Справа № 300/649/15-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

15.06.2016 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_6 , захисника адвоката ОСОБА_7 розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11кп/777/344/2016 за апеляційними скаргами прокурора Воловецького відділу Мукачівської місцевої прокуратури Закарпатської області ОСОБА_8 та захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Воловецького районного суду від 31.03.2016.
Цим вироком ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець і мешканець АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодружений, непрацюючий, судимий 07.12.2006 за ч.1 ст. 309 КК України на 1 рік позбавлення волі і звільнений від відбуття покарання в порядку ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік; 02.04.2007 за ч.2 ст. 27, ч.3 ст. 185 КК України на 3 роки 3 місяці позбавлення волі; 29.04.2010 за ст. 395 КК України на 1 рік 1 місяць позбавлення волі; 17.11.2011 за ч.2 ст. 186 КК України, у рахуванням змін, внесених ухвалою апеляційного суду від 17.07.2012, на 4 роки 2 місяці 5 днів позбавлення волі, 26.03.2015 за ст. 395 КК України на 2 місяці арешту, засуджений за кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 296 КК України на два роки шість місяців позбавлення волі.
ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що 28.06.2015 приблизно о 19 годині під час проведення святкових заходів у парку по вул. Карпатській в селищі Воловець, у стані алкогольного сп`яніння, з мотивів явної неповаги до суспільства безпричинно, грубо, з особливою зухвалістю порушив громадський порядок: затіяв сварку та бійку з ОСОБА_10 , наніс йому два удари руками в область грудей, спричинивши фізичний біль, шарпав за одяг та нецензурно висловлювався щодо працівників міліції ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , до яких ОСОБА_10 звернувся про допомогу, вкусив ОСОБА_12 за ногу, спричинивши фізичний біль. Після доставляння у Воловецьку ЦРЛ для медичного огляду ОСОБА_6 ображав працівників лікарні і вибив головою шибку на вікні приймального відділення.
Не оспорюючи правильності встановлення фактичних обставин кримінального правопорушення, доведеність вини ОСОБА_6 у його вчиненні, прокурор в апеляційній скарзі просить скасувати вирок в частині призначення покарання і ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_6 3 роки позбавлення. Стверджує, що «покарання у виді двох років шести місяців позбавлення волі не буде достатнім та необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів, а тому суперечить засадам, передбаченим ст. 65 КК України».
Захисник в апеляційній скарзі просить вирок змінити: перекваліфікувати діяння ОСОБА_6 за ч.1 ст. 296 КК України, визначити йому покарання в межах її санкції і звільнити ОСОБА_6 від його відбуття на підставі ст. 75 КК України. Вважає, що опір, який ОСОБА_6 чинив працівникам міліції, ознаками хуліганства не охоплюється, що судимість ОСОБА_6 доказом його винуватості вважати не можна, що судом не враховано письмову заяву потерпілого ОСОБА_10 щодо покарання ОСОБА_6 і не усунуто недоліки, зазначені в ухвалі Апеляційного суду Закарпатської області від 18.01.2016.
Апеляційний суд заслухав доповідь судді, промову прокурора на підтримання апеляційної вимоги прокурора Воловецького відділу Мукачівської місцевої прокуратури і його заперечення проти апеляційних вимог захисника, пояснення засудженого і захисника, які оспорили апеляційну скаргу прокурора та настояли на тих змінах вироку, про які йдеться в апеляційній скарзі захисника, провів судові дебати, заслухав останнє слово ОСОБА_6 , перевірив матеріали кримінального провадження, обговорив доводи сторін і приходить до переконання, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення з таких підстав.
Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, окрім іншого, подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення; форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.
Згідно з ч.1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, в кримінальному провадженні у формі публічного обвинувачення покладається на слідчого, прокурора. Виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, відповідно до ч.2 ст. 291 КПК України, мають міститися в обвинувальному акті.
На суд, відповідно до приписів ст. ст. 314 і 374 КПК України, покладається перевірка відповідності обвинувального акту вимогам цього Кодексу, а у разі ухвалення вироку - формулювання обвинувачення, визнаного доведеним, або пред`явленого особі і визнаного недоведеним, зазначення мотивів прийнятих рішень, доказів на підтвердження встановлених судом обставин, мотиви неврахування окремих доказів тощо.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Зазначені вимоги кримінального процесуального закону слідчим, прокурором і судом першої інстанції не дотримані.
Суд першої інстанції не звернув увагу і на те, що згідно ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні він має перевірити, чи відповідає обвинувальний акт вимогам цього Кодексу, і в разі, якщо він цим вимогам не відповідає, вправі повернути його прокуророві.
В редакції, чинній станом на 28.06.2015, частина 3 ст. 296 КК України визначала злочином хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, зокрема, якщо воно було вчинено особою, раніше судимою за хуліганство, чи пов`язане з опором представникові влади або представникові громадськості, який виконує обов`язки з охорони громадського порядку, чи іншим громадянам, які припиняли хуліганські дії.
Слідчий виклав в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення, які вважав встановленими, його правову кваліфікацію, але не сформулював обвинувачення ОСОБА_6 .. Окрім цього, правова кваліфікація кримінального правопорушення, як передбаченого ч.3 ст. 296 КК України, містить істотну суперечність: твердження про вчинення опору одному і водночас кільком представникам влади.
Ці порушення кримінального процесуального закону обмежили передбачене ст. 42 КПК України право ОСОБА_6 , знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують, а тому унеможливлювали подальший розгляд кримінального провадження задля ухвалення законного і обґрунтованого вироку. Апеляційний суд зазначив їх в ухвалі від 18.01.2016, якою був скасований попередній вирок щодо ОСОБА_6 в цьому кримінальному провадженні, однак суд першої інстанції і під час його нового розгляду залишив їх поза увагою. Відповідно до ст. ст. 409 і 412 КПК України при розгляді справи в апеляційній інстанції такі порушення вимог кримінального процесуального закону утворюють підставу для скасування вироку.
З огляду на приписи ст.ст. 417 і 420 КПК України ухвалити новий вирок або закрити кримінальне провадження за таких обставин суд апеляційної інстанції не вправі.
Відповідно до ст. 314 КПК України перевірка відповідності обвинувального акта вимогам цього Кодексу і прийняття, в залежності від встановленого, відповідного рішення віднесено до компетенції суду першої інстанції на стадії підготовчого провадження. В разі, якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, суд в підготовчому засіданні має прийняти рішення про повернення його прокурору.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 не застосовано, клопотань з приводу запобіжного заходу Апеляційному суду не подано, тому питання про нього Апеляційний суд не обговорює і не вирішує.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, Апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційні скарги прокурора Воловецького відділу Мукачівської місцевої прокуратури Закарпатської області ОСОБА_8 та захисника адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Воловецького районного суду від 31.03.2016 щодо ОСОБА_6 скасувати, призначити новий розгляд кримінального провадження у Воловецькому районному суді зі стадії підготовчого провадження.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення оскарженню касаційним порядком не підлягає.

Судді