Справа № 203/4172/16-к
У Х В А Л А
іменем України
12 вересня 2016 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 Дніпропетровської області ОСОБА_3 про арешт майна, заявлене в рамках кримінального провадження №0000025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, -
В С Т А Н О В И В:

08 вересня 2016 року прокурор звернувся до суду із клопотанням про арешт майна. В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що СВ Центрального ВП Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000025, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.05.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
07 вересня 2016 року в рамках зазначеного кримінального провадження ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Крім того, в ході проведення досудового розслідування, 07.09.2016 на підставі ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17.08.2016 було проведено обшук за місцем здійснення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено речі та документи, що підтверджується протоколом обшуку від 07.09.2016 (а.с. 113-116).
Прокурор просить накласти арешт на майно, вилучене відповідно до протоколу обшуку від 07.09.2016 за місцем здійснення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено речі та документи.
Судом було встановлено, що за даним фактом відкрито кримінальне провадження за ч. 4 ст. 190 КК України, що підтверджується витягом з ЄРДР №0000025 від 23 травня 2016 року.
Клопотання про фіксування процесуальної дії за допомогою технічного засобу під час розгляду клопотання слідчому судді не надходило і за ініціативою слідчого судді не здійснювалося, що відповідає вимогам ст. 107 КПК України.
Прокурор в судовому засіданні подане клопотання підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на те, що арешт майна є необхідним заходом забезпечення кримінального провадження №0000025, оскільки зазначені документи мають значення для всебічного та повного проведення досудового розслідування.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали поданого клопотання, заслухавши думку сторін кримінального провадження, вважає його таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до п. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває майно, зокрема, є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Крім того, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.
За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів
Нормою ч. 4 ст. 173 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчий суддя виходить з того, що майно, вилучене відповідно до протоколу обшуку від 07.09.2016 не відповідає положенню п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України, крім того, прокурором не доведена мета застосування арешту зазначеного майна відповідно до змісту ст. 170 КПК України, що унеможливлює задоволення поданого клопотання.
Керуючись ст. 110, ст. 132, 167-172, 370-372 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 Дніпропетровської області ОСОБА_3 про арешт майна, заявлене в рамках кримінального провадження №0000025, - залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1