Справа № 344/8499/16-к
Провадження № 1-кс/344/2932/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2016 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 та її захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0004305, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджене з прокурором, в обґрунтування якого посилався на те, що 23.10.2015 р., близько 18 год. 00 хв., ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спільно із невстановленою слідством особою, перебуваючи по АДРЕСА_1 , шляхом обману заволоділи грошовими коштами та золотими прикрасами неповнолітньої ОСОБА_7 , чим спричинили ОСОБА_7 та ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 493 365, 72 грн.

05.07.2016 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, обґрунтована підозра у вчиненні якого на думку слідчого повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами.

Матеріалами клопотання зазначено, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваної: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких та за яке передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на термін дванадцять років та вона усвідомлює неминучість призначення їй покарання за вчинення даного кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_9 , оскільки знає їх місце перебування; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні злочину, вчиненому за попередньою змовою групою осіб. Інша особа на даний час не встановлена та переховується від правоохоронних органів. В свою чергу, ОСОБА_5 знаючи співучасника, перебуваючи на волі може розголошувати останньому інформацію про хід досудового розслідування, з метою перешкоджання встановленню істини у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_5 офіційно ніде не працює, міцних соціальних зв`язків та постійного джерела доходу немає, схильна до систематичного вчинення злочинів проти власності та з метою отримання коштів може знову їх вчинити, тому, з метою запобігання вказаним ризикам, на думку слідчого є необхідність в застосуванні щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування до останнього більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти таким.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини, просив клопотання задовольнити.

В судовому засіданні захисник підозрюваної клопотання заперечив, оскільки вважає наведені прокурором ризики недоведеними, не заперечивши при цьому обґрунтованості підозри. Просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрювана в судовому засіданні підтримала думку захисника.

Заслухавши прокурора, підозрювану та її захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Так, відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

Відповідно до вимог п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

З матеріалів клопотання вбачається, що 05.07.2016р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину, відповідальність за який передбачено ч. 4 ст. 190 КК України, зокрема покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років.

В той же час наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні зазначеного злочину підтверджується: протоколами допиту потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , протоколами пред"явлення особи для впізнання, протоколами допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

При цьому доводи захисника підозрюваного фактично зводяться до оцінки зібраних органом досудового розслідування доказів на предмет доведеності його вини, що не стосується питань даного судового розгляду.

Прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи дане клопотання враховую також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 особливо тяжкого злочину, характеризуючі особу підозрюваної дані, її вік, стан здоров`я та майновий стан, наявність постійного місця проживання, офіційно не працює, одружена, має на утриманні неповнолітню дитину, яка потребує постійного догляду у зв"язку з хворобою.

В той же час прокурором в судовому засіданні не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленим ризикам.

Так, згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.п. 1 та 2 ч. 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 176 КПК України більш м`яким запобіжним заходом є домашній арешт, який згідно з ч. 1 ст. 181 КПК України полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Крім цього, ч. 5 ст. 194 КПК України передбачено обов`язки, які слідчим суддею можуть бути покладені на підозрюваного.

Відтак, з метою забезпечення виконання ОСОБА_5 покладених на неї процесуальних обов`язків та запобігання згаданим ризикам, вважаю щодо останньої достатньо застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши їй цілодобово залишати житло, з покладенням на неї додаткових обов`язків, і саме такий запобіжний захід може гарантувати виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків та буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Ч. 6 ст. 181 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити частково.

Застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та заборонити їй цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 .

Покласти на ОСОБА_5 обов`язки:

прибувати до визначеної службової особи слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою;

утримуватись від спілкування з потерпілою та усіма свідками в даному кримінальному провадженні;

здати до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

носити електронний засіб контролю.

В решті вимог клопотання відмовити.

Ухвала слідчого судді діє до 04 вересня 2016 року включно.

Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Виконання ухвали доручити Ківерцівському ВП ГУ НП України у Волинській області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Івано-Франківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 06 липня 2016 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1