АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/1231/2016 Суддя у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 314 КПК України Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_6 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 26 травня 2016 року у кримінальному провадженні № 0009882 щодо

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України,

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в

м. Києві, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Києві та проживає за адресою: АДРЕСА_2 (без реєстрації),

ОСОБА_9 , який народився

ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Первомайськ Миколаївської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (без постійного місця проживання),

ОСОБА_10 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 в

м. Києві, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_4 ,

ОСОБА_11 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в

м. Києві, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_5 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186, ст. 198 КК України,

ОСОБА_12 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_6 в

м. Києві, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 , та проживає за адресою: АДРЕСА_7 ,

з участю: прокурора ОСОБА_13

захисника ОСОБА_14

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 , ОСОБА_11

ОСОБА_10 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 26 травня 2016 у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні

№ 0009882 щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 кожного за ч. 2 ст. 187 КК України, ОСОБА_12 за ч. 1 ст. 186, ст. 198 КК України повернуто прокурору Київської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_6 .

Таке рішення суд першої інстанції обґрунтував наявністю в обвинувальному акті суперечностей між правовою кваліфікацією та фактичним обставинами кримінального правопорушення і формулюванням обвинувачення, а відтак і недотриманням вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Зокрема, суд першої інстанції зазначив, що відповідно до обвинувального акта дії обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 кваліфіковані за ч. 2 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), за попередньою змовою групою осіб. ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 обвинувачуються в тому, що «…спричинили потерпілому ОСОБА_15 , в результаті побиття фізичний біль і тілесні ушкодження у вигляді синці на повіках обох очей, на підборідді в центрі, на лівій вушній раковині, передній поверхні правового колінного суглобу; садна в надбрівних ділянках, на кінчику носу, зовнішній поверхні лівого плеча в верхній третині; крововиливи на слизових оболонках верхньої та нижньої губи зліва, які утворились внаслідок не менше 10-ти ударів, які відносяться до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я), тобто застосували насильство, яке є небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу, оскільки внаслідок побиття і травмування потерпілий ОСОБА_15 втратив свідомість». Отже, пред`явлене обвинувачення викладено таким чином, що з тексту не зрозуміло, яке саме насильство було небезпечним для здоров`я потерпілого, а тому викладене в обвинувальному акті формулювання обвинувачення є неконкретним і таким, що не досягло мети детального поінформування особи зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 26 травня 2016 року та призначити новий судовий розгляд.

Обґрунтовуючи апеляційне прохання, прокурор стверджує, що у суду не було законних підстав для повернення обвинувального акта щодо ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 прокурору, оскільки зазначений процесуальний документ за своїм змістом повністю відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, бо містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, тобто всі необхідні відомості, у тому числі й з урахуванням положень ст. 91 КПК України.

Крім того, як вважає апелянт, посилання суду на неконкретність обвинувачення, як підставу повернення обвинувального акта, суперечить вимогам ст. 314 КПК України щодо переліку питань, які підлягають з`ясуванню під час підготовчого розгляду, оскільки перевірка правильності встановлення фактичних обставин кримінального правопорушення та щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого є предметом судового розгляду, отже суд істотно порушив вимоги п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, не врахувавши при цьому повноваження прокурора відповідно до положень ст. 338 КПК України щодо можливості зміни обвинувачення за результатами судового розгляду.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора обвинувачений ОСОБА_7 просить залишити без змін ухвалу суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, заперечення обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_14 щодо доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Обвинувальний акт, як це передбачено ст. 291 КПК України, складається і підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Вичерпні вимоги до обвинувального акта викладені в ч. 2 ст. 291 КПК України, а перелік додатків до нього - в ч. 3 цієї ж норми закону.

Зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен обов`язково містити відомості, які передбачені п.п. 1-9 цієї частини, у тому числі виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Разом з тим, суд першої інстанції, повертаючи прокурору обвинувальний акт для усунення недоліків, дійшов помилкових висновків про порушення зазначених вимог кримінального процесуального закону.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, всупереч висновкам суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акта щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 вимогам ст. 291 КПК України, зазначений акт містить, окрім відомостей, які передбачені п.п. 1-4, 6-9, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому обвинувачуються вказані особи, саме у тій формі, які прокурор вважав встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення окремо щодо кожної особи.

Посилання суду на неконкретність формулювання обвинувачення за ч. 2 ст. 187 КК України та неузгодженість його з правовою кваліфікацію кримінального правопорушення колегія суддів уважає безпідставними, оскільки питання, які безпосередньо стосуються змісту фактичних обставин кримінального правопорушення, формулювання обвинувачення і правової кваліфікації діяння, виходячи із завдань підготовчого провадження, не підлягають розгляду при підготовчому судовому засіданні, тобто суд на цій стадії лише встановлює відповідність процесуальної форми, зазначеної в ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувального акта вимогам, визначеним кримінальним процесуальним законом, не досліджуючи при цьому суті обвинувачення, а тому не вправі пропонувати слідчому, прокурору зазначати інші обставини події та (або) ставити під сумнів правильність правової кваліфікації діяння.

Крім того, колегією суддів не встановлена істотна суперечність (неповнота або неконкретність в розумінні ст. 91 КПК України) між викладеним в обвинувальному акті обвинуваченням та правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 187 КК України, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , що призвело б до порушення прав обвинувачених на захист.

В той же час колегія суддів враховує положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його права та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

За таких обставин, враховуючи, що під час апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції колегією суддів не встановлено істотних порушень, допущених при складанні обвинувального акта, які б перешкоджали призначенню кримінального провадження до розгляду, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду про повернення обвинувального акта прокурору скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Враховуючи зазначені вимоги закону, за відсутності клопотань сторони захисту, обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 про зміну запобіжного заходу на більш м`який і будь-яких об`єктивних даних щодо недоцільності продовження тримання обвинувачених під вартою, за наявності обґрунтованої підозри обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, приймаючи до уваги тяжкість покарання, яке може бути призначено у разі доведеності їх винуватості у вчиненні цього кримінального правопорушення, а також дані про особу кожного обвинуваченого, в тому числі і те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 раніше судимі за вчинення злочинів проти власності, ОСОБА_8 не має постійного місця реєстрації, а ОСОБА_9 , хоч і зареєстрований в Миколайївській області, але, перебуваючи в м. Києві, не має постійного місця проживання, колегія суддів вважає за доцільне продовжити раніше обраний щодо кожного з них запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 40 днів, оскільки відсутні підстави вважати, що інші, менш суворі, запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання кожним з обвинувачених процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, тобто і на цей час продовжують існувати ризики переховування від суду, перешкоджання встановленню фактичних обставин у справі під час судового провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 331, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 26 травня 2016 року, якою обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0009882 щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , обвинувачених кожного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, ОСОБА_12 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186, ст. 198 КК України, повернуто прокурору Київської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін та продовжити його дію на 40 днів, до 24 липня 2016 року включно.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін та продовжити його дію на 40 днів, до 24 липня 2016 року включно.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін та продовжити його дію на 40 днів, до 24 липня 2016 року включно.

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін та продовжити його дію на 40 днів, до 24 липня 2016 року включно.

Ухвала набирає законної сили з дня оголошення, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ________________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4