11-кп/775/286/2016(м)

УХВАЛА

іменем У к р а ї н и

23 червня 2016 колегія суддів судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 30 березня 2016 року за кримінальним провадженням № 0004414 внесеного до ЄРДР 18.11.2015 р. яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Батумі Грузії, громадянин Грузії, грузин, маючий середню освіту, працюючий, не одружений, раніше не судимий, без реєстрації на території України, мешкаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,-

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України та призначено покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі з відбуванням покарання в кримінально виконавчій установі закритого типу.

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 30 березня 2016 р. ОСОБА_8 визнаний винним за ст.121 ч.1 КК України за вчинення кримінального правопорушення при наступних обставинах.

18.11.2015 року, приблизно в 00 год.30хв., обвинувачений ОСОБА_8 , у стані алкогольного сп`яніння, в приміщенні кафе «Три товариші», розташованого по пр. Металургів 121 в Центральному /Жовтневому/ районі м. Маріуполя, в ході конфлікту, який виник на ґрунті особистих неприязних відносин з ОСОБА_6 , наніс удар ножем у нижню частину черевної порожнини останнього, в результаті чого заподіяв потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення передньої черевної стінки з наскрізним пораненням тонкого кишковика, дотичного поранення поперечно - ободочного кишковика, брижейки поперечно-ободочного кишковика, що супроводжувалися зовнішньою і внутрішньою кровотечею, геморрагічним шоком 2-го ступеню, які відносяться до тяжких тілесних пошкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.

Не погодившись з вироком суду, обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, застосувавши вимоги ст. 75 КК України. В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що призначене покарання є занадто суворим.

Так, обвинувачений зазначає, що обставиною, що пом`якшує покарання є визнання ним вини, щиросердне каяття, активне сприяння слідству у розкритті злочину, відшкодування витрат на лікування потерпілого. Проте судом не вірно зазначено обставина, яка обтяжує покарання, саме знаходження його на момент скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння, оскільки він зазначав, що при скоєнні зазначеного кримінального правопорушення не був у стані алкогольного сп`яніння. Освідування на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння не проводилось. Факт знаходження його у стані алкогольного сп`яніння матеріалами справи не підтверджено.

Вважає, що судом в достатній мірі не враховані матеріали, характеризуючи його особу, а саме те, що він раніше не судимий, до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягався, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, працює, відшкодував витрати на лікування потерпілого, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, має стійки соціальні зв`язки: проживаю разом з дружиною.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які підтримали апеляційні вимоги, викладені в апеляції, просили пом`якшити призначене покарання, потерпілого ОСОБА_6 та прокурора, які не заперечували проти апеляційних вимог обвинуваченого, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Враховуючи пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 , який заперечував перебування під час вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, потерпілого ОСОБА_6 , який під час апеляційного провадження ці обставини також не підтвердив, відсутність в матеріалах кримінального провадження інших даних у підтвердження перебування обвинуваченого у стані алкогольного сп`яніння, колегія суддів вважає що ця обставина, обтяжуюча покарання обвинуваченого не знайшла свого підтвердження у судовому засіданні, і тому підлягає виключенню з мотивувальної частини вироку.

Виходячи з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за вчинений злочин у відповідності з положеннями Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання. При цьому, особі яка вчинила злочин, повинно бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Загальні принципи визначення судами покарання за кримінальними справами, викладені і в п.3 постанови Пленуму ВСУ від 24.10.03 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання». Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд повинен виходити з класифікації злочинів за тяжкістю за ст.12 КК України, а також з особливостей конкретного злочину та обставин його вчинення та наслідків. Визначаючи покарання у вигляді позбавлення волі, суд у вироку повинен мотивувати своє рішення у цій частині.

Досліджуючи данні про особу обвинуваченого, суд повен з`ясувати його вік, стан здоров`я, його характеристику як у побуті, так і за місцем роботи або навчання, його минуле, склад сім`ї, наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку, його майнове положення та т.і.

Приймаючи рішення в частині апеляційних вимог обвинуваченого колегія суддів вважає, що під час судового слідства судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому не повною мірою були виконані вимоги ст. 65 КК України, призначене обвинуваченим покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинувачених.

При постановленні вироку суд врахував, що обвинуваченим був вчинений тяжкий злочин, однак суд залишив поза увагою, що тяжких наслідків від вчинення обвинуваченим злочину не настало, обвинувачений примирився з потерпілим ОСОБА_6 , який його вибачив.

Вирішуючи питання про міру покарання, яку слід призначити обвинуваченому, виходячи з його апеляційних вимог, колегія суддів враховує також, що обвинувачений, як під час досудового слідства, так і в суді не оспорював обставини, інкримінованих йому злочинів, не намагався уникнути відповідальності, щиросердно розкаялися у вчиненому, відшкодував потерпілому витрати на лікування, що колегія суддів вважає обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого.

Колегія суддів також вважає, що розцінюючи данні, характеризуючі особу обвинуваченого при призначенні покарання, суд першої інстанції не в повній мірі врахував, що ОСОБА_8 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем проживання, та роботи, має родину, що, на думку колегії суддів, істотно знижує його суспільну небезпечність.

Можливість призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, визначена і в ст. 69 ч.1 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. З урахуванням особи винного, умотивувавши своє рішення, суд може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини КК України, або перейти до іншого більш м`якого виду основного покарання, не передбаченого в санкції статті Особливої частини КК України за цей злочин.

Приймаючи до уваги наведені обставини справи, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, данні, які характеризують його особу, колегія суддів вважає, що поведінка обвинуваченого свідчить про те, що він став на шлях виправлення, має у житті обставини та цінності, які будуть стимулювати його до належної поведінки, що істотно знижує ступінь його суспільної небезпеки. Тому, обвинуваченому ОСОБА_8 доцільно призначити покарання з застосуванням ст. 69 КК України перейти до іншого виду покарання, не передбаченого санкцією ст. 121 ч. 1 КК України у виді обмеження волі, що буде необхідним та достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження нових злочинів, в зв`язку з чим оскаржуваний вирок підлягає зміні в порядку, передбаченому ст.408 ч.1 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.405,408 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Вирок Жовтневого райсуду м. Маріуполя Донецької області від 30.03.16 року постановлений стосовно ОСОБА_8 - змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання на перебування ОСОБА_8 у стані алкогольного сп`яніння, як на обставину, обтяжуючу покарання обвинуваченого.

ОСОБА_8 призначити покарання за ст. 121 ч.1 КК України з застосуванням ст. 69 ч.1 КК України у виді двох років обмеження волі.

Строк покарання ОСОБА_8 - обчислювати з моменту затримання.

В іншій частині вирок Жовтневого райсуду м. Маріуполя від 30.03.16 р., постановлений щодо ОСОБА_8 залишити без зміни.

Ухвалу суду може бути оскаржено безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних прав протягом трьох місяців з дня її проголошення, а особою, що утримується під вартою протягом цього строку з дня отримання копії ухвали.

Судді: