ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 жовтня 2016 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ;

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в Дніпропетровській обл., українця, гр-на України, з середньою освітою, не працює, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 , судимий: 24 жовтня 1990 року Павлоградським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 81, ч. 3 ст. 85, ч. 3 ст. 89, ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 193 та ч. 2 ст. 215-3 КК України (1960 року) на сім років позбавлення волі; 05 листопада 1996 року Павлоградським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 140 КК України (1960 року) на десять років позбавлення волі; 30 січня 2008 року Павлоградським районним судом Дніпропетровської області за ст. 124 КК України на два роки позбавлення волі; 23 січня 2014 року Павлоградським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу в розмірі 850 грн, -

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

сторони провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_5 , його захисник ОСОБА_6 , інші учасники потерпіла ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:
06 серпня 2016 року приблизно о 10 год ОСОБА_5 , перебуваючи близько будинку АДРЕСА_2 разом з іншою невстановленою особою, побачивши раніше незнайому громадянку ОСОБА_8 , на плечі якої висіла жіноча сумочка, вирішили разом з метою власного збагачення, розподіливши між собою ролі, здійснити відкрите викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_8 , вступивши у такій спосіб у попередню змову на вчинення грабежу.

Реалізуючи відразу свій спільний злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, інша невстановлена особа підійшла до ОСОБА_8 ззаду і почала утримувати потерпілу з метою подолання ймовірного опору з її боку, а ОСОБА_5 вихопив жіночу сумку, в якій знаходилися кошти в сумі 15 000 грн, у такій спосіб відкрито та протиправно заволодівши спільними діями майном потерпілої ОСОБА_8 на вказану суму, після чого зникли з місця вчинення злочину.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчинені злочину за наведених вище обставин визнав у повному обсязі, щиро покаявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочину, пояснивши, що дійсно 06 серпня 2016 року приблизно о 10 год, перебуваючи близько будинку АДРЕСА_2 разом з іншою випадково знайомою особою, побачивши раніше незнайому громадянку ОСОБА_8 , на плечі якої висіла жіноча сумочка, вирішили разом з метою власного збагачення, розподіливши між собою ролі, здійснити відкрите викрадення чужого майна, яке її належить, вступивши у такій спосіб у попередній зговір на вчинення грабежу. З цією метою, діючи з корисливих мотивів, інша особа підійшла до ОСОБА_8 і утримувала її ззаду, а він, ОСОБА_5 , вихопив жіночу сумку, в якій знаходилися кошти в сумі 15 000 грн, у такій спосіб відкрито та протиправно заволодівши спільними діями майном вказаної потерпілої, після чого втекли з місця вчинення злочину, але з часом він був затриманий з викраденим майном.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному провадженні і викладені в обвинувальному акті, а також підстави та розмір цивільного позову потерпілої ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином на суму 15 000 грн, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, підстави та розмір вказаного, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин, а також щодо підстав та розміру вказаного цивільного позову потерпілої про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Отже, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_5 06 серпня 2016 року приблизно о 10 год умисно за попередньою змовою групою осіб відкрито викрав належне потерпілій ОСОБА_8 майно на загальну суму 15 000 грн, а тому ці його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України.

Заявлений потерпілою цивільний позов з цих підстав підлягає задоволенню в повному обсязі.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_9 покарання суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст. 12 КК України є тяжким, дані про особу винного, який вчинив злочин, будучи судимим, натомість, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей. Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 , суд визнає щире каяття та активне сприяння слідству. Обставин, що обтяжують його покарання, судом не встановлено.

Беручи до уваги тяжкість вчиненого ОСОБА_10 злочину та перелічені дані про його особу, суд вважає за неможливе його виправлення в умовах без ізоляції від суспільства, а відтак, вважає за необхідне призначити йому мінімальне покарання в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки саме таке гуманне рішення, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і в даному конкретному випадку як виняток достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

Враховуючи обґрунтованість висунутого обвинувачення, обраний судом вид покарання, наявність підстав вважати, що ОСОБА_5 , з огляду на дані про його особу (судимість), зможе ухилитися від виконання процесуальних рішень суду, суд, приймаючи до уваги стан здоров`я обвинуваченого, вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора і в порядку ст. 377 КПК України продовжити обраний щодо обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5 та 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод, ч. 3 ст. 349, ст. ст. 177179, 194, 366, 368, 371, 373-377 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за якою призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 ТРИМАННЯ ПІД ВАРТОЮ - залишити без зміни до набрання вироком законної сили і утримувати його у Київському слідчому ізоляторі № 13 Управління державної пенітенціарної служби України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області.
Строк попереднього ув`язнення ОСОБА_11 у даному провадженні, який рахувати з дня його затримання, тобто з 06 серпня 2016 року, зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_9 із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі.

Речові докази особисті речі потерпілої після набрання вироком законної сили використовувати за належністю.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, в розмірі 15 000 грн задовольнити у повному обсязі, стягнувши 15 000 грн з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_12 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою протягом цього ж строку з дня отримання вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СУДДЯ ОСОБА_13