Апеляційний суд Рівненської області
___________________________________________________________
В И Р О К
Іменем України
05 квітня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:
головуючого судді : ОСОБА_1 , суддів : ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря : ОСОБА_4 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у судовому розгляді в суді першої інстанції ОСОБА_5 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 26 листопада 2015 року у кримінальному провадженні №0004988 по обвинуваченню
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Здовбиця Здолбунівського району Рівненської області,жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, підприємця, розлученого, раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.358 КК України,
з участю прокурора : ОСОБА_7 , обвинуваченого : ОСОБА_6 , захисника : ОСОБА_8 ,
В С Т А Н О В И Л А :
30 липня 2007 року у невстановлений органом досудового розслідування час, ОСОБА_6 , перебуваючи в Рівненській філії акціонерного комерційного банку «ТАС Комерцбанк», що по вул.16 Липня, буд.6а в м.Рівне, діючи умисно, з метою укладення кредитного договору та отримання грошових коштів, використав, подавши в даний банк довідку про доходи №1-____________________________________________________________________Крим. пров. № 11кп/787/71/2016 Головуючий у І-й інстанції: ОСОБА_9 Категорія - ч.4 ст.358 КК України Доповідач : ОСОБА_1 24/07 від 24.07.2007 року із завідомо неправдивими відомостями про те, що він, перебуваючи на посаді майстра по обробці деревини, в період з січня по липень 2007 року отримував дохід в сумі 22 000 гривень. На підставі даної довідки про доходи ОСОБА_6 уклав з АКБ «ТАС-Комерцбанк» кредитний договір №1701/0707/71-014 від 30.07.2007 року та отримав грошові кошти в розмірі 41600 доларів США.
Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 26 листопада 2015 року ОСОБА_6 визнаний невинуватим та виправданий у пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст.358 КК України за недоведеністю вчинення злочину.
Вирішено питання щодо процесуальних витрат.
Виправдовуючи ОСОБА_6 в межах пред`явленого обвинувачення, суд зазначив про те, що прокурором не доведено, що кримінальне правопорушення у вигляді використання завідомо підробленого документа вчинене обвинуваченим.
Дії ОСОБА_6 органами досудового слідства кваліфіковано за ч. 4 ст.358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.
В поданій на вирок суду апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції зазначає, що вирок суду є незаконним та підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, неповнотою судового розгляду та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Вказує, що судом невірно дано оцінку наданим стороною обвинувачення доказам. Суд у вироку підтвердив факт подачі ОСОБА_6 довідки про доходи до фінансової установи при оформленні кредитного договору, однак йому не було відомо, що вказана довідка може бути кимось підроблена. Згідно досліджених доказів ОСОБА_6 в період оформлення кредитного договору у 2007 році у трудових відносинах з будь-яким підприємством, установою, організацією не перебував, а тому не міг отримувати жодних доходів, у тому числі у сумах, зазначених у довідці про доходи та заяві-анкеті про видачу кредиту. Крім того у заяві-анкеті на отримання кредиту у графі «Зарплата (сума)» зазначено «3700», « стаж роботи на підприємстві -9 місяців»,» назва підприємства « квітень 777», «посада майстер по обробці деревини». Ідентичні вишевказаним даним зазначені дані у довідці про доходи, виданій 24.07.2007 року ОСОБА_6 .. На думку прокурора , це свідчить про те, що ОСОБА_6 свідомо зазначав у заяві-анкеті недостовірні дані про доходи та працевлаштування з метою отримання кредиту, оскільки не міг не знати, що офіційно не працевлаштований на підприємстві « Квітень 777» та не має стажу роботи тривалістю 9 місяців. Також, прокурор доводить, що ОСОБА_6 зобов`язаний був подати в банк довідку про доходи, оскільки він ніяк не міг отримати кредит в розмірі 41600 доларів США без відповідних гарантій та платоспроможності при здійсненні банком оцінки фінансового стану позичальника. Крім цього, застосування стороною обвинувачення ч.4 ст.358 КК України (зі змінами на підставі Закону №2808-VI від 21.12.2010 року) ніяким чином не погіршує становище обвинуваченого в порівнянні з санкцією ч.3 ст.358 КК України, яка діяла на момент вчинення ОСОБА_6 злочину та не встановлює злочинність діяння за вказаний злочин, а є нормою закону України про кримінальну відповідальсніть з ідентичною структурою. Просить вирок суду першої інстанції скасувати, постановити новий вирок, яким визнати винуватим ОСОБА_6 за ч.4 ст.358 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. На підставі ст.49 КК України звільнити ОСОБА_6 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Від інших учасників судового провадження апеляційні скарги не надходили.
Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції не виконав вимоги закону.

Об`єктивна сторона використання завідомо підробленого документу ( ч.4 ст.358 КК України за обвинувальним актом; ч.3 ст.358 КК України станом на 30 липня 2007 року) полягає у наданні підробленого документа підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності або пред`явленні його.
Для наявності складу злочину використання завідомо підробленого документа є обов`язковим доведення прямого умислу на вчинення цього діяння, який передбачає усвідомлення особою того , що вона використовує підроблений документ, що надає їй які-небудь права або звільняє від обов`язків, і бажає цього. Мета використання завідомо підробленого документа полягає в отриманні будь-яких прав або звільнення від обов`язків.
З безпосередньо досліджених судом першої інстанції та при апеляційному розгляді показань обвинуваченого ОСОБА_6 та інших доказів вбачається, що дійсно ним було подано довідку про доходи в АКБ «ТАС-Комерцбанк» для укладення кредитного договору, однак на час укладення договору та подачі до банку довідки про доходи, не знав, що виданий працедавцем документ може бути кимось підроблений чи в нього можуть бути внесені завідомо неправдиві відомості, оскільки дійсно працював на ПП « Квітень 777».
Вказані твердження обвинуваченого ОСОБА_6 спростовуються показаннями ОСОБА_10 , який в суді апеляційної інстанції підтвердив, що у липні 2007 року він працював директором ПП «Квітень 777», яке займалось обробкою деревини. В той час на підприємстві працював близько двох тижнів без укладення трудового договору та оформлення трудових відносин ОСОБА_6 .
Однак довідка №1-24/07 від 24.07.2007 року, яка видана ПП « Квітень 777» (а.с. 35 Т.1) містить дані про те, що ОСОБА_6 працював майстром по обробці деревини та отримав з 1 січня 2007 року до 1 липня 2007 року загальну суму доходу 22200 гривень, який щомісячно становив 3700 гривень.
Показання обвинуваченого ОСОБА_6 щодо не знання ним про підробку довідки про доходи №1-24/07 від 24.07.2007 року спростовуються заявою анкетою на отримання кредиту (а.с. 44 Т.1) , згідно якої ОСОБА_6 вказав про те, що він працює на підприємстві « Квітень 777» на посаді майстра по обробці деревини зі стажем роботи 9 місяців та заробітною платою 3700 гривень. Вказана заява підписана ОСОБА_6 , що стверджується висновком експерта №1-168 від 27 жовтня 2014 року (а.с.75-78 Т.1).
Факт заповнення зазначеної заяви-анкети та її підписання ОСОБА_6 підтверджено при апеляційному розгляді показаннями обвинуваченого.
Крім того, ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 02 грудня 2014 року, в яку внесено виправлення ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 01 лютого 2016 року, ОСОБА_10 , директора ПП « Квітень 777» звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.366 КК України за фактом складання та видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів у зв`язку із закінченням строків давності, а саме підроблення довідки про доходи №1-24/07 від 24.07.2007 року шляхом внесення неправдивих відомостей про перебування ОСОБА_6 на посаді майстра по обробці деревини ПП «Квітень 777» та отримання доходу в сумі 22 000 гривень.
Факт відсутності перебування ОСОБА_6 в офіційних трудових відносинах з ПП « Квітень 777» за період з 01.01.2000 року по 31.07.2014 року стверджується відповіддю № 2538/02 від 11.09.2014 року УПФ України в Здолбунівському районі Рівненської області.
За таких обставин, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи прокурора про те, що ОСОБА_6 свідомо зазначав у заяві-анкеті недостовірні дані про доходи та працевлаштування з метою отримання кредиту, оскільки знав, що офіційно не працевлаштований на підприємстві « Квітень 777» , не має стажу роботи тривалістю 9 місяців та зазначеного доходу.
Викладене свідчить , що ОСОБА_6 надаючи акціонерному комерційному банку « ТАС Комерцбанк» довідку про доходи №1-24/07 від 24.07.2007 року для укладення кредитного договору усвідомлював, що використовує підроблений документ, який надасть йому право на отримання кредиту.
В обвинувальному акті зазначено про подання ОСОБА_6 довідки про доходи №1-24/07 від 24.07.2007 року у ВАТ «Сведбанк» та укладення з цим банком кредитного договору.
Однак, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що кредитний договір №1701/0707/71-014 від 30.07.2007 року укладено між акціонерним комерційним банком « ТАС Комерцбанк» та ОСОБА_6 .
Згідно договору факторингу №15 від 28 листопада 2012 року правонаступником АКБ « ТАС-Комерцбанк» був ВАТ « Сведбанк» (а.с.16-19 Т.1).
Таким чином, стороною обвинувачення допущено помилку в назві банку, з яким ОСОБА_6 було укладено кредитний договір №1701/0707/71-014 від 30.07.2007 року.
З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що під час судового провадження кримінального провадження стороною обвинувачення доведено вчинення ОСОБА_6 злочину використання завідомо підробленого документа, висновки суду, викладені у вироку , не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, що відповідно до п.п.2,3 ч.1 ст.409, п.3 ч.1 ст.420 КПК України, є підставами для скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції з ухваленням нового вироку.
Однак, крім того, однією із стадій застосування права є стадія визначення (встановлення) тієї норми закону, яка охороняє права, свободи та інтереси особи і встановлює відповідальність за посягання на них вид та міру юридичної відповідальності. Саме на цій стадії відбувається вибір такої норми, з`ясовуються її зміст, форма та чинність, визначається редакція норми, яка діяла на момент вчинення посягання, встановлюється її дія у часі, просторі та за колом осіб. Підставами застосування норми закону є вчинення злочину, фактичні обставини якого й зумовлюють її вибір. Коли фактичні обставини діяння й норма права, яка передбачає кримінальну відповідальність за його вчинення, встановлені правильно, однак неправильно обрана форма закону застосована не та частина статті закону, чи редакція статті, яка була нечинною на момент злочину, або ж не давала підстав для застосування її зворотної дії в часі, то таке застосування закону про кримінальну відповідальність є незаконним.

Так, відповідно до ч.2 ст.4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Як вбачається з обвинувального акту, стороною обвинувачення висунуте обвинувачення про вчинення ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, 30 липня 2007 року.

Станом на 30 липня 2007 року чинною була редакція ст.358 КК України, яка мала лише три частини. На той час кримінальна відповідальність за використання завідомо підробленого документа була передбачена частиною третьою цієї статті. Диспозиція та санкція ч.4 ст.358 КК України (зазначеної в обвинувальному акті) та ч.3 ст.358 КК України (станом на 30 липня 2007 року) є ідентичними.

Відповідно до частини першої статті 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, який скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності.

Оскільки закон про кримінальну відповідальність, який застосувала сторона обвинувачення при висуненні обвинувачення , не скасовував злочинність діяння, інкримінованого обвинуваченому, не пом`якшував кримінальну відповідальність та жодним іншим чином не поліпшував його становище, рішення про зворотну дію цього закону в часі є незаконним, а тому висновки суду першої інстанції в цій частині є обґрунтованими, а доводи прокурора такими, що не ґрунтуються на вимогах закону.
Відповідно до ч.3 ст.337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
За таких обставин, колегія суддів, керуючись ч.3 ст.337 КПК України вважає правильним змінити правову кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_6 та кваліфікувати його дії за ч.3 ст.358 КК України ( яка діяла на час вчинення злочину) як використання завідомо підробленого документа, оскільки це не погіршує становище обвинуваченого в порівнянні з ч.4 ст.358 КК України.
При призначенні покарання ОСОБА_6 , колегія суддів відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який злочин вчинив вперше , раніше не судимий (а.с.89 Т.1), по місцю проживання характеризується з позитивної сторони (а.с.102 Т.1), і приходить до висновку про призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу, в межах санкції ч.3 ст.358 КК України ( в редакції на час вчинення злочину), що є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Обвинуваченим ОСОБА_6 вчинено злочин, передбачений ч.3 ст.358 КК України, 30 липня 2007 року, який є злочином невеликої тяжкості, за який на час вчинення злочину були передбачені покарання: штраф до 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт на строк до шести місяців або обмеження волі на строк до двох років.
Відповідно до ч.5 ст.74 КК України, особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього кодексу.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності , якщо з дня вчинення нею злочину невеликої тяжкості , за який передбачене покараня у виді обмеження волі або позбавлення волі, і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.
За таких обставин, враховуючи, що на даний час минуло більше трьох років з дня вчинення злочину, обвинувачений підлягає звільненню від покарання на підставах, передбачених ст.49 КК України.
Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Як вбачається з довідки (а.с.74 Т.1) , виданої НДЕКЦ УМВС України в Рівненській області, на проведення експертизи №1-168 від 27.10.2014 року посенено витрати в сумі 393 грн. 12 копійок.
На підставі ч.2 ст.124 КПК України, з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави підлягають стягненню витрати на залучення експерта в сумі 393,12 гривень.
Виходячи з викладеного, відповідно до п.п.2,3 ч.1 ст.409, п.3 ч.1 ст.420 КПК України , вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку з підстав невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло за собою ухвалення необґрунтованого виправдувального вироку.
Керуючись ст.ст.404 , 405 , 407 , 409 , 413 , 414 , 420 КПК України, колегія суддів,
З А С У Д И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у судовому розгляді в суді першої інстанції ОСОБА_5 , задовольнити частково.

Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 26 листопада 2015 року, яким виправдано ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, скасувати.
Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.358 КК України ( в редакції на час вчинення злочину) та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України звільнити ОСОБА_6 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 393 гривень 12 копійок.
Вирок може бути оскаржений безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ учасниками судового розгляду протягом трьох місяців з дня його проголошення.
С У Д Д І :

________________ ________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3