Справа № 150/10/16-к
Провадження №11-кп/772/632/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 липня 2016 року м. Вінниця

Апеляційний суду Вінницької області в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі: ОСОБА_5 ,
за участю прокурора: ОСОБА_6 ,
неповнолітніх обвинувачених: ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8
законних представників: ОСОБА_9 ,
ОСОБА_10 ,
захисників: ОСОБА_11 ,
ОСОБА_12 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Вінниці апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь в судді першої інстанції ОСОБА_13 на вирок Чернівецького районного суду Вінницької області від 04 березня 2016 року в кримінальному провадженні № 0000206, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Чернівецького районного суду від 25.08.2015 року за ст.185 ч. 1 КК України до штрафу,
визнано винуватим та засуджено за ч. 2ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75, 104 КК України, звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців.
У відповідності до ч. 1 п.п. 2, 3 ст. 76 КК України, покладено обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням строком 1 (один) рік.
У відповідності до ч. 1 п.п. 2, 3 ст. 76 КК України, покладено обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.
В с т а н о в и в :
Органом досудового слідства неповнолітні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачувалися у тому, що 02 грудня 2015 року, о 22:00 год. перебуваючи в АДРЕСА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, таємно проникли до вказаного домоволодіння, звідки викрали господарсько-побутові речі на загальну суму 865 грн.
Суд першої інстанції визнаючи ОСОБА_7 та ОСОБА_8 винними у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 КК України, не погодився з кваліфікацією дій обвинувачених органом досудового слідства за ч. 3 ст. 185 КК України, у зв`язку із недоведеністю того, що в обвинувачених виник намір на крадіжку до проникнення в житло та зазначив, що у обвинувачених виник уже під час незаконного перебування в приміщенні будинку АДРЕСА_3 .
Прокурор не погоджуючись із вироком Чернівецького районного суду Вінницької області від 04 березня 2016 року, через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особам обвинувачених, вважає, що вирок суду стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 скасувати, оскільки судом першої інстанції зроблено хибний висновок про виникнення наміру на викрадення чужого майна у обвинувачених виник під час незаконного перебування в приміщенні нежитлового будинку та не надано належної оцінки діям обвинувачених щодо проникнення до житла та ухвалити новий вирок, яким вирок суду скасувати та ухвалитиновийвирок, яким
ОСОБА_7 , визнати винуватим та засудитиза ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавленняволі. Відповідно до ст. 75, 104 КК України, звільнитивідвідбуванняпризначеногопокарання з випробуванням з іспитовимстроком на 2 роки. У відповідності до ч. 1 п.п. 2, 3 ст. 76 КК України, покласти на нього відповідні обов`язки;
ОСОБА_8 , визнативинуватим та засудитиза ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавленняволі.На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням строком 1 (один) рік. Відповідно до ст. 76 КК України покласти на нього відповідні зобов`язання.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, який доповів суть вироку і доводи апеляційної скарги прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити, пояснення обвинувачених та їх законних представників та захисників, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягаєчастковому задоволенню частково, з наступних підстав.
У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 злочину, передбаченого за ч. 2 ст. 185 КК України, при обставинах, викладених у вироку суду та кваліфікація їх дій за вказаною статтею є помилковими та апеляційним судом не можуть бути визнанні обґрунтованими з таких підстав.
Ухвалюючи вирок суд першої інстанції не взяв до уваги докази, які б могли істотно вплинути на його висновки, а саме те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 проникли у житло з метою ночівлі та вже перебуваючи там вирішили викрасти речі, ґрунтується лише на показах самих обвинувачених та не підтверджені будь яким чином.
Суд, при ухваленні вироку не взяв до уваги покази обвинувачених щодо проникнення до будинку ОСОБА_14 , які було перевірено в ході апеляційного розгляду, саме апеляційний суд для з`ясування виниклих суперечностей допитав неповнолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в присутності їх законних представників, які в свою чергу пояснили, що 02.12.2015 року вони разом відвідували в с. Біляни, свого товариша ОСОБА_15 . Після чого йдучи в гуртожиток навчального закладу Мазурівське АПЦТО, проходяче через с. Біляни, вирішили проникнути в нежилий будинок. Вибивши вікно проникли у вищевказане домоволодіння та водночас загнувши, що наробили багато галасу, здійснили крадіжку електричної плити, паяльника, кабель, телевізора, подушки та будинку, що вказує на їх умисел на проникнення в нежитлові будинки для здійснення крадіжки.
Крім того ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в ході розгляду кримінального правопорушення показали, що кімната, до якої вони проникли біля 22 години 02.12.2015 була спальнею, там знаходилось два ліжка. По при це вони почади ходити по кімнатах будинку та відшукувати речі які можна було викрасти, тобто визнали факт проникнення до житлових будинків для вчинення крадіжок.
Не взято судом першої інстанції до уваги свідчення допитаних в судових засіданнях 25.02.2016 року та 03.03.2016 року потерпілого ОСОБА_14 , неповнолітнього свідка ОСОБА_16 , свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які свідчили про наявність у засуджених умислу на крадіжку шляхом проникнення.
Також, вказуючи на те, що дії обвинувачених органом досудового слідства невірно кваліфіковано, суд першої інстанції у мотивувальній частині вироку фактично невідповідає встановленим обставинам та зазначає, що з показів обвинувачених доведено, що домовленість про спільне викрадення майна у ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виникла до початку вчинення злочину, але в подальшому робить висновок, що умисел на викрадення майна виник після того, як останні проникли до нежитлового будинку, з чим апеляційний суд погодитися не може, оскільки таке твердження є хибним.
Отже, в ході апеляційного розгляду перевірено викладене у вироку та апеляційній скарзі прокурора встановлено, що органом досудового розслідування дії неповнолітніх обвинувачених кваліфіковано було вірно, а саме: дії ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України як крадіжка, поєднана з проникненням у житло, вчинена повторно та за змовою групою осіб, дії ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України як крадіжка, поєднана з проникненням у житло, вчинена за попередньою змовою групою осіб, а тому вирок внаслідок невідповідності висновку суду фактичним обставинам кримінального правопорушення підлягає скасуванню.
Вирішуючи питання про обрання обвинуваченим покарання судом першої інстанції в достатній мірі були враховані вимоги ст.ст. 65, 75 КК України, у зв`язку з чим суд дійшов до вірно висновку про їх звільнення від відбування покарання з випробуванням та можливість виправлення обвинувачених без ізоляції від суспільства.
Призначаючи покарання із застосуванням ст.ст. 104 75, 76 КК України, та не зважаючи на те, що прийшов до хибного висновку про перекваліфікацію їх дій, належним чином врахував усі обставини справи, що знайшло своє підтвердження і при апеляційному розгляді кримінального провадження.
Згідно вимог п.4 ч.1ст.420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі неправильної кваліфікації дій обвинувачених.
Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції в частині кваліфікації дій неповнолітніх обвинувачених слід скасувати та постановити вирок із урахуванням того, що органом досудового слідства попередньо кваліфіковані дії обвинувачених були правильними та обґрунтованими, а саме дії ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України як крадіжка, поєднана з проникненням у житло, вчинена повторно та за змовою групою осіб, дії ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України як крадіжка, поєднана з проникненням у житло, вчинена за попередньою змовою групою осіб.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 413, 420 КПК України, апеляційний суд,
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь в судді першої інстанції ОСОБА_13 задовольнити частково
Вирок Чернівецького районного суду Вінницької області від 04 березня 2016 року скасувати в частині кваліфікації дій і ухвалити новий вирок.
Визнати винним ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України, призначивши покарання у виді 4 років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75, 104 КК України, звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.
У відповідності до ч. 1 п.п. 2, 3 ст. 76 КК України, покласти обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.
ОСОБА_8 , визнати винуватим за ч. 3 т. 185 КК України призначивши покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням строком 2 (один) рік.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням судової дактилоскопічної експертизи в розмірі 614 /шістсот чотирнадцять/ гривень 40 копійок. в рівних долях, а саме по 307 грн. 20 коп. з кожного.
У решті вирок суду залишити без зміни.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді: