Справа № 464/1109/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/432/16 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 квітня 2016 року м. Львів.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Львівської місцевої прокуратури №1 на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 15.02.2016 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Пасіки-Зубрицькі Пустомитівського району Львівської області та мешканець АДРЕСА_1 , обвинуваченого за ч.2 ст.389 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_8
ВСТАНОВИЛА:

прокурора Львівської місцевої прокуратури №1 подав апеляційну скаргу на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 15.02.2016 р. відносно ОСОБА_6 , в якій просить даний вирок скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням судом закону про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_6 за ч.2 ст. 389 КК України до покарання у вигляді 3 місяців арешту. На підставі ст. 71 КК України, з врахуванням правил ст. 72 КК України, частково приєднати обвинуваченому покарання за попереднім вироком та призначити остаточне покарання у виді трьох місяців десяти днів арешту.

Вироком Сихівського районного суду м. Львова від 15.02.2016 року ОСОБА_6 визнано винуватим за ч.2 ст.389 КК України та призначено йому покарання один рік обмеження волі.

На підставі ст.71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за попереднім вироком та остаточно ОСОБА_6 призначено покарання один рік десять днів обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування основного покарання з випробовуванням та встановлено іспитовий строк один рік.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишено особисте зобов`язання.

На думку прокурора, вказаний вирок є незаконним і таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

В своїх доводах зазначає, що, ухвалюючи вирок, суд першої інстанції не дотримався вимог ч.2 ст. 65 КК України, відповідно до яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів і безпідставно застосував до обвинуваченого ОСОБА_6 положення ст.75 КК України, звільнивши його фактично від відбування покарання, визначеного за сукупністю вироків (ст.71 КК України), при цьому, останньому за попереднім вироком було призначено покарання, яке належало відбувати реально.

Також зазначає, що суд призначаючи ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі, фактично обрав йому найбільш суворе за видом покарання, яке передбачене санкцією ч. 2 ст. 389 КК України. При цьому, суд не врахував те, що ОСОБА_6 вину у інкримінованому йому злочині визнав, а відтак йому слід було обрати менш суворе за видом покарання у вигляді арешту.

При апеляційному розгляді справи прокурор підтримав вимогу та доводи його апеляційної скарги.

Обвинувачений та в його інтересах захисник заперечили апеляцію

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 був засуджений 05 травня 2015 року Сихівським районним судом м.Львова за ч.2 ст.125 КК України до 150 годин громадських робіт. Даний вирок вступив в законну силу. Так, 19 червня 2015 року ОСОБА_6 , знаходячись в приміщенні Сихівського РВ м. Львова КВІ УДПтС України у Л/о, що адресою м.Львів, вул.Хуторівка, 24, інспектором КВІ ОСОБА_9 був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання, а також попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення відбування призначеного покарання та скерований для відбування покарання в ЛКП «Хуторівка», що на вул. Хуторівка, 24 в м. Львові. На підставі наказу директора ЛКП «Хуторівка» за № 92 ОСОБА_6 з 22.06.2015 р. був прийнятий для відбування призначеного вироком суду покарання у виді 150 годин громадських робіт. Проте, обвинувачений відпрацював з 22 та 26 червня 2015 р. лише двадцять годин громадських робіт, після чого з 30.06.2015 р. без поважних причин не з`являвся в ЛКП «Хуторівка».

Таким чином обвинувачений ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт, не повідомивши про поважність причини своєї неявки, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 389 КК України.
Заслухавши доповідача, прокурора, обвинуваченого, захисника, колегія суддів вважає, що апеляцію прокурора слід задоволити

Висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні зазначених у вироку злочинних дій відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обгрунтованим.

Вина засудженого ОСОБА_6 та правильність кваліфікації його дій не оспорюється в апеляційній скарзі, які, на думку колегії суддів, вірно кваліфіковано за ч.2 ст. 389 КК України .

Колегія суддів вважає, що слід погодитися із доводами прокурора, що місцевий суд, призначаючи покарання засудженому, не дотримався вимог ч.2 ст.65 КК України, безпідставно застосував до ОСОБА_6 ст.75 КК України, звільнивши його фактично від відбування покарання, визначеного за сукупністю вироків, хоча, за попереднім вироком Сихівського районного суду м. Львова від 05 травня 2015 року йому було призначено покарання, яке належало відбувати реально.

Також слід погодитись з доводами прокурора, які він наводить в своїй апеляційній скарзі, про те, що суд при ухваленні свого вироку не врахував те, що ОСОБА_6 вину у інкримінованому йому злочині визнав, а відтак є підстави йому обрати менш суворе за видом покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 389 КК України, у виді арешту.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що вирок Сихівського районного суду м. Львова від 15.02.2016 року в частині обрання покарання ОСОБА_6 підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність з постановленням в цій частині нового вироку.

Керуючись ст.ст.404,405,407, 409, 420 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора Львівської місцевої прокуратури №1 задоволити.

Вирок Сихівського районного суду м. Львова від 15.02.2016 року відносно ОСОБА_6 в частині обрання покарання ОСОБА_6 скасувати та постановити у цій частині новий вирок.

Обрати ОСОБА_6 покарання за ст.389 ч.2 КК України у вигляді 3 місяців арешту.

На підставі ст.71 КК України, з врахуванням правил ст. 72 КК України, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Сихівського районного суду м. Львова від 05 травня 2015 року та остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді 3(трьох) місяців 10(десяти) днів арешту.

Вирок може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги упродовж трьох місяців з моменту його проголошення.
СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4