Справа № 738/1586/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/332/2016
Категорія - ст.190ч.2КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 07 вересня 2015 року за № 0000334 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 , прокурора Менської місцевої прокуратури на вирок Корюківського районного суду Чернігівської області від 19 січня 2016 року, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тупичів, Городнянського району, Чернігівської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , громадянина України, не працюючого, раніше судимого: 1) вироком Чернігівського районного суду від 03 квітня 2014 року за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки; 2) вироком Менського районного суду від 11 вересня 2015 року за ч.2 ст.185 КК України з застосуванням ст.71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі; судимість не погашена,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України,

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника-адвоката ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Корюківського районного суду Чернігівської області від 19 січня 2016 року ОСОБА_6 визнано винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України та призначено йому покаранням у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднано невідбуте покарання за вироком Менського районного суду від 11.09.2015 року і остаточно до відбування ОСОБА_6 призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 5 (п`ять) місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислюється з часу його затримання та подальшого перебування під вартою, тобто з 23 грудня 2015року .

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_6 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з моменту його затримання з 23 грудня 2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, 04 липня 2015 року, близько 07-ї год. 10 хв. гр. ОСОБА_6 , знаходячись в будинку по АДРЕСА_3 , зловживаючи довірою ОСОБА_9 , взяв його банківську картку «Приват Банк» № НОМЕР_1 та прибув до банкомату по вул. Радянська, 8, смт. Березна, де близько 07-ї год. 30 хв., знаючи пін код, умисно, повторно заволодів грошовими коштами на суму 5 000, 00 (п`ять тисяч) гривень.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок Корюківського районного суду Чернігівської області від 19 січня 2016 року відносно нього змінити в частині призначеного покарання, зменшивши термін покарання. Обгрунтовує свої доводи тим, що гроші у потерпілого взяв в борг, але потерпілий цього не пам`ятає, оскільки перебував в стані алкогольного сп`яніння. Гроші, які вважає боргом, зобов`язується повернути. Вважає, що неправомірно застосовано частину другу, так як за статтею 190 КК України був засуджений давно і судимість по ній погашена.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду 1 інстанції відносно ОСОБА_6 змінити в частині призначеного покарання у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.190 КК України у виді 1 року позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, приєднати невідбуте покарання за вироком Менського районного суду Чернігівської області від 11 вересня 2015 року і призначити остаточне покарання у виді 3 років 5 місяців позбавлення волі. Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_6 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з моменту його затримання 23 грудня 2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Посилається на те, що під час судового розгляду було встановлено, що кримінальне правопорушення ОСОБА_6 вчинив до ухвалення вироку Менським районним судом Чернігівської області від 11 вересня 2015 року, а тому остаточне покарання необхідно призначати за правилами ч.4 ст. 70 КК України. Суд першої інстанції застосував правила ч.1 ст. 71 КК України, що свідчить про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який просив апеляційну скаргу прокурора задовольнити, а апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, думку обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу обвинуваченого та захисник просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, а апеляційна скарга обвинуваченого до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Так, відповідно до вимог ст.404 КПК України,суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги обвинуваченого в частині неправильності кваліфікації його дій за частиною 2 ст. 190 КК України як повторність. Доводи апелянта в цій частині не відповідають вимогам закону, оскільки обвинувачений за попередніми вироками від 03 квітня 2014 року та 11 вересня 2015 року був засуджений за скоєння кримінальних правопорушень передбачених ст. 185 ч. 2 КК України, що утворює ознаку повторності при скоєні кримінального правопорушення передбаченого ст. 190 КК України.

Не може колегія суддів погодитись з доводами апеляційної скарги обвинуваченого і в тій частині, що стосується незаконного заволодіння грошима потерпілого. Так, допитаний в судовому засідання потерпілий підтвердив, що він не давав дозволу обвинуваченому знімати з його карткового рахунку гроші в сумі 5000 гр. Він також пояснив про те що зразу ж як йому стало відомо про незаконне зняття коштів він заблокував свій рахунок.

Враховуючи всі ці докази колегія суддів вважає, що місцевий суд ретельно перевірив всі обставини справи і дав правильну юридичну оцінку діям обвинуваченого ОСОБА_6 , кваліфікувавши його дії за ч.2 ст. 190 КК України.

Згідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання в межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Дані вимоги судом враховано, так, призначаючи ОСОБА_6 покарання суд, відповідно до вимог ст.65 КК України з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше судимий, працездатний, але ніде не працює, задовільно характеризується за місцем проживання, пом`якшуючу обставину - щире каяття, обтяжуючих обставин не встановлено. Тому покарання у виді позбавлення волі, призначене йому судом першої інстанції за ч.2 ст.190 КК України відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину, особі винного та враховує встановлені судом обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд першої інстанції обґрунтовано призначив ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 190 КК України і таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів. Виходячи із цього, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Разом із тим судом першої інстанції не було враховано, що кримінальне правопорушення ОСОБА_6 вчинив до ухвалення вироку Менським районним судом Чернігівської області від 11 вересня 2015 року, а тому остаточне покарання йому необхідно призначати не за правилами ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків , а за сукупністю злочинів відповідно до положень ч.4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Таким чином, доводи прокурора про неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність відповідно до ст. 413 КПК України, на думку колегії суддів, є обґрунтованими.

З урахуванням наведеного, вирок суду першої інстанції, відповідно до положень ч.1 ст. 408 КПК України, підлягає зміні.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407,408, 413, 418 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора Менської місцевої прокуратури задовольнити.

Вирок Корюківського районного суду Чернігівської області від 19 січня 2016 року відносно ОСОБА_6 в частині призначення покарання змінити.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.2 ст. 190 КК України до 1 (одного) року позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарання невідбутого за вироком Менського районного суду Чернігівської області від 11 вересня 2015 року остаточно призначити ОСОБА_10 покарання у виді 3 років 5 місяців позбавлення волі.

Згідно з ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_6 із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з моменту його затримання 23 грудня 2015 року по 12 квітня 2016 року.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4