Справа № 592/5101/16-к
Провадження № 1-в/592/824/16

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 червня 2016 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми заяву засудженого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області за ст. 115 ч. 1 КК України до дев`яти років позбавлення волі

про умовно-дострокове звільнення,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

представника Сумської виправної колонії 116 ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_3 ,-
В С Т А Н О В И В:
27.05.2016 року засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове його звільнення від подальшого відбування покарання.
Засуджений ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав у повному обсязі, просив задовольнити та пояснив, що за час відбуття покарання працював у відділенні, займався ремонтом кімнат, ремонтував стіни, працював по 7-9 годин, а у вільний час розбирав та фарбував вікна.
Захисник ОСОБА_6 підтримала клопотання засудженого та просила задовольнити, в зв`язку з тим, що останній довів своє виправлення.
Прокурор заперечує щодо задоволення клопотання засудженого про його умовно-дострокове звільнення. Вважає, що засуджений ОСОБА_3 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення, поведінка засудженого не була послідовна та позитивна протягом тривалого часу, тому вважає , що засуджений тільки стає на шлях виправлення та не довів своє виправлення.
У судовому засіданні представник Сумської виправної колонії УДПтСУ в Сумській област (надалі-СВК) ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечував, підтримав думку прокурора.
Заслухавши пояснення засудженого, захисника, представника СВК та прокурора, дослідивши надані матеріали особової справи та надані до суду докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 засуджений вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області за ст. 115 ч. 1 КК України до дев`яти років позбавлення волі

Згідно ст. 12 КК України злочини, передбачений ч. 1 ст. 115КК України, за вчинення якого був засуджений ОСОБА_3 є умисним особливо тяжким.
Умовно-дострокове звільнення може бути застосовано до осіб, засуджених за вчинення умисного особливо тяжкого злочину, якщо вони відбули не менше трьох чвертей строку покарання, та сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення (ч. 2, п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України).
Відповідно до наданої СВК інформації початок строку відбування покарання - 17.06.2008 р., кінець строку відбування покарання -17.06.2017 року. Станом на 13.06.2016 р. засуджений ОСОБА_3 відбув більш ніж 3/4 частини призначеного строку покарання.
Надаючи оцінку вимогам клопотання в частині доведення засудженим свого виправлення суд входить з наступного.
Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.02.2002 р. № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш мяким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: а) при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення .
Вимогами п.17 вказаної постанови Пленуму ВСУ № 2 від 26.04.2002 р. встановлено, що судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Відповідно до ч. 7 ст. 154 КВК України у разі відмови суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким повторне подання в цьому питанні щодо осіб, засуджених за тяжкі і особливо тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не менше п`яти років, може бути внесено не раніше як через один рік з дня винесення постанови про відмову, а щодо засуджених за інші злочини та неповнолітніх засуджених - не раніше як через шість місяців.
З характеристик, які знаходяться в матеріалах особової справи засудженого ОСОБА_3 вбачається, що за період з 2008 року по 2011 рік, засуджений характеризувався, як особа, яка не стає на шлях виправлення, на виробництві установи не був працевлаштований. Згідно даним характеристик від 24.04.2012 року засуджений ОСОБА_3 не працевлаштований, вимоги режиму покарання та розклад денного режиму відбування покарання порушував, за що має сім стягнень, які погашені, характеризується як особа, яка стає на шлях виправлення, однак згідно даним характеристики від 25.12.2012 року ОСОБА_3 характеризується знову як особа, яка не довела, що стає на шлях виправлення. Відповідно до характеристики від 24.04.2015 року ОСОБА_3 стає на шлях виправлення, приймає участь у програмах диференційованого-виховного впливу на засуджених, однак на виробництві не працевлаштований. За висновком характеристики від 24.04.2016 рокуОСОБА_3 став на шлях виправлення, не працевлаштований, характеризується посередньо, спокійний, врівноважений, тактовнийприймає участь у програмах диференційованого-виховного впливу на засуджених. За висновком характеристики від 18.06.2016 року засуджений ОСОБА_3 знову не довів своєю поведінкою, стає на шлях виправлення, не працевлаштований, характеризується посередньо, спокійний, врівноважений, тактовний, приймає участь у програмах диференційованого-виховного впливу на засуджених.
Після повного та всебічного вивчення даних про засудженого ОСОБА_3 , які містяться в матеріалах особової справи засудженого, характеристиках за весь час відбування покарання, суд приходить до переконання, що незважаючи на фактичне відбуття засудженим трьох чвертей призначеного покарання у виді позбавлення волі за умисний тяжкий злочини, у поведінці та ставленні до праці засудженого з"явилися позитивні зрушення, які свідчать про його наміри стати на шлях виправлення. Однак, позитивні зрушення настали після фактичного відбуття засудженим трьох четвертей позбавлення волі, тобто тривають досить незначний час в порівнянні з призначеним за вироком суду строком покарання та фактично відбутою частиною покарання. Зазначені в характеристиках дані про характер та поведінку засудженого, зокрема про можливість свідомого дотримання ним загальних норм поведінки, свідчать про те, що цілі покарання в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком суду, не досягнуті, а засуджений своєю поведінкою і ставленням до праці не довів свого виправлення.
Також судом встановлено, що засуджений ОСОБА_3 вже звертався до Ковпаківського районного суду м. Суми з аналогічним клопотання у задоволенні якого 24 листопада 2016 року йому було відмовлено. Ухвала набрала законної сили 09.12.2015 року

Встановлені судом факти позбавляють суд можливості дійти безумовного висновку, як передбачено ст. 81 Кримінального кодексу України, що засуджений ОСОБА_3 своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, зокрема що цілі покарання були досягнуті та виправлення засудженого настало раніше строку, визначеного вироком суду, а також на виконання ст.. 154 КВК України не пройшов строк для можливості повторного звернення ОСОБА_3 з клопотанням про умовно-дострокове звільнення.
З огляду на викладене, суд вважає, що клопотання про умовно-дострокове звільнення від покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_3 не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 81 Кримінального кодексу України, п. 2 ч.1 ст. 537, ст. 539 Кримінального процесуального кодексу України,
У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про умовно-достроково звільнення від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області за ст. 115 ч. 1 КК України до дев`яти років позбавлення волі - відмовити.
На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення може бути подана апеляція до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми.
Повний текст ухвали складений 14 червня 2016 року .

Суддя ОСОБА_1