У х в а л а
іменем україни

19 квітня 2016року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000171за обвинуваченням

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,
уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , проживаючого на АДРЕСА_2 ,

не судимого;

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України,
уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , проживаючого на АДРЕСА_3 ,

не судимого;

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України,
уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , проживаючого на АДРЕСА_4 ,

не судимого,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146; п. п. 3, 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8
засуджених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і ОСОБА_7 ,
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
ОСОБА_11 ,
за касаційними скаргами засуджених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 на вирок Апеляційного суду Хмельницької області від 31 березня 2015 року щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а :

Вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 01 грудня 2014 року засуджено:

ОСОБА_5
- за ч. 3 ст. 146 КК України на 7 років позбавлення волі;

- за п. п. 3, 12 ч. 2 ст. 115 КК України на 14 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України ОСОБА_5 за сукупністю злочинів остаточно визначено покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 14 років.

ОСОБА_6
- за ч. 3 ст. 146 КК України на 7 років позбавлення волі;

- за п. п. 3, 12 ч. 2 ст. 115 КК України на 14 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України ОСОБА_6 за сукупністю злочинів остаточно визначено покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 14 років.

ОСОБА_7
- за ч. 3 ст. 146 КК України на 7 років позбавлення волі;

- за п. п. 3, 12 ч. 2 ст. 115 КК України на 14 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України ОСОБА_7 за сукупністю злочинів остаточно визначено покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 14 років.

Ухвалено стягнути солідарно з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і ОСОБА_7 на користь ОСОБА_14 2580 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 400000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а також з кожного засудженого по 568,68 грн. на відшкодування процесуальних витрат.

Апеляційним судом Хмельницької області від 31 березня 2015 року вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 01 грудня 2014 року в частині призначення ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і ОСОБА_7 покарання за п. п. 3, 12 ч. 2 ст. 115 КК України скасовано та ухвалено новий вирок, яким засуджено:

- ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 146 КК України - 7 років позбавлення волі, за п. п. 3, 12 ч. 2 ст. 115 КК України - 15 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів остаточно визначено покарання у виді 15 років позбавлення волі;

- ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 146 КК України - 7 років позбавлення волі, за п. п. 3, 12 ч. 2 ст. 115 КК України довічне позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів остаточно визначено покарання у виді довічного позбавлення волі;

- ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 146 КК України - 7 років позбавлення волі, за п. п. 3, 12 ч. 2 ст. 115 КК України - 15 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів остаточно визначено покарання у виді 15 років позбавлення волі.

В решті вирок суду першої інстанції залишено без зміни.

У касаційних скаргах:

- засуджений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_12 порушують питання про вироку апеляційного суду щодо засудженого з підстав невідповідності призначеного покарання тяжкості злочинів та особі засудженого внаслідок суворості. Вважають, що покарання у виді довічного позбавлення волі обране судом без урахування конкретних обставин справи. Просять пом`якшити призначене ОСОБА_6 покарання: засуджений до 15 років позбавлення волі, а захисник до 14 років позбавлення волі.

- засуджений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_13 просять змінити судові рішення у справі, а саме, пом`якшити призначене покарання. Вважають, що судом обране покарання без урахування пом`якшуючих обставин та є надто суворим. Вважають, що обвинувачення ОСОБА_7 у викраденні потерпілого ОСОБА_15 не знайшло свого підтвердження зібраними у провадженні доказами. Крім того, захисник вважає, що дії ОСОБА_7 необхідно перекваліфікувати з п. п. 3, 12 ч. 2 ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 121 КК України.

- засуджений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_11 просять скасувати судові рішення щодо засудженого та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Посилаються на порушення кримінального процесуального закону та неправильногозастосування закону про кримінальну відповідальність.

Вважають, що суд не дав належної оцінки показанням свідків та іншим доказам у справі, що потягло необгрунтоване засудження ОСОБА_5 за вчинення кримінальних правопорушень, до яких він не причетний. Зазначають, що вирок ґрунтується на неналежних доказах та припущеннях. Вказують на поверхневий розгляд кримінального провадження в апеляційному порядку.

Потерпілі ОСОБА_14 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 подали заперечення на касаційні скарги, у яких просять залишити судові рішення щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і ОСОБА_7 без змін.

За вироком суду ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і ОСОБА_7 засуджено за те, що вони 23 квітня 2014 року, приблизно о 20.00 год., знаходячись біля магазину "ЧП продукти" по вул. Артема, 91 в м. Полонному, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою між собою, на ґрунті неприязних відносин із ОСОБА_15 , які раптово виникли під час розпиття з ним спиртних напоїв, з метою помсти за те, що останній вдарив ОСОБА_6 , умисно нанесли кулаками декілька ударів по обличчю ОСОБА_15 , після чого ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , всупереч волі потерпілого, посадили його в автомобіль ВАЗ під керуванням ОСОБА_5 та, заїхавши по дорозі за господарською лопатою, перевезли до лісового масиву поблизу ПАТ "Полонський гірничий комбінат" в м. Полонному. Реалізовуючи єдиний умисел, спрямований на позбавлення ОСОБА_15 життя, ОСОБА_5 умисно наніс йому декілька ударів кулаком в голову та тулуб, а ОСОБА_6 умисно наніс декілька ударів металевою частиною господарської лопати в голову та шию та передав лопату ОСОБА_7 , який умисно наніс дерев`яною частиною лопати декілька ударів по голові і тулубу потерпілого, внаслідок чого спричинили ОСОБА_15 тяжкі тілесні ушкодження, що призвели до смерті потерпілого, а труп закопали в лісі з метою приховання вчинених злочинів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засуджених та захисників, які підтримали касаційні скарги, думку прокурора, який вважав, що скарги підлягають частковому задоволенню, судові рішення скасуванню з підстав порушення вимог ст. 384 КПК України, а провадження призначенню на новий розгляд у суді першої інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають задоволенню частково зтаких підстав.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року проголошено право кожного на розгляд його справи незалежним та безстороннім судом, який визначено законом і який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти особи кримінального обвинувачення. Зазначену норму імплементовано до національного законодавства України, вона міститься у ст. 21 КПК України.

Інкримінований ОСОБА_18 , ОСОБА_19 і ОСОБА_20 злочин, передбачений п. п. 3, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, віднесено до категорії особливо тяжких злочинів, за які встановлено найбільш суворий вид покарання довічне позбавлення волі.

За ч. 3 ст. 31 КПК України кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено довічне позбавлення волі, здійснюється колегіально судом у складі трьох професійних суддів, а за клопотанням обвинуваченого судом присяжних у складі двох професійних суддів та трьох присяжних.

Статтею 384 КПК України визначено, що прокурор та суд зобовязані розяснити обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних. При цьому письмове розяснення прокурора додається до обвинувального акта й реєстру матеріалів досудового розслідування, які передаються до суду. Суд також зобовязаний розяснити право на розгляд кримінального провадження судом присяжних під час підготовчого судового засідання і в разі, якщо обвинувачений заявить таке клопотання, призначити кримінальне провадження до розгляду саме таким складом суду.

Відповідно до вимог ст. 7 КПК України кримінальне провадження за формою та змістом має відповідати його загальним засадам, в тому числі такому, як забезпечення права на захист, що належить до загальновизнаних принципів міжнародного права й розглядається як необхідна умова забезпечення права на справедливий судовий розгляд.

Інформування обвинуваченого про можливість розгляду кримінального провадження щодо нього судом присяжних ще до початку судового розгляду надасть йому можливість підготуватися до реалізації такого права і його рішення з цього питання буде виваженим та обґрунтованим. Тільки у такому випадку буде дотримано засади кримінального провадження, в тому числі й забезпечення права на захист, а судовий розгляд буде справедливим.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, прокурор не розяснив обвинуваченим ОСОБА_18 , ОСОБА_19 і ОСОБА_20 можливості та особливостей розгляду кримінального провадження щодо нихсудом присяжних і не долучив відповіднихписьмових розяснень до обвинувального акта й реєстру матеріалів досудового розслідування.

Суд першої інстанції в ході провадження не тільки не виправив цих недоліків, але й сам припустився порушення вимог ч. 1 та 2 ст. 384 КПК України, оскільки не розяснив ОСОБА_18 , ОСОБА_19 і ОСОБА_20 права на розгляд кримінального провадження судом присяжних та особливостей такого провадження.

Зазначене порушення залишилося поза увагою й апеляційного суду.

На підставі наведеного у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону судові рішення щодо ОСОБА_21 , ОСОБА_22 і ОСОБА_23 підлягають скасуванню, а провадження призначенню на новий розгляд у суді першої інстанції, під час якого суду слід урахувати висновки Верховного Суду України з приводу застосування ст. 384 КПК України, викладені у постанові від 25 червня 2015 року № 5-111кс15, які згідно з положеннями ч. 1 ст. 458 цього Кодексу є обовязковими для всіх субєктів владних повноважень, котрі застосовують у своїй діяльності відповідну норму закону, та для всіх судів України, з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону належить ретельно перевірити докази, надані сторонами, й ухвалити законне, обґрунтоване й справедливе судове рішення.

Інші доводи касаційних скарг підлягають перевірці під час вказаного розгляду кримінального провадження, тому касаційні скарги підлягають частковомузадоволенню.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, колегія суддів залишає ОСОБА_18 , ОСОБА_19 і ОСОБА_20 без зміни, виходячи з конкретних обставин кримінального провадження, тяжкості обвинувачення та даних про їхні особи. Місцевому суду в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 331 КПК України, після отримання кримінального провадження вирішити питання доцільності продовження тримання обвинуваченихпід вартою.

Керуючись ст. ст. 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Касаційні скарги засуджених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 задовольнити частково.

Вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 01 грудня 2014 року та вирок Апеляційного суду Хмельницької області від 31 березня 2015 року щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3