АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Номер провадження 11-кп/774/300/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 червня 2016р. м.Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене, 17.08.2014р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000708, відносно,
ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кривий Ріг, Дніпропетровської

області, зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою:

АДРЕСА_2 , раніше не судимого

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні, потерпілого ОСОБА_7 на вирок Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 3 лютого 2015р.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8
потерпілий ОСОБА_7
обвинувачений ОСОБА_6
захисник ОСОБА_9
В С Т А Н О В И Л А
Вироком Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 3 лютого 2015р. ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5р., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки. На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнено від відбуття призначеного покарання з випробуванням строком на 3р. та покладено обов`язки: сповіщати органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця мешкання, періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
З ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 стягнуто моральну шкоду в сумі 100 000 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Згідно обставин кримінального правопорушення, встановлених судом першої інстанції 17.08.2014р. в світлий час доби, приблизно о 14.00 год. обвинувачений ОСОБА_10 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ 26063 реєстраційний номер НОМЕР_1 , із пасажиром ОСОБА_11 , рухався по мокрому покриттю проїзної частини дороги вул. Ногіна з боку вул.Кремлівська у напрямку вул.Сімбірцева м.Кривого Рогу, порушуючи вимоги п.п.2.9 Правил дорожнього руху України, згідно з якими п.2.9. водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин. Рухаючись по закругленню проїзної частини вул. Ногіна, водій ОСОБА_10 , не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечної швидкості, яка б надавала йому можливість безпечно керувати автомобілем, чим порушив вимоги п.п. 1.5., 2.3. б) та 12.1. Правил дорожнього руху України, згідно з якими:
1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.;
2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уваленим, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на Ті зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.;
12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також: особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. В наслідок зазначених порушень вимог Правил дорожнього руху України, виконання яких було необхідною та достатньою умовою для запобігання ДТП обвинувачений ОСОБА_10 , керуючи автомобілем ВАЗ 21063, в районі електричної. опори № 24 по вул. Ногіна в Жовтневому районі м. Кривого Рогу, допустив виїзд керованого ним автомобіля за межі проїзної частини де в послідуючому здійснив наїзд на нерухому перешкоду (електричну опору).В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажира автомобіля ОСОБА_11 було травмовано. 20.08.2014 року ОСОБА_11 , знаходячись на стаціонарному лікуванні у Комунальному закладі Міська клінічна лікарня №2 померла від травм отриманих в результаті ДТП. Згідно висновку експерта № 1592 від 05.09.2014 року причиною смерті ОСОБА_11 з`явилася сполучена трава голови, тулуба і кінцівок, яка супроводжувалась множинними переломами кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів, і ускладнилась травматичним шоком, що і стало безпосередньою причиною смерті. На це вказують клінічні дані, наявність ушкоджень, морфологічні зміни внутрішніх органів, дані мікроскопічного дослідження.
Між порушенням водієм ОСОБА_6 правил безпеки дорожнього руху, а саме вимог п.12.1 Правил дорожнього руху України та наставшими наслідками - смертю потерпілої ОСОБА_11 , вбачається прямий причинний зв`язок.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду у відношенні ОСОБА_6 скасувати, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Ухвалити свій вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.286 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.
Потерпілий ОСОБА_7 надав до апеляційного суду заяву, в якій він відмовляється від своєї апеляційної скарги, просить її не розглядати, оскільки вони з обвинуваченим примирились, питання про компенсацію матеріальної і моральної шкоди вирішено в добровільному порядку.
В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора, потерпілий ОСОБА_7 , просить частково її задовольнити, змінити рішення суду першої інстанції відносно ОСОБА_6 , в частині звільнення ОСОБА_6 від додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, та призначивши йому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3р., в іншій частині, вирок суду відносно ОСОБА_6 залишити без змін.
Прокурор, обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини кримінального правопорушення та кваліфікацію дій обвинуваченого, посилається на те, що суд першої інстанції призначив ОСОБА_6 покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі.
Так, злочин вчинений обвинуваченим відноситься до категорії тяжких, ОСОБА_6 скоїв злочин у стані алкогольного сп`яніння, що є обтяжуючою покарання обставиною. Обвинувачений лише частково відшкодував шкоду потерпілому - в розмірі 5000 грн. Внаслідок кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_6 смертельно травмовано потерпілу ОСОБА_11 , яка є матір`ю малолітньої дитини.
Потерпілий ОСОБА_7 в запереченях на апеляційну скаргу прокурора, просить частково її задовольнити, змінити рішення суду першої інстанції відносно ОСОБА_6 , в частині звільнення ОСОБА_6 від додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, та призначивши йому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3р., в іншій частині, вирок суду відносно ОСОБА_6 залишити без змін.
Обвинувачений ОСОБА_6 в запереченнях на апеляційну скаргу прокурора, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції відносно нього без змін.
Прокурор в судовому засіданні при апеляційному розгляді підтримала повністю апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, просила її задовольнити, скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити свій вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді 5р. позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.
Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні при апеляційному розгляді, частково підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні просив змінити вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_6 , зазначивши у резолютивній частині вироку про самостійне виконання призначеного додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3р., в іншій частині рішення суду залишити без змін.
Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні апеляційної інстанції, заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просив вирок суду першої інстанції відносно нього залишити без змін.
Захисник ОСОБА_9 в судовому засіданні при апеляційному розгляді, заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просив вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_6 залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Колегія суддів, відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, які не оскаржувались і стосовно яких, відповідно до вимог ч.1 ст.349 КПК України, докази не досліджувались.

Підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції, відповідно до ч.2 ст.409 КПК України може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Згідно ст.414 КПК України, не відповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
У разі необхідності застосування більш суворого покарання, суд апеляційної інстанції, відповідно п.2 ч.1 ст.420 КПК України, скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок.
При призначені покарання, виходячи з норм ст.ст. 50, 65 КК України суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Призначаючи покарання з застосуванням ст.75 КК України, і звільняючи обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, суд першої інстанції, не врахував, що ОСОБА_6 скоїв тяжкий злочин, при обтяжуючих покарання обставинах - у стані алкогольного сп`яніння, тому колегія суддів вважає, що доводи прокурора щодо призначеного покарання є слушними і підлягають часткову задоволенню.
Відповідно до ч.2 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.
Згідно ч.1 ст.69 КК України, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може за тяжкий злочин призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини кримінального кодексу України, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті за цей злочин.

Колегія суддів вважає можливим і необхідним призначити обвинуваченому покарання з застосуванням ст. 69 КК України у виді обмеження волі.
Враховуючи, що суд першої інстанції, ухвалив вирок з порушенням вимог ст.50 КК України, призначивши м`яке покарання, виходячи з вимог ст.ст.414, п.2 ч.1 ст.420 КПК України, рішення суду, в частині призначеного покарання підлягає скасуванню та ухваленню свого вироку у зв`язку з необхідністю застосування більш суворого покарання.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, колегія суддів, керуючись ст.65 КК України, враховує, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, його особу, що він раніше не судимий, не перебував під наглядом у лікарів нарколога та психіатра, позитивно характеризується за місцем мешкання і роботи (ар.пр. 94-95), що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди обвинувачений також отримав тяжкі тілесні ушкодження в резутаті яких отримав другу групу інвалідності (ар.пр.11, 38, 51, 84, 245, 252), однак на теперішній час, він є інвалідом третьої групи, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ар.пр.96).

Колегія суддів також враховує і заяву потерпілого ОСОБА_7 , який в апеляційному суді просив не призначати обвинуваченому покарання у виді реального позбавлення волі, посилаючись на те, що обвинувачений ОСОБА_6 у повному обсязі відшкодував йому завдану моральну шкоду в розмірі 100 000 грн., крім того сплатив 4000 доларів США в рахунок часткової сплати за борговою розпискою для придбання помешкання осиротілій малолітній ОСОБА_13 , оскільки усі питання по відшкодуванню матеріальної і моральної шкоди узгодженні між ними в добровільному порядку.

Обставиною яка пом`якшує покарання колегія суддів визнає щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, обставиною яка обтяжує покарання, відповідно до ст.67 КК України колегія суддів визнає - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи вище зазначені обставини, кожне окремо і в їх сукупності, колегія суддів, вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст.69 КК України і перейти до більш м`якого виду основного покарання у виді обмеження волі, в межах встановлених для даного виду покарання в Загальній частині кримінального кодексу з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3р.

На думку колегії суддів таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.
Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 414, п.2 ч.1 ст.420, 374 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - задовольнити частково.
Скасувати вирок Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 3 лютого 2015р. яким ОСОБА_6 , засуджено за ч.2 ст.286 КК України в частині призначеного покарання.
Призначити ОСОБА_6 за ч.2 ст.286 КК України покарання із застосування ст.69 КК України у виді обмеження волі строком на 3р., з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі відкритого типу, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3р.

В іншій частині вирок залишити без змін.
Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався.
Строк покарання засудженому ОСОБА_6 обчислювати з моменту його затримання, в порядку виконання вироку.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
У відповідності до вимог ч.6 ст.376 КПК України, копію вироку негайно вручити засудженому та прокурору.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4