Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
15 квітня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого: судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

слідчого ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду матеріали кримінального провадження № 0000213 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду від 02 квітня 2016 року,

встановила:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України.

Застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Встановлено строк дії ухвали 02 червня 2016 року.

Мотивуючи прийняте рішення слідчий суддя вказав, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст. 115 КК України та є достатньо підстав вважати, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджати встановленню істини у справі, вчиняти інші злочини.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, адвокат ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову ухвалу, якою застосувати щодо його підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із використанням електронного засобу контролю. В обґрунтування своєї скарги, захисник стверджує, що судом не в повному обсязі досліджено підстави для обрання такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, зокрема прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст.177 КПК України, не доведено, що перебуваючи на волі ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню, крім того апелянт зазначає про те, що його підзахисний має постійне місце проживання, має реєстрацію, тому твердження слідчого про те, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду є безпідставними.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення захисника ОСОБА_8 , підозрюваного ОСОБА_7 , які, підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги та просили їх задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши надані матеріали за клопотанням слідчого та матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги захисника, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

В силу ст. 183 КПК України, - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим та застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Згідно вимог ст. 177 КПК України, - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, - під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апеляційним переглядом встановлено, що 13.02.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000213 були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення передбаченого п. 12 ч.2 ст. 115 КК України.

02 квітня 2016 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч.2 ст. 115 КК України.

02 квітня 2016 року старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя, перевіряючи законність і обґрунтованість клопотання слідчого про обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України, вислухав думку учасників процесу, дослідив фактичні обставини та матеріали кримінального провадження.

Судом першої інстанції враховано, що відповідно до ст. 12 КК України, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке санкцією п.12 ч.2 ст.115 КК України передбачено покарання до 15 років позбавлення волі.

Також, слідчий суддя об`єктивно взяв до уваги дані про особу ОСОБА_7 , його соціальні зв`язки, наявність обґрунтованої підозри щодо нього, ризиків, що підозрюваний може незаконно впливати на учасників кримінального провадження, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення і це вказує на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою та буде достатнім для запобігання зазначеним ризикам.

Колегія суддів вважає, що з урахуванням тяжкості інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, наявності ризиків, визначених ст. 177 КПК України у кримінальному провадженні, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про неможливість застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу не пов`язаного з реальним позбавленням свободи.

При цьому, колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги захисника, що на момент вирішення питання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ризики належним чином не обґрунтовані.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання та реєстрацію, має на утриманні малолітнього сина непрацездатну матір мають місце, однак самі по собі не є підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а враховуються в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких сторона захисту просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, тому колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною, обґрунтованою та справедливою і такою що не підлягає скасуванню, а тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду від 02 квітня 2016 року про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 - без задоволення.
Ухвала суду є остаточною і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2
_________________ ____________________ ______________________

З оригіналом згідно: суддя-доповідач ОСОБА_1