Дата документу Справа № 323/1463/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 323/1463/16-к Головуючий в 1 інстанції
Провадж. № 11-кп/778/1106/16 ОСОБА_1
Категорія ч.5 ст. 72 Доповідач в 2 інстанції
КК України ОСОБА_2

УХВАЛА
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
розглянула 30 серпня 2016 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Оріхівського районного суду Запорізької області від 06 травня 2016 року, якою
залишено без задоволення заяву ОСОБА_6 про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк відбуття покарання.
Учасники судового провадження:
засуджений ОСОБА_6 в режимі відеоконференції з Оріхівської ВК 88 УДПтСУ в Запорізькій області.
Встановлені ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 06 травня 2016 року обставини:
06 квітня 2016 року ОСОБА_6 звернувся до суду з заявою про зарахування йому строку попереднього ув`язнення в строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі на підставі Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахуванням судом строку попереднього ув`язнення в строк покарання».
Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 06 травня 2016 року в задоволенні заяви ОСОБА_6 відмовлено з тих підстав, що ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 08 лютого 2016 року відносно ОСОБА_6 , на підставі ч.5 ст. 72 КК України, зараховано в строк відбування останнім покарання строк його тримання під вартою під час досудового слідства та судового розгляду кримінального провадження з 31 серпня 2013 року до дня набрання вироком від 23.01.2014 року законної сили 24 лютого 2014 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 не погоджується з ухвалою суду в повному обсязі, вважає, що йому не повністю зараховано весь час тримання під вартою в строк покарання відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахуванням судом строку попереднього ув`язнення в строк покарання». Викладену в ухвалі відмову від зарахування строку попереднього тримання під вартою в строк покарання з посиланням на ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 08 лютого 2016 року вважає необгрунтованою, оскільки на підставі зазначеної ухвали йому зараховано лише строк тримання під вартою з 31 серпня 2013 року по 24 лютого 2014 року, в той час як фактично він утримувався під вартою 2 роки 3 місяці і 12 днів, тобто з 31 серпня 2013 року по 12 січня 2016 року. Просить застосувати до нього положення Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахуванням судом строку попереднього ув`язнення в строк покарання» та зарахувати строк його попереднього ув`язнення і в інший період, а саме з 24 лютого 2014 року по 12.01.2016 рік.
Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_6 та його захисника, які підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги, прокурора, який висловив заперечення апеляції, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до наданих матеріалів - стосовно ОСОБА_6 наявні три вироки, зокрема, останній був засуджений Калінінським районним судом м. Горлівки Донецької області 23.01.2014 року за ч.1 ст. 309 КК України з застосуванням положень ч.4 ст. 70 КК України до 4 років 10 місяців позбавлення волі, ухвалено обчислювати строк покарання з моменту затримання обвинуваченого з 31 серпня 2013 року.
Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 08.02.2016 року, на підставі ч.5 ст. 72 КК України, зараховано у строк відбування ОСОБА_6 покарання за вказаним вироком строк тримання останнього під вартою з 31.08.2013 року по 24.02.2014 року, яким є день набрання даним вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
За вимогами ч. 5 ст. 72 КК України зарахування строку попереднього ув`язнення особи пов`язано із тим самим кримінальним провадженням, у межах якого до особи застосовано попереднє ув`язнення.
Згідно відомостей Оріхівської ВК 88 УДПтСУ в Запорізькій області ОСОБА_6 відбуває покарання саме за вироком Калінінського районного суду м. Горлівки Донецької області 23.01.2014 року, який набрав законної сили 24.02.2014 року.
Отже, розглядаючи клопотання засудженого в порядку ст. 537, 539 КПК України та з`ясувавши наведені обставини, наявність судового рішення від 08.02.2016 року, яким вже вирішено питання про зарахування ОСОБА_6 строку його попереднього ув`язнення в рамках кримінального провадження за ч.1 ст. 309 КК України, районний суд вірно встановив відсутність підстав для задоволення відповідної заяви засудженого.
Частина 1 ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» відзначає, що попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Тобто, у розумінні положень ч.1 зазначеної статті закону, попереднє ув`язнення закінчується з моменту набрання вироком законної сили.
За матеріалами провадження ОСОБА_6 вироком Центрально-міського районного суду м. Горлівки Донецької області від 13 березня 2014 року був засуджений за ч.2 ст. 186 КК України, з застосуванням ч.4 ст. 70 КК України, до 5 років позбавлення волі з обчисленням терміну покарання, починаючи з 31.08.2013 року.
Разом з тим, вирок суду від 13 березня 2014 року, у зв`язку із його оскарженням обвинуваченим, не набрав законної сили, що унеможливлює вирішення питання про зарахування певного періоду попереднього ув`язнення в рамках саме цього кримінального провадження.
Суд не може, у відповідності до вимог ч.5 ст. 72 КК України, взяти до уваги означений засудженим період його перебування під вартою з 24 лютого 2014 року по 12.01.2016 рік, оскільки наведений період ув`язнення перебуває за межами кримінального провадження за ч.1 ст. 309 КК України, наслідком розгляду якого стало ухвалення вироку від 23.01.2014 року, який набрав законної сили та за яким засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання.
У зв`язку із вище зазначеним не підлягає зарахуванню у строк відбування покарання, призначеного вироком від 23.01.2014 року термін перебування засудженої особи у слідчому ізоляторі після набрання обвинувальним вироком законної сили.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства при розгляді заяви ОСОБА_6 не встановлено.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Оріхівського районного суду Запорізької області від 06 травня 2016 року, якою залишено без задоволення заяву ОСОБА_6 про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк відбуття покарання, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4