Єдиний унікальний номер 236/3164/15-к
Номер провадження 11-кп/775/987/2016

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі: ОСОБА_4

за участю

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області матеріали кримінального провадження № 0000812 відносно ОСОБА_7 за його апеляційною скаргою та його захисника ОСОБА_6 на вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 03 червня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Дробишево Краснолиманського району Донецької області, громадянина України, який має середню освіту, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 13 травня 1986 року за вироком Донецького обласного суду за ст.93 п. «а»,142 ч.3 КК України ( 1960 р.) до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого 17 лютого 1996 року по відбуттю покарання;

-23 серпня 1996 року за вироком Донецького обласного суду за ст. 93 п. «а», «з», 142 ч. 3 КК України ( 1960 р.) до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого умовно - достроково 25 червня 2008 року на не відбутий строк 2 роки 8 місяців 6 днів;

- 20 квітня 2015 року за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області за ч. 2 ст. 125 КК України до 240 годин громадських робіт;

- 22 грудня 2015 року за вироком Краснолиманського міського суду Донецької області за ч.2 ст. 185,71 КК України до 2 років 1 дня позбавлення волі,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України та призначено покарання у вигляді довічного позбавлення волі. Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 22 грудня 2015 року, більш суворим покаранням, призначеним цим вироком, визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі, -

ВСТАНОВИЛА:

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.08.2016 року, ОСОБА_1 визначена як головуючий суддя у кримінальному провадженні 11кп/775/987/2016 (№0000812) за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 на вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 03 червня 2016 року, відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України.

25 лютого 2016 року колегією суддів у складі головуючого ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 були розглянуті апеляційні скарги прокурора ОСОБА_8 та прокурора ОСОБА_9 на вирок Краснолиманського міського суду Донецької області від 27 листопада 2015 року у кримінальному провадженні № 0000812. Вирок скасовано, призначено новий розгляд в суді першої інстанції. В ухвалі зазначено, що вирок скасовано з підстав порушення судом вимог ч. 1 ст. 384 КПК України, а саме не роз`яснено про можливість розгляду справи судом присяжних. Також колегія суддів зазначила, що якщо при новому судовому розгляді не буде встановлено інших пом`якшуючих покарання обставин, то призначене ОСОБА_7 покарання слід вважати м`яким.

Стаття 75 КПК України передбачає, зокрема, що суддя не може брати участь у розгляді справи за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Як вказав Європейський суд з прав людини у справі «Мироненко і Мартенко проти України» (рішення від 10 грудня 2009 року), наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія А, № 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland, заява № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38).

Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна Wettstein), п. 43).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 80 КПК України За наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового зобов`язані заявити самовідвід.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає за необхідне заявити самовідвід.

Керуючись ст. 80 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Заяву про самовідвід головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - задовольнити.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України передати для проведення повторного автоматичного розподілу.

Судді: