Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/402/16-к
Провадження № 1-кп/499/47/16
У Х В А Л А

Іменем України

"19" травня 2016 р. смт.Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю учасників кримінального провадження: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у стадії підготовчого судового засідання обвинувальний акт кримінального провадження №0000082 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені злочину передбаченого ч.3 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Під час підготовчого судового засідання прокурор вважав за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 не заперечували проти призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту.

Потерпіла ОСОБА_6 , яка належним чином повідомлена про місце і дату судового засідання, не з`явилася, з клопотанням бути присутнім під час підготовчого судового засідання не зверталась.

Сторони кримінального провадження не заперечували проти проведення підготовчого судового засідання за відсутності потерпілої.

Суд, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, вивчивши обвинувальний акт та долучені до нього документи, приходить до висновку про повернення обвинувального акту прокурору з наспутних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.10.2012 № 223-1430/0/4-12, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, зокрема, якщо цей документ містить положення, що суперечать одне одному, до нього не долучено передбачені законом додатки.

Так, у відповідності до вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться відповідно до обвинувального акту, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення, це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного, він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії» №9783/82, п.79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.52).

Аналіз вказаного обвинувального акту, складеного відносно ОСОБА_4 свідчить про те, що він міститься виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону, статті та частини статті закону України про кримінальну відповідальність, однак, в порушення п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, відсутнє чітке формулювання обвинувачення.

Так, в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, поєднане з проникненням у житло. Слід відзначити, що при формулюванні фактичних обставин справи, які прокурор вважав встановленими, органи досудового розслідування описали ознаки злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, при цьому не описали суб`єктивну сторону скоєного злочину.

В обвинувальному акті прокурором зазначено про більш тяжкий злочин, ніж той який пред`явлено особі, що дає суду можливість стверджувати про неконкретність обвинувачення та невідповідність самого обвинувачення фактичним обставинам справи, так як із формулювання обвинувачення вбачається, що злочин скоювався із застосуванням кухонного ножа, при цьому у формулюванні обвинуваченні та викладі фактичних обставин справи не описано ставлення особи потерпілого та особи обвинуваченого до скоєного злочину.

Так в обвинувальному акті, при формулюванні обвинувачення прокурор зазначив, що 25 лютого 2016 року, точний час слідством не встановлено, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , знаходився в с. Благоєве Іванівського району Одеської області, розпивав алкогольні напої. Під час розпивання алкоголю ОСОБА_4 стало відомо, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , зберігає по місцю свого мешкання грошові кошти, які є її власністю.

Цього ж дня, приблизно о 16.00 годині, точний час слідством не встановлений ОСОБА_4 забажав продовжити розпивання алкогольних напоїв. В зв`язку з відсутністю у нього грошових коштів на купівлю алкоголю, ОСОБА_4 згадав, що ОСОБА_6 зберігає по місцю свого мешкання грошові кошти, та у нього виник злочинний намір на відкрите викрадення грошових коштів ОСОБА_6

25 лютого 2016 року, близько 16.00 години, точний час слідством не встановлений, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи злочинний намір на відкрите викрадення чужого майна, переслідуючи ціль незаконного збагачення, діючи умисно та з корисливих мотивів, направився до садиби ОСОБА_6 , розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , де через незачинені вхідні двері проник до приміщення будинку ОСОБА_6 та пройшов до приміщення кухні, де знаходились ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Знаходячись в приміщенні кухні та реалізуючи свій злочинний намір, направлений викрадення чужого майна, переслідуючи ціль незаконного збагачення, діючи умисно і корисливих мотивів, ОСОБА_4 взяв в руки кухонний ніж, який лежав на кухонному столі в приміщенні кухні, почав погрожувати ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 його застосуванням, при цьому вимагаючи у них грошові кошти. ОСОБА_4 наніс ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 декілька ударів кулаками рук в область обличчя та тулуба.

В ході даного конфлікту, з кишені ОСОБА_7 випав паперовий згорток, в якому знаходились грошові кошти в сумі 2000 доларів США, які належали ОСОБА_6 .

Після чого, ОСОБА_4 , не звертаючи уваги на присутність ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи умисно, відкрито заволодів грошовими коштами ОСОБА_6 , шляхом підняття їх з підлоги.

В подальшому ОСОБА_4 розпорядився викраденими грошовими коштами на власний розсуд.

Зазначене свідчить про те, що поза увагою досудового розслідування залишилися обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а такі порушення суд розцінює як порушення права на захист обвинуваченого ще на стадії досудового розслідування.

Сторона обвинувачення за ст. 92 КПК України має довести обставини, віднесені у ст. 91 цього Кодексу до предмету доказування, на підставі яких висувається обвинувачення, чому кореспондує право обвинуваченого за ст. 43 КПК України знати, у вчиненні якого злочину його обвинувачують. Справедливий судовий розгляд неможливий без дотримання права обвинуваченого на детальне повідомлення про характер і підстави висунутого обвинувачення за п. 3 «а» ст. 6 Конвенції про захист права людини та основоположних свобод, яке за практикою тлумачення Європейським Судом з прав людини в рішенні від 25.03.1999 у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» (заява № 25444/94, §§ 51, 52, 54) не терпить неконкретного обвинувачення і вимагає доведення до відома особи детально сутності обвинувачення не лише через юридичну кваліфікацію реальні фактів, але і через підстави обвинувачення, якими визнаються цих факти, поставлені за вину, які лежать в основі твердження про вчинення злочину. З огляду на ці приписи Закону ані межі судового розгляду для суду, ані діяльність прокурора не можуть визначатися гіпотетичною зміною обвинувачення в майбутньому.

Всупереч п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України слідчий обмежився лише твердженням про відкрите викрадення чужого майна , поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, поєднане з проникненням у житло не описавши при цьому мету заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 під час скоєння злочину, яка була загроза життю потерпілим від застосування ножа обвинуваченим, тощо.

З огляду на наведене, суд вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору без обговорення питання про можливе використання прокурором в наступному під час судового розгляду можливостей, які надає прокурору ст. 338 КПК України, оскільки закон дозволяє прокурору змінити обвинувачення в суді не для виправлення описок, граматичних помилок, неузгодженості окремих частин тексту обвинувального акта, а виключно для зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення і тільки за результатами судового розгляду при встановленні нових фактичних обставин кримінального правопорушення. При цьому суд при поверненні обвинувального акта прокурору враховує також відсутність правового механізму для примусу прокурора змінити обвинувачення під час судового розгляду.

Також суд вважає, що законодавець при складанні КПК України розраховував на те, що викладені прокурором в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення будуть абсолютно достовірними і при доведенні прокурором в суді вини обвинуваченого ці обставини в незмінному вигляді будуть відображені в вироку без використання можливостей, які надає прокурору ст. 338 КПК України, оскільки лише за таких умов буде досягатись мета справедливого правосуддя в розумні строки без коригування обвинувачення прокурором в суді.

Повернення обвинувального акту разом з додатками прокурору буде відповідати вимогам ст. 2 КПК України, за якою завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Керуючись ст.ст. 2, 20, 109, 291, 314-315, 331, 369-372КПК України, п.9 Постанови № 10 Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності» суд, -

У Х В А Л И В:

Обвинувальний акт кримінального провадження №0000082 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені злочину передбаченого ч.3 ст. 186 КК України - повернути прокурору.

Зобов`язати прокурора в межах розумних строків усунути вказані в ухвалі суду недоліки: належним чином дослідити обставини події, при встановленні причетності ОСОБА_4 до вказаного злочину, скласти обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України, сформулювавши конкретне обвинувачення.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Іванівський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 7-денний строк з дня її оголошення.

СуддяОСОБА_1