Номер провадження: 11-кп/785/1008/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.09.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляцію прокурора на ухвалу Малиновського районногосуду м. Одеси від 13.06.2016 року про повернення прокурору обвинувального акту відносно ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 115 КК України для усунення недоліків.

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 13.06.2016 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, повернено прокурору для усунення недоліків у зв`язку з невідповідністю його вимогам КПК України. При цьому суд у своєму рішенні вказав на те, що обвинувальний акт в частині формулювання обвинувачення не відповідає вимогам ст. 291 КПК України та вимогам п. 6 ч. 1 ст. 277, п. 2 ст. 374 КПК України, згідно яких обвинувачення повинно містити викладення місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і мотивів злочину. Стороною обвинувачення, на думку суду, не сформульована об`єктивна сторона, як ознака складу злочину умисного вбивства, не зазначено по яким саме частинам тіла потерпілої ОСОБА_8 наносив удари, які тілесні ушкодження було спричинено потерпілій, як довго тривало побиття, коли саме наступила смерть потерпілої і в чому полягає механізм вчинення злочину. Зокрема, суд з посиланням на норми міжнародного права та практику ЄСПЛ наголошує на тому, що обвинувачення має бути конкретним, а обвинувачений повинен бути повідомлений про фактичні і юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення.

В апеляції прокурор вказує, що рішення суду про повернення обвинувального акту необґрунтоване і суперечить вимогам закону, оскільки, на його думку, обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 складено і затверджено з дотриманням вимог закону, а суд вийшов за межі ст. 314 КПК України та вдався до дослідження питань, які можуть бути предметом судового розгляду кримінального провадження. При цьому вказує, що прокурором викладено формулювання обвинувачення відповідно до вимог п.2 ч. 3 ст. 374 КПК України, а висновки ухвали суду про відсутність в обвинувальному акті формулювання об`єктивної сторони злочину не відповідають дійсності, у зв`язку з чим для внесення визначених судом обставин до формулювання обвинувачення ОСОБА_8 підстави відсутні. Також безпідставно вимагає суд зазначення частин тіла потерпілої, по яким ОСОБА_8 наносив удари, що, на думку прокурора, необхідно при формулюванні обвинувачення за злочини проти здоров`я особи, а при формулюванні обвинувачення проти життя людини, суд повинен виходити лише із наслідків у вигляді смерті людини. Вважаючи безпідставними посилання суду на норми Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини та рішення ЄСПЛ щодо необхідності належного формулювання обвинувачення, а кваліфікацію дій ОСОБА_8 правильною і чітко сформульованою за ч. 1 ст. 115 КК України, просить ухвалу суду скасувати, призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідача, прокурора про задоволення апеляції і скасування ухвали суду, захисника про залишення апеляції без задоволення, вивчивши судові матеріали та доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляції прокурора.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до вимог ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.

Згідно положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Європейський суд з прав людини (далі Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті п.п. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу вагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (справа «Камасінскі проти Австрії» рішення від 19.12.1989 року). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду ( рішення від 25.03.1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», рішення від 25.07.2000 року у справі «Матточіа проти Італії», рішення від 20.04.2006 року у справі «І.Н. та ін. проти Австрії».

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від 01.03.2001 року у справі «Даллос проти Угорщини». Крім того, право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції ( зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», а також «Даллос проти Угорщини»).

Однак, як вбачається з обвинувального акту відносно ОСОБА_8 , він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки в ньому викладені лише обставини, які встановлені за результатами досудового розслідування і дана правова кваліфікація кримінального правопорушення, однак в ньому відсутнє належне формулювання обвинувачення. Відсутність чіткого, конкретного формулювання обвинувачення у скоєнні особливо тяжкого злочину умисного вбивства, фактично позбавляє обвинувачену особу можливості захищатися від такого обвинувачення в суді, що перешкоджає призначенню судового розгляду на підставі такого обвинувального акту.

Суд першої інстанції правильно вказав на наявні недоліки обвинувального акту та належним чином мотивував своє рішення, обґрунтовано пославшись на норми міжнародного права та практику ЄСПЛ.

Виходячи з викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність повернення обвинувального акту прокурору для усунення виявлених недоліків.

Доводи апеляції прокурора про, начебто, дотримання прокурором вимог закону при складанні і затвердженні обвинувального акту відносно ОСОБА_8 необґрунтовані і надумані, оскільки із тексту обвинувального акту не вбачається кількість завданих ударів у конкретні частини тіла потерпілої, характер і локалізація отриманих нею тілесних ушкоджень, причинний зв`язок саме між цими тілесними ушкодженнями і смертю потерпілої. Вказівка в обвинувальному акті на те, що в результаті тривалих і численних побоїв потерпіла отримала тілесні ушкодження, від яких настала її смерть не може замінити обов`язок прокурора сформулювати якими саме ударами, у які частини тіла спричинені конкретні тілесні ушкодження і які саме з цих тілесних ушкоджень перебувають у причинному зв`язку із смертю потерпілої. В ході судового розгляду обвинувачений має захищатись від уже сформульованого належним чином обвинувачення, а відсутність останнього порушує право обвинуваченого на захист.

Апеляційний суд не погоджується також із доводами апеляції прокурора про те, що при формулюванні обвинувачення особи у вчиненні умисного вбивства суд має виходити лише із наслідків злочину у вигляді смерті людини без зазначення кількості, характеру, направленості завданих з метою вбивства потерпілої особи ударів, отриманих потерпілим тілесних ушкоджень і причинного зв`язку між цими ушкодженнями та наслідками у вигляді смерті потерпілого, адже такі доводи суперечать вимогам закону.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляції прокурора і скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, судова колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляцію прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 13.06.2016 року про повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 115 КК України прокурору для усунення недоліків без змін.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_4 ОСОБА_3 ОСОБА_2