провадження 1-кп/389/123/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
9 червня 2016 року Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши відкритому судовому засіданні в приміщенні суду міста Знам`янка Кіровоградської області клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру, по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000851 від 26 квітня 2016 року, стосовно неповнолітнього, який не досяг віку кримінальної відповідальності

ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Петрове Знам`янського району Кіровоградської області, громадянина України, освіта неповна середня, учень 7-го класу Володимирівської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів, місце проживання АДРЕСА_1 , раніше до кримінальної відповідальності не притягувався,
особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбачене ч.3 ст.185 КК України, -
за участю сторін кримінального провадження: прокурора Знам`янської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , неповнолітнього ОСОБА_3 , законного представника неповнолітнього ОСОБА_6 , захисника неповнолітнього ОСОБА_7 представника ВП ГУНП у Кіровоградській області ОСОБА_8 , представника служби у справах дітей Знам`янскької райдержадміністрації ОСОБА_9 -

В С Т А Н О В И В :
Неповнолітній ОСОБА_3 скоїв суспільно небезпечне діяння за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище, за наступних обставин:
12 березня 2016 року, приблизно о 16.00 годині, неповнолітній ОСОБА_10 , відносно якого матеріали виділені в окреме провадження, знаходився на території домоволодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_2 .

Перебуваючи у вказаному місці, у неповнолітнього ОСОБА_10 раптово виник умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище, а саме крадіжку належного ОСОБА_5 майна, розташованого за адресою АДРЕСА_2 .

З метою реалізації вказаного умислу, неповнолітній ОСОБА_10 вступив у злочинний зговір з неповнолітнім ОСОБА_3 , під час чого у вказаної особи також виник умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище, а саме крадіжку належного ОСОБА_5 майна, розташованого за адресою АДРЕСА_2 .

Цього ж дня, приблизно о 21.00 год., неповнолітній ОСОБА_3 , спільно з неповнолітнім ОСОБА_10 , діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, в цілях власної наживи, скориставшись тим, що їхні злочинні дії не помічені сторонніми особами, шляхом вільного доступу, через незачинену хвіртку, проникли на територію вищевказаного домоволодіння. Перебуваючи на території двору, неповнолітній ОСОБА_3 , спільно з неповнолітнім ОСОБА_10 , таємно викрали належні ОСОБА_5 , металеву драбину довжиною 170 см. вартістю 180 грн., металеву драбину довжиною 200 см. вартістю 210 грн., металеву рейсу довжиною 40 см. вартістю 75,40 грн., емальовану миску об`ємом 10 л. вартістю 55 грн., після цього неповнолітній ОСОБА_3 та неповнолітній ОСОБА_10 з місця вчинення злочину зникли, викраденим розпорядилися на власний розсуд, чим спричинили ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 520,40 грн.

Будучи допитаним у судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_3 свою вину у скоєнні суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбачене ч.3 ст.185 КК України, визнав у повному обсязі і надав суду показання про те, що 12 березня 2016 року, він, разом з ОСОБА_11 проходили повз домоволодіння ОСОБА_12 і ОСОБА_13 запропонував останній заборонувати город, на що ОСОБА_12 відмовилась.
Цього-ж дня, вони перебували в гостях у ОСОБА_14 , якому жартома повідомили про те, що хочуть викрасти у ОСОБА_15 металеву борону, на що ОСОБА_16 їм відповів, що вони можуть викрасти борону і за це їм нічого не буде.
Ввечері цього-ж дня, коли вже стемніло, він та ОСОБА_17 , через відкриту хвіртку, проникли на територію подвір`я ОСОБА_15 , звідки викрали дві металеві драбини, металеву рейсу та металеву миску, які потім перенесли до подвір`я ОСОБА_16
Крім визнання неповнолітнім ОСОБА_3 своєї вини у скоєнні суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбачене ч.3 ст.185 КК України, його вина встановлена судом і підтверджується показаннями потерпілої та матеріалами кримінального провадження, дослідженими судом у судовому засіданні.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 надала суду показання, відповідно до яких 13 березня 2016 року, вранці, коли вона прокинулась і вийшла на подвір`я, виявила крадіжку 2 металевих драбин, металевої рейси та металевої миски. Почавши з`ясовувати, де викрадені речі, у ОСОБА_18 вона дізналася, що вищевказані металеві вироби в неї викрали ОСОБА_19 та ОСОБА_20 .
Вказала, що на даний час всі викрадене їй повернуто.
Вина неповнолітнього ОСОБА_3 в у скоєнні суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.3 ст.185 КК України підтверджується також дослідженими матеріалами кримінального провадження, а саме: витягом з кримінального провадження №0000851 (а.с.1), постановою від 26 квітня 2016 року про виділення матеріалів в окреме провадження (а.с.6), витягом з кримінального провадження №0000508 (а.с.7), протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 14 березня 2016 року, прийнятого від ОСОБА_5 (а.с.8), протоколами місця огляду події від 14 березня 2016 року (а.с.9-11), довідкою товарознавчого дослідження №469 від 19 березня 2016 року (а.с.12), протоколом проведеного слідчого експерименту від 23 березня 2016 року (а.с.28-30), протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімком від 28 березня 2016 року (а.с.34-35).
Таким чином, аналізуючи та оцінюючи в сукупності всі докази по справі, суд приходить до висновку, що неповнолітній ОСОБА_3 скоїв суспільно небезпечне діяння за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище, а тому його дії правильно кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України.
Також у судовому засіданні були досліджені матеріали кримінального провадження, які характеризують особу неповнолітнього ОСОБА_3 , а саме: характеристика з місця навчання (а.с.37), акт обстеження матеріально-побутових умов проживання (а.с.39) та звіт про неповнолітнього обвинуваченого у кримінальному провадженні, щодо неповнолітнього ОСОБА_3 .
З вказаних документів вбачається, що неповнолітній ОСОБА_3 проживає з матір`ю? вітчимом, братами та сестрами, в малозабезпеченій сім`ї в задовільних санітарних умовах, має задовільні умови життя та виховання. За місцем навчання неповнолітній ОСОБА_3 зарекомендував себе посередньо, має початковий рівень знань, не вміє приймати власний рішень, не користується авторитетом серед однолітків, часто пропускає уроки без поважної причини та іноді не ночує вдома, а перебуває у родичів.
Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно неповнолітнього ОСОБА_3 , вважаючи, що його можливо передати під нагляд батькам.
Законний представник ОСОБА_6 в судовому засіданні просила передати сина під її нагляд, вказуючи, що має змогу на нього впливати, син все зрозумів, розкаявся і такого більше не повториться.
Захисник ОСОБА_7 у судовому засіданні просив застосувати до неповнолітнього ОСОБА_3 примусові заходи виховного характеру, передавши його під нагляд матері.
Відповідно до ст.498 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 16.04.2004 року „Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх" при провадженні справ про злочини неповнолітніх судам потрібно керуватись як загальними положеннями КПК і КК України, так і спеціальними нормами, які визначають судовий розгляд цих справ (гл.38 КПК України) та особливості кримінальної відповідальності і покарання неповнолітніх (розділ ХV Загальної частини КК України).
Відповідно до ч.1 ст.105 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого каяття та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання. Як зазначено у пункті 3 частини 2 цієї статті, у цьому разі суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, зокрема, як передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють.
Крім того, ч.2 ст.97 КК України визначено, що примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.
За змістом ст.22 КК України, кримінальній відповідальності за вчинення кримінального правопорушення за ч.3 ст.185 КК України підлягають особи, яким до вчинення злочину виповнилося чотирнадцять років.
На час скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_3 виповнилося повних 12 років.
З урахуванням вищевикладеного, враховуючи думку учасників судового розгляду, що ОСОБА_3 на момент скоєння суспільно небезпечного діяння не досяг віку, з якого наступає кримінальна відповідальність, а також з урахуванням його особи, що раніше він до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у кримінальній міліції у справах дітей та службі у справах дітей не перебував, скоєне ним суспільно небезпечне діяння відноситься до категорії тяжких злочинів, вину в скоєному ОСОБА_3 , визнав, щиро розкаявся, посередньо характеризується за місцем навчання, задовільні умови його проживання та виховання, вважає, що мати неповнолітнього - ОСОБА_6 - здатна забезпечити позитивний виховний вплив на сина та постійний контроль за його поведінкою, а тому, з метою виправлення неповнолітнього, суд вважає за необхідне, на підставі ч.2 ст.97, ч.2 ст.105 КК України, застосувати до ОСОБА_3 примусові заходи виховного характеру у виді передачі під нагляд матері - ОСОБА_6 ..
Керуючись ч.2 ст.97, ч.2 ст.105 КК України, ст.ст.498, 500-501 КПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання прокурора Знам`янської місцевої прокуратури про застосування до неповнолітнього ОСОБА_3 , який не досяг віку кримінальної відповідальності, примусових заходів виховного характеру - задовольнити.
На підставі ч.2 ст.97, ч.2 ст.105 КК України, застосувати до неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Петрове Знам`янського району Кіровоградської області, який вчинив суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, примусові заходи виховного характеру у виді передачі під нагляд матері - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 2 (два) роки.
На ухвалу суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Кіровоградської області через Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом семи днів.
Суддя Знам`янського міськрайонного суду
Кіровоградської області ОСОБА_1 .