Справа № 487/705/16-к
Провадження № 1-кп/487/191/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2016 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальне провадження №0000377 від 23.01.2016 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Миколаєва, громадянин України, освіта середня, не працюючий, не одружений, раніше судимий: 17.10.2012 року Центральним районним судом м. Миколаєва за ч.1 ст. 186 КК України штраф 850 гривень, 13.11.2015 року Центральним районним судом м. Миколаєва за ч. 3 ст. 185 КК України кримінальне провадження закрито у зв`язку з відказом від обвинувачення, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1

в скоєні злочину передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи раніше судимим: 17.10.2012 року Центральним районним судом м. Миколаєва за ч.1 ст. 186 КК України штраф 850 гривень, 13.11.2015 року Центральним районним судом м. Миколаєва за ч. 3 ст. 185 КК України кримінальне провадження закрито у зв`язку з відказом від обвинувачення, на шлях виправлення не став та вчинив корисливий злочин при наступних обставинах.
Так, 23.01.2016 року в період часу з 07:00 годин по 07:20 годин, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, знаходячись біля фітнес клубу "Леді фітнес" за адресою: м. Миколаїв, вул. Фрунзе 13/1, в ОСОБА_5 виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням.
Знаходячись у вищезазначений час, в указаному місці ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел на заволодіння чужим майном, шляхом підбору ключа, проник до фітнес клубу " ІНФОРМАЦІЯ_2 " за адресою: АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав грошові кошти в сумі 540 гривень, які належать ОСОБА_6 .
В подальшому, ОСОБА_5 , утримуючи викрадені грошові кошти при собі, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденими коштами на власний розсуд.
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 , спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 540 гривень.
Таким чином, суд визнає ОСОБА_5 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у інше володіння особи.

На підставі ч.1 ст. 474 КПК України до суду разом із обвинувальним актом надійшла угода про примирення від між потерпілою ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 471 КПК України.

Відповідно до даної угоди потерпіла ОСОБА_6 та підозрюваний ОСОБА_5 дійшли згоди, щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_5 .

Також, сторонами угоди визначене узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинен понести за вчинення кримінального злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання відповідно до ст. 75 КК України з іспитовим строком на три роки, з покладенням обов`язків відповідно до п.п. 2,3,4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Угода містить посилання сторін на усвідомлення ними наслідків укладення і затвердження угоди, передбачених ст. 473 КПК України, а також наслідків невиконання угоди про примирення, що передбачені ст. 476 КПК України.

Сторони кримінального провадження просять затвердити вказану угоду.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурор;, для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
У підготовчому судовому засіданні ОСОБА_5 просить затвердити угоду, в якій він беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, повідомив про добровільність своєї позиції при укладенні угоди про примирення, розуміння характеру обвинувачення, наслідків укладення та затвердження угоди про примирення, просив вказану угоду з потерпілою затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання.
Потерпіла ОСОБА_6 також просить затвердити угоду про примирення з підозрюваним ОСОБА_5 і розуміє наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, підтвердила суду, що не має до підозрюваного матеріальних претензій. Матеріальну шкоду їй відшкодовано в повному обсязі.
Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Злочин, в скоєнні якого ОСОБА_5 беззаперечно визнав себе винним, згідно з вимогами ст. 12 КК України є тяжким злочином.
Але відповідно до Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справи від 11.12.2015 №13 "Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод" у кримінальному провадженні щодо тяжких та особливо тяжких злочинів угода про примирення не укладається, за винятком кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, яке здійснюється щодо кримінальних правопорушень, визначених ст. 477 КПК.
Згідно зі ст. 477 КПК України кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочати на підставі заяви потерпілого, щодо кримінальних правопорушень вчинених чоловіком (дружиною) потерпілого, іншим близьким родичем чи членом сім`ї потерпілого, або якщо вони вчинені особою, яка щодо потерпілого була найманим працівником і завдала шкоду виключно власності потерпілого.
Відповідно до копії свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 28.01.1992 року, яка була приєднана до матеріалів справи в ході судового процесу, ОСОБА_6 є матір`ю ОСОБА_5 .
Щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування шкоди згідно зі ст. 66 КК України судом визнається як обставина, яка пом`якшує покарання.
Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до вимог ст. 67 КК України судом не встановлено.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Ознайомившись зі змістом угоди, перевіривши виконання вимог ст. 471 КПК України, вислухавши думку учасників кримінального провадження, переконавшись у добровільності волевиявлення сторін на укладення угоди, суд вбачає всі підстави для затвердження угоди та не вбачає процесуальних перешкод для її затвердження, оскільки її умови не суперечать вимогам кримінального та кримінального процесуального закону, не посягають на інтереси суспільства, не порушують нічиїх прав, свобод та інтересів, у суду немає підстав припускати неможливість її виконання обвинуваченим, наявні фактичні підстави для примирення, узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим кримінальним законом.
Перед затвердженням угоди про примирення суд переконався в тому, що обвинувачений розуміє положення ч. 5 ст. 474 КПК України та укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Керуючись Постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №13 від 11.12.2015 року "Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угоди", статтями 314, 373, 374, 468, 469, 471, 474, 475 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення від 10.02.2016 р., укладену між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України.
Призначити ОСОБА_5 узгоджене сторонами угоди про примирення від 10.02.2016 року покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 від відбуття покарання звільнити з випробовувальним терміном строком на 3 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 в період іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи та навчання, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально - виконавчої інспекції.

Речові докази, а саме звязку ключів - залишити потерпілій ОСОБА_6 .

Речові докази, а саме шапку, рукавички, зимову куртку марки "Пума", штани чорного кольору марки "Пума"- залишити обвинуваченому ОСОБА_5 .

Речовий доказ цифровий DVD+R диск - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження вироку визначені ч.1 ст. 473 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1