОБА_26 підписати кредитний договір № 372 від 29 грудня 2007 року на своє ім`я. В подальшому, зловживаючи службовими повноваженнями, скориставшись неналежним виконанням своїх службових повноважень ОСОБА_26 та ОСОБА_23 при виконанні його вказівки, ОСОБА_6 отримав згідно бухгалтерських документів з каси спілки 29 грудня 2007 року грошові кошти в сумі 350ООО грн., 27 червня 2008 року в сумі 400 ООО грн., 30 серпня 2008 року - 982062,51 грн., 31 жовтня 2008 року - 500 ООО грн., 29 грудня 2008 року 117 760,91 грн.

При цьому, частина загальної суми по кредитному договору № 372 від 29 грудня 2007 року складалась за рахунок включення до неї сум по іншим кредитам, які були спочатку оформлені на так званих «підставних осіб» та отримувались готівкою ОСОБА_6 у власних цілях, а після закінчення строку їх дії до програми 1-С вносились відомості про повернення по ним коштів, тоді як фактично вони не повертались, а зараховувались як видані ОСОБА_6 у вигляді докредитації по договору № 372 від 29 грудня 2007 року.

Зокрема, до загальної суми вищевказаного договору були включені грошові кошти видані ОСОБА_23 готівкою ОСОБА_6 способом який указувався раніше по таким кредитним договорам:

- № 132 від 28 лютого 2007 року на ім`я ОСОБА_11 на суму 41177 грн.;
- № 131 від 28 лютого 2007 року на ім`я ОСОБА_27 на суму 41177 грн.;
- № 217-02 від 17 травня 2007 року на ім`я ОСОБА_7 на суму 69 500 грн.;
- № 246-01 к від 11 липня 2007 року на ім`я ОСОБА_15 , на суму 150000 грн.;
- № 294 від 19 вересня 2007 року на ім`я ОСОБА_28 на суму 105300 грн.;
- № 296 від 19 вересня 2007 року на ім`я ОСОБА_14 , на суму 79 900 грн.;
- № 396-а від 19 вересня 2007 року на ім`я ОСОБА_16 , на суму 79 900 грн.;
- № 293 від 19 вересня 2007 року на ім`я ОСОБА_19 на суму 79 900 грн.;
- № 295 від 19 вересня 2007 року на ім`я ОСОБА_20 , на суму 125 500 грн.
Гроші по цих кредитах були отримані ОСОБА_6 протягом 2007 року, але замість повернення грошей в касу було зроблено їх перекредитацію на ОСОБА_6 .

Всього внаслідок своїх протиправних дій, ОСОБА_6 заволодів грошовими коштами КС «Наша Єдність» на загальну суму 4 487 832,42 грн.

Окрім цього ОСОБА_6 органами досудового розслідування обвинувачувався в тому, що приблизно в жовтні 2008 року, зловживаючи довірою ОСОБА_21 , під видом цивільно-правових відносин без наміру їх виконувати в подальшому, позичив грошові кошти в сумі 100000 доларів США, еквівалент якої до національної валюти України за взаємною домовленістю встановлено в розмірі 500000 грн. Зазначені кошти ОСОБА_6 використав на власні потреби, з метою не виконання прийнятих зобов`язань, вводив ОСОБА_21 в оману, щодо повернення боргу. Для цього організував видачу ОСОБА_23 на ім`я ОСОБА_21 довіреності від 11 січня 2008 року на право розпорядження квартирою за адресою: АДРЕСА_2 , (яка перебувала в заставі спілки), яку в подальшому реалізував самостійно, при цьому гроші ОСОБА_21 не повернув. Після цього, продовжуючи свої шахрайські дії, для створення у ОСОБА_21 уяви в поверненні грошових коштів, в грудні 2008 року переконав його, що гроші він може отримати на кредитній спілці «Наша Єдність», роботою якої він керує, запропоновував оформити договори депозитного вкладу на загальну суму 661 700 грн., яка була визначена ними як еквівалент до позичених коштів у розмірі 100000 доларів США (оскільки курс долара змінювався), тоді як в дійсності наміру виконувати ці договори за рахунок коштів спілки не мав, через їх відсутність в спілці.
Для реалізації злочинного наміру, а також не маючи наміру повертати грошові кошти, користуючись повноваженнями голови спостережної ради КС «Наша Єдність», ОСОБА_6 надав вказівку головному бухгалтеру спілки ОСОБА_23 організувати складення та видачу ОСОБА_21 депозитних договорів, квитанцій про прийняття готівки до яких внести завідомо неправдиві відомості про внесення ОСОБА_21 в касу кредитної спілки вкладу на загальну суму 661700 грн. без відображення операції по даним програми бухгалтерського обліку 1-С, що остання в подальшому і зробила.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_5 , яка підтримала касаційну скаргу прокурора частково та просила судові рішення щодо ОСОБА_6 змінити та звільнити засудженого від покарання за вчинення злочину передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 366 КК України на підставі ст. 49 КК України, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 в умисному заволодінні шляхом зловживання довірою грошовими коштами КС «Добробут Полтавщини» в розмірі 262 000 грн. та КС «Наша Єдність» в сумі 470 000 грн. повторно, в особливо великих розмірах, а також в організації службового підроблення, а саме, внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, складання і видачу завідомо неправдивих документів від імені ОСОБА_21 підтверджується перевіреними та дослідженими судом і докладно наведеними у вироку доказами та у касаційній скарзі прокурором не оскаржуються.

Доводи прокурора про безпідставне виключення апеляційним судом посилання суду першої інстанції, як на докази вини засудженого документи каси програми «1-с підприємство» щодо номерних квитанцій видаткових касових ордерів, виданих ОСОБА_21 ; протокол огляду системного блоку від 13 жовтня 2009 року; висновки судово-економічних експертиз № 1074 від 4 січня 2011 року та № 629 від 13.08.2011 року, на думку колегії суддів є безпідставними.
Так, із зазначених висновків судово-економічних експертиз убачається, що вони підтверджують лише дані про видачу на імя ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_19 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_20 та ОСОБА_6 певних сум грошових коштів по кредитних договорах та наявність заборгованості по цих же сумах.
Із змісту висновків зазначених експертиз убачається, що при їх проведені, досліджені та використані копії особових карток розрахунків по кредитних договорах, копії роздруківок вкладного аркушу касової книги з комп`ютерної програми «1-с підприємство», копії оборотно-сальдових відомостей, які роздруковані з комп`ютерної програми «1-с підприємство».
Проте, як зазначив апеляційний суд, наведені дані не містили підписів та печаток відповідальних службових осіб КС «Наша Єдність», що в свою чергу суперечить положенням п. 131 «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 8 жовтня 1998 року відповідно до якої на експертне дослідження мають надаватися первинні документи.

З огляду на те, що суду не були надані первинні паперові носії указаної інформації з оригіналами підписів та відбитків печаток позичальників і службових осіб КС «Наша Єдність», а за їх відсутності реєстри синтетичного та аналітичного бухгалтерського обліку не можуть братися до уваги як достатні, достовірні та допустимі докази.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження зазначені дані були отримані лише у березні 2011 року, а до бухгалтерської програми мали доступ майже всі працівники спілки. Як було зазначено судом, станом на вересень 2009 року комп`ютерна техніка на якій вівся бухгалтерський облік і реєстрація всіх членів кредитної спілки, які отримували кредити або залучали грошові кошти на депозитний рахунок була відсутня в приміщенні КС «Наша Єдність». Лише в жовтні 2009 року комп`ютерну техніку повернуто до КС «Наша Єдність» однак чинилися перепони в отриманні інформації з цієї техніки. Дані обставини були обґрунтовано поставлені під сумнів щодо достовірності інформації, наявної у комп`ютерній програмі «1-с підприємство».
Відповідно до ч. 3 ст. 99 КПК України сторона кримінального провадження, потерпілий зобов`язані надати суду оригінал документа. Оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа - його відображення, якому надається таке ж значення як документу.

За змістом ст. 99 КПК України до документів, які є доказами у кримінальному провадженні пред`являються конкретні вимоги. Так, дані, зафіксовані в документах, повинні мати значення для кримінального провадження, зокрема, матеріально-правове, кримінально-процесуальне і бути необхідними і достатніми фактичними обставинами для вирішення кримінального провадження по суті.

Тому, доводи касаційної скарги прокурора про безпідставне виправдання ОСОБА_6 в частині епізодів за яким він визнаний невинуватим, на думку колегії суддів, є необґрунтованими.
Враховуючи те, що органами досудового слідства не здобуто беззаперечних доказів вчинення ОСОБА_6 шахрайства, що виразилось в укладенні низки угод, в частині шахрайства відносно ОСОБА_21 , про отримання ОСОБА_6 кредиту в сумі 970 000 грн. з метою незаконного заволодіння ним, та скоєння ним злочинів, передбачених ч.ч.1, 3, 4 ст. 358 КК України, районний суд, відповідно до вимог процесуального закону, дослідивши надані сторонами кримінального провадження докази, прийшов до обґрунтованого висновку про його виправдання в цій частині. З цим висновком погоджується і колегія суддів.

Надані учасниками судового провадження докази, в тому числі і ті на які посилається прокурор в касаційній скарзі, суд відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КПК України оцінив за своїм внутрішнім переконанням, ґрунтуючись на всебічному, повному і неупередженому розгляді всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Ухвала апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування кримінального закону, які були б підставою для скасування судових рішень щодо ОСОБА_6 , колегією суддів не встановлено, а тому підстав для задоволення касаційної скарги прокурора в частині скасування виправдувального вироку немає.

Разом з тим, із матеріалів кримінального провадження вбачається, що з часу вчинення ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 366 КК України і до набрання вироком законної сили минули строки давності, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, три роки для злочинів невеликої тяжкості, оскільки за доведеним обвинуваченням ОСОБА_6 вчинив цей злочин в період 2007-2008 років.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судові рішення в частині призначеного ОСОБА_6 покарання підлягають зміні, а касаційна скарга прокурора в цій частині до часткового задоволення.

Керуючись статтями 433-436 КПК, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора, який брав участь в розгляді кримінального провадження, задовольнити частково.

Вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 17 червня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 29 липня 2015 року щодо ОСОБА_6 змінити.

На підставі ст. 49 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання призначеного за ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 366 КК України.

Виключити з судових рішень посилання на застосування ст. 70 КК України.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 4 ст. 190 КК України до 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

В решті судові рішення щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ______________________ ___________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3