Справа № 461/7191/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/676/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2016 року м. Львів
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу № 461/7191/14-к про обвинувачення, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Волиця, Мостиського району, Львівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.186 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Зимна Вода Пустомитівського району Львівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.186 КК України за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 22 квітня 2016 року,

за участю: прокурора ОСОБА_9 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_10

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком:

ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків до призначеного покарання ОСОБА_6 частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Мостиського районного суду Львівської області від 04.12.2012 року, та призначено остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років і 1 (одного) місяця позбавлення волі.

ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків до призначеного покарання ОСОБА_7 частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Жовківського районного суду Львівської області від 06.12.2012 року, та призначено остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років і 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - тримання під вартою, залишено без змін до вступу вироку в законну силу.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визначено рахувати з 05.06.2014 року.

Вирішено питання речових доказів згідно з вимог закону.

Згідно вироку суду обвинувачений ОСОБА_6 за попередньою змовою та в групі із обвинуваченим ОСОБА_7 , 04.06.2014 року, приблизно о 23.00 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння , знаходячись на площі Кропивницького у м. Львові, вчинили грабіж, тобто, відкрите викрадення чужого майна із застосуванням насильства, яке не є небезпечне для життя та здоров`я потерпілої ОСОБА_11 , заволоділи її мобільним телефоном марки «Нокія» вартістю 600.00 грн., в якому знаходилась сім-картка оператора «Лайф» вартістю 30.00 грн. та карта пам`яті вартістю 45.00 грн., чим спричинили майнову шкоду потерпілій на загальну суму 675.00 грн.

Таким чином, обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просить вирок суду скасувати і закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України, запобіжний захід відносно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою скасувати і звільнити останнього з під варти в залі суду.

В обґрунтування покликається на те, що вирок суду незаконний та необґрунтований, так як судовий розгляд був неповним, висновки суду викладені у судовому рішенні не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження при винесенні рішення були допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Стверджує, що згідно вироку суду не встановлено в повному обсязі час вчинення злочину, спосіб його вчинення та матеріальні збитки, завдані вчиненим злочином, не вказано форму вини обвинуваченого, спосіб, в який були заподіяні тілесні ушкодження потерпілій, механізм їх утворення, локалізація і опис, не усунуті недоліки, на які вказано згідно ухвали Апеляційного суду Львівської області від 26.05.2015 р.

На думку апелянта суд надав віри показам потерпілої, які на думку суду є послідовними, однак, покази потерпілої ОСОБА_11 під час різних слідчих та судових дій мають характер не послідовності, та постійно спотворюються.

Судом не наведено доводів в зв`язку з чим він взяв до уваги одні доказі та не взяв до уваги інші докази, насамперед покази свідка ОСОБА_12 , та роздруківку розмов з мобільного телефону потерпілої ОСОБА_11 , яка була отримана на підставі рішення суду про виїмку документів. Не прийнято до уваги, що свідок ОСОБА_12 є свідком сторони обвинувачення, але на думку суду її покази відрізняються від показів інших осіб, тобто потерпілої ОСОБА_11 та її чоловіка. Не зрозуміло, чому суд не бере до уваги покази свідка ОСОБА_12 покликаючись на те, що вона є цивільною дружин обвинуваченого, але бере до уваги покази свідка ОСОБА_13 , який є чоловіком потерпілої.

Судом не надано оцінку тому факту, що згідно пред`явленої підозри ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення приблизно о 23 годині, хоча як встановлено з роздруківки телефонних розмов, та показами самої потерпілої ОСОБА_11 , 04.06.2014 року о 23 годині 24 хвилині вона розмовляла по телефону зі своєю мамою, а вже в 23 годині 43 хвилини зі свого телефону викликали працівників міліції.

Судом не прийнято до уваги про те, що речові докази по справі, а саме мобільний телефон марки «Нокія» вартістю 600 грн., в якому знаходилась сім-картка оператора «Лайф» вартістю 30 грн. та карта пам`яті вартістю 45 грн., що належав ОСОБА_11 не були надані стороні захисту для ознайомлення згідно ст.290 КПК України і не могли були надані, так як до часу виконання вимог ст.290 КПК України були повернуті потерпілій, а судом не було забезпечено право сторони захисту в судовому засіданні на ознайомлення з вказаними речовими доказами.

Таким чином, під час проголошення вироку взято до уваги відомості про докази, які не були відкриті стороні захисту на підставі ст.290 КПК України і є недопустимими доказами згідно ст.87 КПК України.

Судом не встановлено вартість мобільного телефону марки «Нокія», а також той факт, чи знаходилась в ньому сім-картка оператора «Лайф» та її вартість і карта пам`яті та її вартість. Згідно позиції суду стосовно встановлення реальної ціни телефону «Нокіа», який був викрадений у потерпілої, то з`ясувати це у судовому засіданні не представляється можливим, оскільки вказаний телефон потерпіла, з її слів, віддала своєму родичу, який перебуває за межами України.

Вирок Галицького районного суду м. Львова від 22 квітня 2016 року відносно ОСОБА_6 ніким не оскаржувався.

Згідно із ст..403 КПК України, до початку апеляційного розгляду, адвокат ОСОБА_8 , який подавав апеляційну скаргу в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 змінив її, просить вирок суду відносно останнього змінити, застосувати до ОСОБА_7 ч.5 ст.72 КК України та зарахувати у строк призначеного йому покарання строк попереднього ув`язнення з 05.06.2014 р. до даного часу, звільнивши його від відбування покарання , а в решті цей вирок залишити без змін.

З аналогічним клопотанням звернувся до апеляційного суду адвокат ОСОБА_10 в інтересах засудженого ОСОБА_6 , вирок відносно якого не оскаржувався.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які просять задовільнити апеляційну скаргу з урахуванням внесених у неї змін, прокурора, який не заперечив проти задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 з урахуванням внесених у неї змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги зі змінами до неї, колегія суддів вважає, що така підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, за обставин, описаних у вироку, відповідає фактичним обставинам справи, є обґрунтованим та вмотивованим. Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку й навів у вироку. Дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України.

На виконання вимог закону суд першої інстанції всебічно й повно дослідив усі обставини справи в їх сукупності, дав оцінку дослідженим під час судового розгляду доказам відповідно до ст. 94 КПК України, та дійшов правильного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

В своїй зміненій апеляційній скарзі, яку підтримав обвинувачений ОСОБА_7 , адвокат ОСОБА_8 наведені фактичні обставини не оспорює, як і обвинувачений ОСОБА_7 , а тому відповідно до ст..404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає дане судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

При цьому колегія суддів вважає, і в цій частині апеляційна скарга підлягає задоволенню, що суд першої інстанції безпідставно не зарахував обвинуваченим строк попереднього ув`язнення з врахуванням один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У строк попереднього ув`язнення включається, зокрема, строк тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України "Про попереднє ув`язнення" попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, до обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжний захід тримання під вартою застосований з 05 червня 2014 року. Отже ОСОБА_6 та ОСОБА_7 слід зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 05 червня 2014 року по 06 липня 2016 року (день набрання вироком законної сили) включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ч.5 ст. 72 КК України, ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Вирок Галицького районного суду м. Львова від 22 квітня 2016 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задоволити частково.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 05 червня 2014 року по 06 липня 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На ухвалу суду може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня його проголошення до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4