1Справа № 335/9869/16-к 1-кп/335/484/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 листопада 2016 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0003702 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, українця, громадянина України, неодруженого, офіційно працевлаштований за трудовим договором ПП «Воробйова» посада- кухар, має середню- спеціальну освіту, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимому: 17.09.1997 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 140 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 46-1КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; 03.12.1999 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 81, ч. 2 ст. 140, ст. 17, ч.ст. 140, ст. 42, 43 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. 09.10.2001 звільнений з Вільнянської ВК № 20 з заміною невідбутого строку покарання.18.11.2003 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. 01.10.2007 звільнений з Кам`янської ВК № 101. 03.09.2009 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі конфіскацією майна. 08.01.2014 звільнений з Софійської ВК № 55 по відбуття строку покарання,

у скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

09 серпня 2016 року, приблизно о 07 годині 10 хвилин, ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись біля буд. 14 по вул. Миру у м. Запоріжжя, шляхом вільного доступу, через відчинені двері проник до салону автомобіля ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 , звідки викрав майно, а саме: автомобільний відео реєстратор марки IconBIT DVR FHD QX2, вартістю 653 гривні; мобільний телефон LG-E405 в корпусі булого кольору, вартістю 977 гривень 90 копійок; грошові кошти в сумі 1 200 гривень, чим спричинив матеріальні збитки потерпілому ОСОБА_4 на загальну суму 2 830 гривень 90 копійок. Після чого продовжуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , намагався вилізти з салону автомобіля, де його злочинні дії були помічені потерпілим та свідком ОСОБА_7 , які намагалися зупинити останнього, однак не зупиняючись на досягнутому, ОСОБА_5 , зник з місця скоєння кримінального правопорушення, тим самим відкрито викрав вказане майно, яке належить потерпілому, чим спричинив останньому матеріальний збиток на вказану суму.

В судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину визнав повністю, розкаявся, підтвердив обставини викладені у обвинувальному акті. Пояснив, що дійсно у серпні 2016 року він проходив по вул. Миру і побачив автомобіль, у нього виник умисел викрасти майно з автомобіля. Двері були незачинені, він взяв реєстратор, мобільний телефон та гроші і коли вилазив з салону автомобіля, його намагалися зупинити потерпілий та його супутник, однак він втік, забравши з собою майно. Майном розпорядився на власний розсуд. У вчиненому кається, вибачився перед потерпілим та добровільно відшкодував завдані збитки.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що дійсно 09 серпня 2016 року він припаркував свій автомобіль по вул. Миру. Взяв сумку та пішов проводжати свою родину. По дорозі зустрів тестя, і коли вони разом поверталися до автомобіля, побачив, що двері автомобіля відчинені, а у салоні автомобіля знаходиться обвинувачений. Обвинувачений намагався вилізти з автомобіля, зав`язалася бійка, під час якої обвинувачений загубив свій рюкзак. Потім обвинувачений втік, у нього в кишені був відеорегістратор. Також з автомобіля зникли гроші та мобільний телефон. У подальшому обвинувачений перед ним вибачився, відшкодував йому матеріальну шкоду 2830 грн.

Потерпілий просить суд суворо не карати ОСОБА_5 та не позбавляти його волі.

Показання підсудного відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, судом роз`яснено про позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку.

Своїми діями ОСОБА_5 вчинив злочин передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна(грабіж), вчинений повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 згідно ст.66 КК України, суд визнає, що обвинувачений визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, добровільно відшкодував потерпілому матеріальні збитки.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину.

Обвинувачений розкаявся у вчиненому, під час провадження досудового слідства та в судовому засіданні давав правдиві показання і тим самим сприяв установленню істини у справі, збитки ним відшкодовані потерпілому у повному обсязі.

За наведених обставин справи, тяжкості вчиненого одиничного злочину, даних про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, на диспансерному обліку в Запорізькому наркологічному диспансері та в Запорізькій психіатричній лікарні не перебуває, офіційно працевлаштований за трудовим договором кухарем, раніш судимий та принципу індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статі, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів і саме таке покарання буде мати достатню превентивну роль для обвинуваченого.

З урахуванням всіх цих обставин у сукупності з відомостями про особу обвинуваченого, його ставлення до скоєного, наявність двох пом`якшуючих покарання обставин, а також те, що обвинувачений за час досудового слідства та розгляду справи у суді свідомо і неухильно дотримувався загальноприйнятих норм і правил поведінки, встановлених у суспільстві, пануючих моральних принципів, з урахуванням думки прокурора та потерпілого, які не наполягали на суворому покаранні, суд прийшов до висновку, що обвинувачений на теперішній час загрози для суспільства не становить, має міцні соціальні та родинні зв`язки, соціально адаптований, підстав очікувати продовження обвинуваченим вчинення правопорушень суд не встановив.

Обвинувачений ОСОБА_5 є працездатним, працює, є суспільно корисним, прагне усунути наслідки скоєного, щиро кається.

Суд враховуючи позицію прокурора, який просив суд призначити покарання із застосуванням ст. 75,76 КК України та позицію потерпілого, який просить не позбавляти волі обвинуваченого, приймаючи до уваги наявність кількох пом`якшуючих покарання обставин, а також то, що тяжких наслідків від скоєного не настало, а матеріальний збиток відшкодований у повному обсязі і вважає, що забезпечити виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 можливо без реального відбування ним покарання, без ізоляції від суспільства - в умовах проживання у родині, але в умовах контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього обов`язків протягом іспитового строку у максимальному розмірі, який сам втілює в собі погрозу реального відбування призначеного покарання у разі невиконання обвинуваченим умов випробування, що є необхідним і достатнім обмеженням прав і свобод обвинуваченого.

Крім того, суд виходить із встановленої статтею 50 КК України мети покарання, яка передбачає окрім кари, виправлення і запобігання вчиненню винними нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського Суду з прав людини, відповідно до якої покарання, як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, покарання має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

На погляд суду, враховуючи принцип індивідуалізації покарання, саме таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Цивільні позови не заявлено, судові витрати відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -,

З А С У Д И В:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.186 КК України і призначити покарання за ч.2 ст.186 КК України у вигляді 4(чотирьох) років позбавлення волі.

У відповідності зі ст.ст.75, 76 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбуття призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки, поклавши на нього такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили у вигляді домашнього арешту, залишити без змін.

Речові докази: рюкзак чорного кольору, панамка чорна, закладний білет ломбарду «Демос», ножиці жовтого кольору, шприц з пустою ампулою, пачка цигарок, ключі, карта ПриватБанку - передані на відповідальне зберігання ОСОБА_5 - повернути за належністю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1