УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 грудня 2015 року Вінницький міський суд Вінницької області
в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю слідчого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в залі суду клопотання слідчого СВ ВВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 про арешт майна, -
ВСТАНОВИВ:
В провадженні слідчого судді знаходиться клопотання слідчого СВ ВВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 про арешт майна, мотивуючи тим, що в його провадженні знаходиться кримінальне правопорушення внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008221 від 03.12.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

Згідно клопотання, посадові особи ПАТ КБ «Приватбанк» разом з представниками Вишенського ВДВС ВМУЮ у Вінницькій області шляхом самоуправства виселили ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з квартири, що за адресою: АДРЕСА_1 .
У результаті проведеного досудового розслідування у даному кримінальному провадженні встановлено, що 08.10.2015 року представники посадові особи ПАТ КБ «Приватбанк» разом з представниками Вишенського ВДВС ВМУЮ у Вінницькій області незаконно виселили ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , не отримавши кінцевого рішення у справі про виселення, внаслідок чого останні на термін два місяці були позбавлені свого єдиного житла. 15.10.2015 Вищим спеціалізованим судом з розгляду цивільних та кримінальних прав було ухвалено зупинити виконання рішення про виселення.
Також, 09.12.2015 до слідчого із клопотанням звернувся потерпілий у кримінальному провадженні ОСОБА_4 , який просить вжити заходів забезпечення кримінального провадження та накласти арешт на квартиру, яка належить йому та його дружині, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Даний захід необхідний у зв`язку з тим, що представники ПАТ КБ «Приватбанк» продовжують вчиняти самоуправство щодо його майна, це проявилось в тому, що 08.12.2015, коли він звернувся до ЖЕК №12 з метою отримання довідки про склад сім`ї, яка проживає у вищевказаній квартирі, йому повідомили, що квартира більше останньому не належить, його та сім`ю знято з реєстрації за місцем проживання за заявою представників ПАТ КБ «Приватбанк». Надалі, при зверненні до начальника Ленінського РВ УДМС України у Вінницькій області було встановлено, що представниками ПАТ КБ «Приватбанк» було подано заочне рішення Вінницького міського суду від 06.06.2013, яким дозволено виселення його та сім`ї та, яке скасовано 20.01.2014 рішенням Апеляційного суду Вінницької області, про що заздалегідь було відомо особам, які вчинили ці дії.
Також, 08.12.2015 через мережу «Інтернет» офіційний сайт Вінницького міського суду йому стало відомо про те, що ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Вінницького міського суду з позовом, де ОСОБА_4 відповідач про зняття арешту з квартири, хоча його ніхто про це не попереджав, позову він не отримував, а випадково дізнався про це, бо дивився на коли призначено справу за його позовом. Він зазначає, що заборона у вигляді арешту квартири Замостянським ВДВС ВМУЮ є єдиною перешкодою для стягнення його квартири представниками банку, до прийняття остаточного рішення у справі. А враховуючи, що всі підготовчі дії для цього представники банку виконали, а саме: з грубими порушеннями вигнали його та сім`ю на вулицю, називаючи це виселенням, зняли його та членів сім`ї з реєстрації за місцем проживання на підставі рішення, яке було скасовано судом апеляційної інстанції та намагаються зняти останню заборону на відчуження через суд, то є всі підстави вважати, що якщо вчасно не накласти арешт на квартиру, то вони стануть жертвами нового більш тяжкого злочину, незаконного привласнення їх єдиного житла.
Таким чином встановлено факт готування до незаконного вилучення квартири за адресою: АДРЕСА_1 , з власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , яке в подальшому може бути реалізовано стороннім особам та на даний момент відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно належить ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності, а тому виникла необхідність у визнані вказаної будівлі речовим доказом, оскільки право існує реальна загроза втрати вказаного майна, або подальшої його реалізації іншим особам з метою уникнення відповідальності за протиправні дії, що стали наслідком продовження самоуправста.
Усе вищевказане надає підстави вважати, що квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 є об`єктом, на які спрямовані незаконні дії представників ПАТ КБ «Приватбанк».
Тому просив слідчого суддю накласти арешт на нерухому майно, що належить ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , а саме квартиру АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав.
Власники майна в судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили.
За відсутності клопотання про фіксацію судового процесу технічними засобами суд, вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання слідчого, дійшов до наступного висновку.
Як вбачається з витягу з кримінального провадження №0008221 від 04.12.2015 року, 03.12.2015 року до ВВП ГУНП у Вінницькій області надійшла заява ОСОБА_8 , яка просить прийняти міри до працівників «Приватбанку» та ДВС м. Вінниці, які 08.10.2015 року здійснили незаконне виселення власників квартири АДРЕСА_2 .
Згідно ч. ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутись прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.

В матеріалах кримінального провадження відсутній відомості щодо цивільного позову або цивільного позивача.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Тобто, арешт може бути накладений виключно на майно особи, яка має процесуальний статус підозрюваний або обвинувачений.
Крім того, арешт майна може бути накладено на речі, які в розумінні ст. 169 КПК України є тимчасово вилученим майном.
Як вбачається з матеріалів клопотання, в кримінальному провадженні № власники майна, на яке планується накладення арешту, являються потерпілими, але аж ніяк не особами, які набули статус підозрюваних/обвинувачених. Нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 не являється тимчасово вилученим майном в розумінні ст. 169 КПК України.
Таким чином, слідчий суддя вважає клопотання слідчого про накладення арешту на майно формальним та не обґрунтованим, а тому задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 100, 131, 132, 170-172 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання слідчого СВ ВВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя