Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/2305/16-к
Провадження № 1-кп/644/274/16

ВИРОК
іменем України
15 липня 2016 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: прокурора ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_3 , потерпілих ОСОБА_4 і ОСОБА_5 та їх представника ОСОБА_6 , секретаря ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0000173 від 17 січня 2016 року за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, студента Української інженерно-педагогічної академії, не одруженого, проживаючого і зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніш не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України
встановив:
17.01.2016 року приблизно о 01 годині ОСОБА_8 знаходячись у коридорі біля туалетної кімнати кафе «Абриколь», яке розташоване за адресою: м. Харків, вул. Мохнацька, 79, не передбачаючи можливості настання тяжких наслідків своїх подальших дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, не бажаючи настання смерті потерпілого, під час конфлікту, який виник на ґрунті раптових неприязних стосунків з ОСОБА_9 , який став ініціатором конфлікту, умисно наніс останньому один удар кулаком правої руки в ліву частину обличчя, від якого потерпілий втратив рівновагу і впав на підлогу, яка вкрита кахельною плиткою, вдарившись об покриття задньою частиною голови. Внаслідок удару головою об підлоги при падінні ОСОБА_9 отримав важку черепно-мозкову травму: забій головного мозку з осередком забою-розтрощення лівої скроневої долі, внутрішньо черепові крововиливи, кровонаплив м`яких покровів з боку їх внутрішньої поверхні тім`яно-потиличної області, яка відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, травматичне ушкодження 1-го зубу верхньої щелепи з права (патологічна рухомість), яке відноситься до легких тілесних ушкоджені. ІНФОРМАЦІЯ_2 в Харківській міській клінічній лікарні швидкої невідкладної медичної допомоги ім. Мещанінова ОСОБА_9 помер внаслідок отриманої важкої черепно-мозкової травми та її ускладнення: набряк-дислокація стовбуру головного мозку.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_8 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю. Зазначив, що коли він підходив з ігрової зали до туалету кафе «Абриколь», його зупинив ОСОБА_9 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, і не пояснюючи причин, став у грубій формі не пускати його до туалету. Після того, як він врешті потрапив до туалетної кімнати, він чув через двері голос ОСОБА_9 , який висловлював намір «розібратися» з ним. Коли він вийшов з туалету та входив до ігрової зали, його перестрів ОСОБА_9 , взяв за руку та завів назад до коридору, який вів до туалетних кімнат. В коридорі ОСОБА_9 стояв обличчям до зали, а він був спиною до зали, при цьому він побачив, що позаду нього, недалеко від входу в коридор, стояв товариш ОСОБА_9 . ОСОБА_9 знову почав погрожувати йому і в той момент, коли він помітив, що останній почав відводити руку, як йому здалося для удару, він, діючи на випередження, першим завдав удару кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_9 . Після нанесення удару він різко розвернувся обличчям до товариша ОСОБА_9 побоюючись, що той може на нього напасти, проте останній не виявляв агресивних дій і він обійшов його та вийшов з більярдного клубу.

Крім зізнавальних показань обвинуваченого, його вина в інкримінованому кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими в ході судового розгляду наступними доказами:
показаннями свідка ОСОБА_10 , який пояснив, що перебував в ніч на 17.01.2016 року в більярдному клубі «Абриколь» з компанією друзів. В якийсь момент він разом з ОСОБА_9 та його цивільною дружиною ОСОБА_5 пішли до туалетів, коли він вийшов з туалетної кімнати, ОСОБА_9 обурювався і висловлював намір когось провчити. Він запропонував ОСОБА_9 піти з ним і продовжити грати на більярді. Коли він підійшов до більярдного столу, то побачив, що ОСОБА_11 за ним не пішов. Повернувшись до входу в коридор, який вів до туалетних кімнат, він побачив, що ОСОБА_9 розмовляє з якимсь хлопцем, який стояв до нього спиною. Потім він побачив, що цей хлопець завдав удар правою рукою в обличчя ОСОБА_11 і той впав на спину, при цьому він чув гучний звук від падіння останнього. Після нанесення удару ОСОБА_12 пройшов повз нього на вихід з клубу, а він підійшов до ОСОБА_11 , який лежав на підлозі без свідомості, та намагався привести його до тями, однак ОСОБА_11 так і не отямився;
показаннями ОСОБА_5 , яка пояснила, що біля туалетів більярдного клубу «Абриколь» між її цивільним чоловіком та раніш невідомим ОСОБА_12 виник конфлікт, проте вона сказала ОСОБА_12 не звертати уваги на ОСОБА_11 і іти до туалету. Коли вона підійшла пізніш, то побачила, що ОСОБА_11 лежить без свідомості на підлозі в коридорі, який вів до туалетних кімнат.
Протоколом слідчого експерименту від 01.02.2016 року, в ході якого підозрюваний ОСОБА_13 розповів та показав механізм нанесення удару рукою в обличчя ОСОБА_9 /а.с. 165-169/;

Висновок судово-медичної експертизи № 8/24-Ат/16 від 17 лютого 2016 року підтверджує наявність у ОСОБА_9 важкої черепно-мозкової травми, а саме: забій головного мозку з осередком забою-розтрощення лівої скроневої долі, внутрішньо черепові крововиливи, кровонаплив м`яких покровів з боку їх внутрішньої поверхні тім`яно-потиличної області, яка відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, травматичне ушкодження 1-го зубу верхньої щелепи з права (патологічна рухомість), яке відноситься до легких тілесних ушкоджені. Причиною смерті ОСОБА_9 стала важка черепно-мозкова травма та її ускладнення набряк-дислокація стовбуру головного мозку. Механізм утворення важкої черепно-мозкової травми не суперечить способу, на який вказував ОСОБА_12 в ході слідчого експерименту, і дана черепно-мозкова травма могла утворитись від падіння з висоти зросту потерпілого навзнак з прискоренням /а.с 221-223/.
3 урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_13 доведена повністю і його дії підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 119 КК України, а саме, вбивство через необережність.
Доводи представника потерпілих про необхідність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 121 КК України, є безпідставними та такими, що суперечать обставинам вчиненого ОСОБА_12 злочину, які були встановлені в ході судового розгляду.
Як роз`яснено в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07 лютого 2003 року Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи, у випадках, коли особа, яка позбавила потерпілого життя чи заподіяла йому тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своїх дій чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення (злочинна самовпевненість), або ж не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була й могла їх передбачити (злочинна недбалість), її дії слід розглядати як убивство через необережність чи заподіяння необережного тяжкого або середньої тяжкості тілесною ушкодження і кваліфікувати відповідно за ст. 119 чи ст. 128 КК. Не можна, зокрема, розглядати як умисне вбивство випадки, коли смерть потерпілого настала від ушкодження, одержаного при падінні від поштовху чи удару, якщо винний не бажав або свідомо не припускав настання таких наслідків. Такі дії, залежно від змісту суб`єктивної сторони злочину, можуть кваліфікуватись як убивство через необережність чи як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Проте, в ході судового слідства було встановлено, що ОСОБА_8 не передбачав можливості настання шкідливих наслідків своїх дій і тим більш не бажав смерті потерпілого, а тілесні ушкодження у вигляді тяжкої черепно-мозкової травми утворились у потерпілого ОСОБА_9 від падіння та удару головою об тверду поверхню підлоги, відтак у обвинуваченого має місце необережна форма вини по відношенню до тяжких тілесних ушкоджень голови потерпілого, які спричинили смерть потерпілого.

Не виникає сумнівів у суду і правильність висновків судово-медичного експерта щодо встановлення тілесних ушкоджень, спричинених ОСОБА_9 , механізму їх утворення та їх причинно-наслідкового зв`язку зі смертю останнього. Вся сукупність об`єктивних медичних даних свідчить про типовість тяжкої черепно-мозкової травми при падінні особи з прискоренням на тверду поверхню.

При призначені виду та міри покарання обвинуваченому, суд керується вимогами ст. 50 та ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого, дані про особу ОСОБА_8 , який раніш не судимий, не одружений, навчається, на наркологічному та психіатричному обліках не перебуває, за місцем проживання та навчання характеризується позитивно.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення злочину вперше, щире каяття, винну поведінку ОСОБА_9 .
Обставин, які б обтяжували покарання, судом не встановлено.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, а також для запобігання вчинення ним нових злочинів, буде покарання у вигляді обмеження волі. При цьому, враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину ( вчинення злочину вперше, щире каяття, винна поведінка потерпілого, вчинення злочину з необережною формою вини), з урахуванням особи винного, який за місцем проживання та навчання характеризується позитивно, на обліках не перебуває, навчається, суд вважає можливим призначити основне покарання у вигляді обмеження волі нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 1 ст. 119 КК України.
Цивільні позови ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підлягають частковому задоволенню в частині розміру відшкодування моральної шкоди, при визначенні якого суд приймає до уваги те, що ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння (2,7 проміле), виступив ініціатором конфлікту і маючи можливість уникнення його розвитку, продовжував агресивні дії щодо обвинуваченого.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, та призначити йому покарання за вчинене, з застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді двох років обмеження волі.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 100 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 14 569 грн. 16 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 100 000 в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1