АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/1600/16 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа №640/1532/15-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.125 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченої - ОСОБА_7 ,

представника потерпілої - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_7 , представника потерпілої ОСОБА_8 на вирок Київського районного суду м.Харкова від 14 квітня 2016 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченої за ч.1 ст.125 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:
Зазначеним вироком,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженка м.Харкова, громадянка України, не

заміжня, із середньою освітою, працює ТОВ

«Делівері» оператором контролером, зареєстрована за

адресою: АДРЕСА_1 , проживає

за адресою: АДРЕСА_2 ,

раніше не судима, -

засуджена за ч.1 ст.125 КК України до штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 витрати на відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Вироком встановлено, що 15 листопада 2015 року, приблизно о 04 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , знаходячись біля шлагбауму входу в ресторан-пивоварню « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в ході раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_10 , який виник на ґрунті особистих неприязних відносин, кинула лівою рукою електронну металеву сигарету ТМ «е-Go-U» в область правого ока ОСОБА_10 .

В результаті чого, потерпілій ОСОБА_10 були заподіяні наступні тілесні ушкодження: садно на спинці носу та крововилив під з`єднувальну оболонку правого ока, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В апеляційних скаргах:

-обвинувачена ОСОБА_7 просить вирок суду змінити в частині стягнення на користь ОСОБА_10 в якості відшкодування моральної шкоди 5000 грн. та відмовити у задоволенні цивільного позову ОСОБА_10 .

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що суд не врахував, що потерпіла спровокувала її дії, принизивши її перед свідками, не обґрунтував характер та глибину моральних страждань ОСОБА_10 , в матеріалах справи відсутні докази фізичних та моральних страждань потерпілої, медична документація стосовно отриманих тілесних ушкоджень. Крім того, зазначає, що вчинила дії з необережності. Також, вказує, що суд у вироку зазначив, що ОСОБА_10 отримала не легкі тілесні ушкодження, а легкі тілесні ушкодження, які спричинили за собою «короткотривалий розлад здоров`я» (п.2.3.2 «а» «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень»), тобто суд вийшов за рамки пред`явленого обвинувачення.

-представник потерпілої ОСОБА_8 просить вирок скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого та особі обвинуваченої, призначити ОСОБА_7 покарання пов`язане з обмеженням волі, задовольнити позов потерпілої ОСОБА_10 у повному обсязі, стягнувши з обвинуваченої ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_10 150 000 грн.

Обґрунтовуючи свою скаргу він зазначає, що обвинувачена частково визнала свою вину, в її діях є зухвала та антисоціальна поведінка, вона перебувала під час вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та не визнала цивільний позов у повному обсязі.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченої, представника потерпілої, які підтримали свої апеляційні скарги і просили їх задовольнити, думку прокурора, який вважав, що відсутні підстави для задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів дійшла висновку, що вони задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину та правова кваліфікація його дій ґрунтуються на доказах, які були належним чином досліджені під час судового розгляду, і їм дана оцінка відповідно до вимог кримінально-процесуального закону. Її дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, спростовуються доказами, дослідженими в суді першої інстанції у встановленому кримінально-процесуальному порядку, і їм дана належна правова оцінка.

Доводи апеляційної скарги обвинувачена ОСОБА_7 не узгоджуються із її правовою позицією в суді першої інстанції, яка, як вбачається із технічного звукозапису судового засідання, визнала свою вину у вчиненні злочину та погодилась із правовою кваліфікацією її дій за ч.1 ст.125 КК України, визнала факт заподіяння потерпілій ОСОБА_10 легких тілесних ушкоджень.

Вказаний факт заподіяння потерпілій ОСОБА_10 легких тілесних ушкоджень обвинуваченою ОСОБА_7 підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які пояснили, що мотивом вчинення злочину обвинуваченою ОСОБА_7 були неприязні стосунки, які склались між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 внаслідок сварки.

Згідно висновку судово-медичних експертиз від 19 листопада 2015 року та 27 січня 2016 року у ОСОБА_10 мали місце наступні тілесні ушкодження: садно на спинці носу та крововилив під з`єднувальну оболонку правого ока. Ці ушкодження утворилися: крововилив від травматичної дії тупого твердого предмету, садно - за механізмом тертя-ковзання, та могли бути отримані за 4-6 діб до огляду. Цей висновок підтверджується виглядом, характером ушкоджень, а також стадією загоєння саден і кольором синців. За ступенем тяжкості: садно на спинці носу та крововилив під з`єднувальну оболонку правого ока викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою відповідно до п.п.2.3.2. «Б», 2.3.5. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, відносяться до легких тілесних ушкоджень. Індивідуальні властивості травмуючої поверхні тупого твердого предмета в місцях пошкоджень не відобразилися. Утворення тілесних ушкоджень при падіння малоймовірно, вони могли виникнути при обставинах про які свідчила потерпіла при слідчому експерименті (а.с.61-64).

Доводи апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_7 , щодо зазначення у вироку суду, що потерпіла ОСОБА_10 отримала легкі тілесні ушкодження, які спричинили за собою «короткотривалий розлад здоров`я» (п.2.3.2 «а» «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень»), тобто суд вийшов за рамки пред`явленого обвинувачення, є необґрунтованими. Оскільки у вироку суду зазначено, що згідно висновку судово-медичних експертиз потерпіла ОСОБА_10 отримала легкі тілесні ушкодження.

Крім того, відповідно до зазначених Правил, під тілесним ушкодженням слід розуміти: « 1.2. З медичної точки зору, тілесні ушкодження - це порушення анатомічної цілості тканин, органів та їх функцій, що виникає як наслідок дії одного чи кількох зовнішніх ушкоджуючих факторів - фізичних, хімічних, біологічних, психічних.

1.5. Згідно з Кримінальним кодексом України розрізняють тілесні ушкодження трьох ступенів: тяжке, середньої тяжкості та легке. Легке може бути таким що:

1.5.1. Спричиняє короткочасний розлад здоров`я чи незначну стійку втрату працездатності;

1.5.2. Не спричиняє зазначених в п.1.5.1 наслідків.

2.3.5. Легке тілесне ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності, - це ушкодження, що має незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більш як шість днів».

Отже, тілесні ушкодження, у тому числі за спричинення яких засуджено обвинувачену, тягнуть за собою шкоду здоров`ю, але ці наслідки незначні та скороминущі.

Із назви розділу другого КК України убачається, що злочин, передбачений ч.1 ст.125 КК України є злочином проти здоров`я особи.

А тому висновок суду про те, що внаслідок тілесних ушкоджень потерпіла завдано фізичний біль і завдано шкоду її здоров`ю є обґрунтованим.

Доводи обвинуваченої про те, що вона спричинила тілесні ушкодження з необережності є безпідставними.

Про дійсний умисел особи свідчать її дії. Вироком встановлено, що обвинувачена цілеспрямовано, з близької відстані, кинула в обличчя потерпілої металевий предмет, а тому суд обґрунтовано дійшов висновку, що ОСОБА_7 усвідомлювала суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачала їх суспільно небезпечні наслідки, і якщо не бажала, але свідомо припускала їх настання, тобто діяла умисно.

Відповідно до вимог ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Наведені у вироку докази узгоджуються між собою і давали суду першої інстанції обґрунтовано дійти висновку про доведеність обвинувачення стосовно ОСОБА_7 за ч.1 ст.125 КК України.

Доводи апеляційних скарг обвинуваченої та представника потерпілої про неправильне вирішення цивільного позову є необґрунтованими та безпідставними.

Відповідно до вимог ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Згідно із вимогами ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї; у приниженні честі та гідності фізичної особи.

Визнавши ОСОБА_7 винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, суд обґрунтовано частково задовольнив позовні вимоги потерпілої, стягнувши на її користь витрати на відшкодування моральної шкоди в сумі 5 000 (п`ять тисяч) гривень.

При цьому, задовольняючи позов в частині відшкодування моральної шкоди, суд виходив із доказів, наданих потерпілою під час судового розгляду. Що ж стосується розміру моральної шкоди, заподіяної злочином, то суд врахував завданні їй тілесні ушкодження, фізичний біль, розлад здоров`я, тривалість та глибину страждань потерпілої, матеріальний стан обвинуваченого, форму вини. Визначаючи розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню у грошовому еквіваленті, судом також враховано, що обвинувачена працездатна та має заробіток, утриманців не має.

Крім того суд враховано, що потерпілій, молодій жінці, спричинено тілесні ушкодження в області обличчя, що потягло додаткові моральні страждання.

Таким чином, розмір відшкодування моральної шкоди у грошовому виразі, суд першої інстанції визначив відповідно до вимог ст.1167 ЦК України, а тому апеляційні скарги в частині змінення розміру відшкодування шкоди, задоволенню не підлягають.

Суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди, оскільки не надано доказів на підтвердження цих витрат.

Наведені в апеляційній скарзі доводи представника потерпілої про невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої є непереконливими.

Суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченій ОСОБА_7 покарання, дотримався вимог ст.65 КК України і в повному обсязі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину та ступінь суспільної небезпеки, дані про особу обвинуваченої, із яких вбачається, що вона за місцем проживання характеризується задовільно, працює, раніше не судима.

Обставиною, яка обтяжує покарання, відповідно до вимог ст.67 КК України, визнано вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

За таких обставин колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо призначення виду та розміру покарання достатньо мотивований, а покарання, що призначено обвинуваченій ОСОБА_7 в межах санкції статі, за яку її визнано винуватою, є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів, а тому немає підстав вважати, що призначене покарання є явно несправедливим через м`якість.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_7 та представника потерпілої ОСОБА_8 залишити без задоволення, вирок Київського районного суду м.Харкова від 14 квітня 2016 року стосовно ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді: