Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

В судовому засіданні представник заявника ТОВ «Стессо» ОСОБА_6 клопотання підтримав в повному обсязі, з підстав викладеному в самому клопотанні.
Слідчий Дніпровського УП ГУ НП в місті Києві ОСОБА_3 проти задоволення клопотання заявника категорично заперечував.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Зі змісту ухвали вбачається, що завданням накладеного арешту є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження та він накладений з метою забезпечення збереження речових доказів ( п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України)
Відповідно до ч. 3 ст.170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно будь - якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього кодексу, тобто якщо воно зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та є предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Отже, такий арешт по суті являє форму забезпечення доказів у кримінальному провадженні та не вимагає обов`язкового повідомлення підозри у кримінальному провадженні, не пов`язується з особою, підозрюваною у вчиненні кримінального провадження.
Речовими доказами відповідно до ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
При винесенні ухвали слідчим суддею у відповідності до вимог ст. 173 КПК України були враховані наведені в клопотанні слідчого правові підстави для арешту майна, як на предмет та доказ злочину з метою запобіганням їх відчуження, зникнення або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.
Тому, слідчий суддя дійшов висновку, що арешт на майно слідчим суддею на цій стадії досудового розслідування накладено обґрунтовано.
Також ухвалою слідчого судді при вирішенні питання про накладення арешту взято до уваги отримані під час досудового розслідування достатні дані, які дають підстави вважати, що використання у господарській діяльності спірного нерухомого майна дозволяє особам, які користуються спеціалізованим обладнанням розпоряджатись предметом злочину, а також інші заходи забезпечення кримінального провадження окрім арешту майна можуть призвести до пошкодження, псування, відчуження майна, що негативно вплине на досягнення дієвості даного провадження.
Слідчим при зверненні до слідчого судді з зазначеним клопотанням про арешт майна було надано достатньо доказів, які в своїй сукупності свідчать про наявність підстав для продовження такої процесуальної дії як арешт майна, оскільки досудове розслідування в кримінальному провадженні наразі триває.
Даних, які б свідчили про те, що в застосуванні такого заходу як арешт майна відпала потреба, заявником не надано, а відтак клопотання слідчий суддя вважає необґрунтованим, та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до втрати майна, настання наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.
На підставі викладеного, керуючись ст. 174, 309 КПК України,
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1