Провадження №1-в/485/227/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2016 року Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засдання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
начальника Снігурівського підрозділу Снігурівського МВ КВІ УДПтСУ в Миколаївській області ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Снігурівка подання начальника Снігурівського підрозділу Снігурівського МВ КВІ УДПтСУ в Миколаївській області ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання у зв"язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку засудженого
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше судимого, без постійного місця проживання,
ВСТАНОВИВ:
25 квітня 2016 року до суду від начальника Снігурівського підрозділу Снігурівського МВ КВІ УДПтСУ в Миколаївській області ОСОБА_4 надійшло вказане подання, у якому він просить звільнити ОСОБА_5 засудженого вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області від 08.11.2001 року за ч.1 ст.187 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі від відбуття покарання по закінченню строків давності виконання вироку суду.
У судовому засіданні представник КВІ подання підтримав.
Прокурор вважає подання обгрунтованим.
Заслухавши думку представника КВІ, прокурора, дослідивши матеріали особової справи засудженого та кримінальної справи 1-214/2001, суд прийшов до наступного.
У відповідності до п.1 ч.1 ст.80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано у строк два роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.
Судом встановлено, що вироком Снігурівського місцевого суду Миколаївської області від 08.11.2001 року ОСОБА_5 було засуджено за ч.1 ст.187 КК України до трьох років шести місців позбавлення волі.
Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 24 січня 2002 року вказаний вирок суду залишений без змін.
Таким чином, вирок про засудження ОСОБА_5 вступив в законну силу 24 січня 2002 року, а до виконання його було звернено 29.01.2002 року Снігурівським районним судом (а.с.101 - кримінальної справи).
Постановою місцевого суду Центрального району м.Миколаєва від 24.04.2003 року засудженому ОСОБА_5 не відбуту частину покарання у виді 1 року 8 місяців 18 днів за вироком місцевого суду Снігурівського району від 08.11.2001 року замінено на виправні роботи із стягненням в дохід держави 15% заробітку.
З матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_5 вбачається, що з 14.05.2003 року останнього було взято на облік Снігурівським КВІ.
12 травня 2003 року ОСОБА_5 уклав контракт з ПП ОСОБА_6 про роботу у м.Миколаїв, де пропрацював до кінця липня 2003 року.
З серпня 2003 року ОСОБА_5 пішов з місця свого проживання у с.Павлівка Снігурівського району й зник у невідомому напрямку.
Першочерговими розшуковими заходами Снігурівського КВІ і розшуковими заходами Снігурівського РВ УМВС місце перебування ОСОБА_5 встановити не вдалося.
Постанова Центрального районного суду м.Миколаєва від 24.04.2003 року не виконується 13 років.
Згідно довідки від 07.04.2016 року ОСОБА_5 на території України нових злочинів вчинено не було.
У своїй Постанові від 24 грудня 2015 року у справі №5-324кс15 Верховний Суд України висловив правову позицію про те, що редакція частини третьої статті 80 КК певним чином свіввідноситься з статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у частині третій статті 80 Загальної частини КК, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні частини третьої статті 80 КК, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить частині першій статті 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.
Враховуючи, що встановлений п.1 ч.1 ст.80 КК України строк давності виконання обвинувального вироку у відношенні ОСОБА_5 сплив, перебіг давності не зупинявся та не переривався, застосування вказаного строку є безумовним, подання Снігурівського КВІ щодо звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання по закіненню строку давності виконання обвинувального вироку є обгрунтованим та підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Подання начальника Снігурівського підрозділу Снігурівського МВ КВІ УДПтСУ в Миколаївській області ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання у зв"язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку засудженого ОСОБА_5 - задовільнити.
Звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання за вироком Снігурівського місцевого суду Миколаївської області від 08.11.2001 року у зв"язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.
Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Снігурівський районний суд Миколаївської області протягом семи днів з дня її оголошення.
СУДДЯ