Ухвала іменем україни 25 квітня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Галицького районного суду міста Львова від 26 червня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду
Львівської області від 21 січня 2016 року щодо ОСОБА_5 .
Вироком Галицького районного суду міста Львова від 26 червня 2014 року
ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше неодноразово судимого, останній раз: вироком Сихівського районного суду

міста Львова від 12 грудня 2012 року за ч.3 ст.185, ч.1 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік,

визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні та призначено покарання за ч.2 ст.289 КК України у виді позбавлення волі на строк

5 років.

На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Сихівського районного суду міста Львова від 12 грудня 2012 року і остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці.
За цим же вироком ОСОБА_6 визнано невинуватим та виправдано за ч.2 ст.289 КК України, судові рішення щодо якого у касаційному порядку не оспорюються.

Питання про долю речових доказів вирішено у порядку ст.100 КПК України.
Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 21 січня

2016 року, вирок Галицького районного суду міста Львова від 26 червня 2014 року щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залишено без зміни.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_5 зараховано строки його попереднього ув`язнення в період з 02 жовтня 2013 року по 22 грудня 2014 року та в період з 07 липня 2015 року по 21 січня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Судами ухвалено визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України за таких обставин.
Як визнав встановленим суд, 01 жовтня 2013 року о 00 год 00 хв, ОСОБА_5 , за попередньою змовою з невстановленою особою, перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_1 , незаконно заволоділи скутером «Сузукі-Катана», який належить потерпілому ОСОБА_7 , чим завдав останньому матеріальної шкоди на загальну суму 6500 грн.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 не оспорюючи фактичних обставин справи та доведеності винуватості ОСОБА_5 просить судові рішення скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості.
В обґрунтування наведеного вказує, що судами не враховано те, що скутер «Сузукі-Катана» є мопедом, який відповідно до п.1.10 ПДР України не є механічним транспортним засобом, а тому не є предметом злочину передбаченого ст.289 КК України, у зв`язку з чим суди повинні були змінити кваліфікацію дій засудженого з ч.2 ст.289 КК України на

ч.2 ст.185 КК України. Внаслідок неправильної кваліфікації було призначене суворіше покарання, оскільки санкція ч.2 ст.185 КК України передбачає покарання до п`яти років позбавлення волі.
Крім того, захисник ОСОБА_4 зазначає, що поза увагою судів залишився той факт, що в матеріалах кримінального провадження відсутні документи, які б підтвердили право власності ОСОБА_7

на скутер «Сузукі-Катана».
Перевіривши дотримання скаржником порядку, строків касаційного оскарження, відповідність касаційної скарги вимогам закону та долучені до неї копії вироку суду першої інстанції та ухвали суду апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Так, відповідно до вимог п.2 ч.2 ст.428 КПК України, суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень, а також інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Згідно вимог ст.438 КПК України предметом перегляду справи в касаційному порядку можуть бути істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Відповідно до вимог ч.2 ст.433 КПК України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Як убачається з касаційної скарги, захисник не оспорюючи фактичних обставин справи та доведеності винуватості ОСОБА_5 , вказує про неправильну кваліфікацію дій засудженого і зазначає, що скутер це мопед, а мопед не є механічним транспортним засобом, а отже, на його думку, дії засудженого за ст. 289 КК України кваліфіковано неправильно.

Відповідно до примітки ст. 286 КК України під незаконним заволодінням транспортним засобом слід розуміти вчинене умисно

з будь-якою метою протиправне вилучення будь-яким способом транспортного засобу у власника чи користувача всупереч їх волі.
Згідно з п. 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, транспортний засіб це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. Механічний транспортний засіб це транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини й механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.
Отже, мопед це транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна.
До 14 жовтня 2011 року зазначена норма передбачала, що термін «механічний транспортний засіб» поширюється на самохідні машини та механізми (крім транспортних засобів, робочий об`єм двигуна яких не перевищує 50 куб. см), а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.
Однак постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня

2011 року № 1029 «Про внесення змін до Правил дорожнього руху»

з п. 1.10 виключено слова «крім транспортних засобів, робочий об`єм двигуна яких не перевищує 50 куб. см».
Таким чином, висновок суду про те, що мопед об`ємом двигуна

49 куб. см це транспортний засіб у розумінні примітки

до ст. 286 КК України, є обґрунтованим, а кваліфікація дій

ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 289 КК України правильною.
Посилання у касаційній скарзі захисника на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які на його думку допущені судами першої та апеляційної інстанції та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є безпідставними та необґрунтованими.

Доводи захисника про відсутність в матеріалах кримінального провадження документів на підтвердження права власності

ОСОБА_7 на скутер «Сузукі-Катана» не є такими порушеннями, що вплинули на постановлення судом законного і обґрунтованого рішення.
При призначенні засудженому ОСОБА_5 покарання, суд в достатній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу засудженого, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини.
Колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що призначене засудженому ОСОБА_5 покарання відповідає вимогам, передбаченим статтею 65 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Зміст ухвали суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст.419 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального та кримінального процесуального закону, які були би підставами для зміни чи скасування судових рішень, не встановлено.
Підстав для скасування судових рішень з мотивів викладених у касаційній скарзі захисника ОСОБА_4 колегія суддів не вбачає.
Виходячи з наведеного, з урахуванням доводів, викладених у касаційній скарзі і з наданих копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, у зв`язку із чим у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 слід відмовити на підставі п.2 ч.2 ст.428 КПК України.
Керуючись ч.2 ст. 428 КПК України, колегія суддів
ухвалила:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Галицького районного суду міста Львова від 26 червня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 21 січня 2016 року щодо ОСОБА_5 .
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

__________________ ___________________ _________________
ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3