Суддя ОСОБА_1
Провадження № 1-кп/644/215/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 березня 2016 року Орджонікідзевський районний суд міста Харкова в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженого м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває в Харківській установі виконання покарань за адресою: м. Харків вул. Полтавський шлях, 99 (СІЗО №27), -
за обвинуваченням у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника-адвоката: ОСОБА_6 ,
судовим слідством Орджонікідзевський районний суд міста Харкова
в с т а н о в и в:
01 жовтня 2015 року ОСОБА_4 , в період часу з 22 години 00 хвилин до 02 години 00 хвилин 02 жовтня 2015 року, знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в ході конфлікту зі своєю співмешканкою - ОСОБА_7 , що виник на ґрунті
особистих неприязних відносин та ревнощів, діючи з умислом, спрямованим на заподіяння тілесних ушкоджень, умисно наніс численні удари кулаками рук в область голови та тулубу ОСОБА_7 . Після чого, почав вимагати від неї пояснень про те, де вона перебувала на протязі останніх 3 діб бо була відсутня вдома. Але, ОСОБА_7 відмовилась від надання пояснень з цього приводу. У зв`язку з цим у ОСОБА_4 раптово виник умисел на спричинення ОСОБА_7 особливо сильних страждань та особливого мучення. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на нанесення тілесних ушкоджень, діючи з особливою жорстокістю, ОСОБА_4 взяв кухонний ніж і завдав 21 колото-різане поранення обличчя, шиї, тулуба, нижніх кінцівок, множинні поверхневі різані рани обличчя, шиї, тулуба, нижніх кінцівок, а також відрізав хрящову частину правої вушної раковини та сосок і ареолу лівої молочної залози.
Крім того, ОСОБА_4 взяв порожню пляшку з-під горілки «Пшенична» і ввів її в анальний отвір потерпілої ОСОБА_7 , а також наніс чисельні різані рани кухонним ножем в області зовнішніх полових органів та задньопрохідного каналу потерпілої.
Внаслідок вказаних протиправних дій ОСОБА_4 , потерпілій ОСОБА_7 спричинено, згідно висновку експерта № 1772-С/15 від 30. 10.2015, множинні різані поранення на голові, шиї, тулубі, кінцівках і відносяться до легких тілесних ушкоджень, різані поранення органів порожнини таза мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Травма голови має ознаки ушкоджень середнього ступеню тяжкості.
Надалі ОСОБА_4 зателефонував своїй знайомій ОСОБА_8 та звернувся до неї за допомогою, після чого остання викликала бригаду швидкої медичної допомоги та працівників міліції.
02.10.2015 о 03-00 годині ОСОБА_7 доставлено до ХМКБЛ № 25, де о 06-00 годині 02.10.2015 від отриманих тілесних ушкоджень вона померла. Згідно з висновком експерта № 1772-С/15 від 30.10.2015, множинні різані та колото-різані поранення тіла з множинними ушкодженнями сосудів прямої кишки призвели до розвитку масивної крововтрати, яка є безпосередньою причиною смерті ОСОБА_7 .
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, цивільний позов визнав. Пояснив, що перебував більше десяти років у цивільному шлюбі з ОСОБА_7 , спільних дітей не мають, син від першого шлюбу 25-ти років проживає окремо. З ОСОБА_7 проживав за адресом: квартира АДРЕСА_2 . За цим адресом проживала і його престаріла матір. Останній час офіційно не працював, а мав тимчасові заробітки, до цього працював водієм міжміських сполучень. ОСОБА_7 ніде не працювала, зловживала спиртними напоями, часто не поверталась додому по декілька днів і на цьому підґрунті виникали сварки. Так сталося і першого жовтня 2015 року. Співмешканка була відсутня вдома три дні. Ввечері її привели двоє знайомих чоловіків, ОСОБА_9 була у нетверезому стані. Вони всі разом сіли і вживали спиртні напої горілку. Він, ОСОБА_4 випив пять-шість рюмок горілки, це 200-300 грамів. Знайомі пішли, а він разом з ОСОБА_7 лягли відпочивати на дивані, відпочивають вони обоє оголені. Більше вдома нікого не було. В ніч ОСОБА_7 забажала кудись знову піти. Не дозволяв іти, але ОСОБА_7 наполягала на своєму. Щоб утихомирити ОСОБА_7 , ударив її кулаком лівої руки в лоб. У відповідь вона почала його дряпати. Він знову вдарив кулаком в лоб. Потім у стані, який він зараз не може зрозуміти та пояснити, схопив ніж, який лежав на столі біля дивану та почав наносити ножові поранення по всьому тілі ОСОБА_7 . Одночасно із нанесенням тілесних ушкоджень, він вимагав у ОСОБА_7 пояснення де вона гуляла. Вона мовчала «як партизан» і висловлювалася нецензурними словами. Це викликало у нього гнів і він порізав ножем статеві органи, вводив в них пусту пляшку із-під горілки, яка стояла тут під столом, вкусив за вухо, різав сосок - сподіваючись, що хоч це її «вразумить». До подібного «виховання» співмешканки він уже прибігав у подібний спосіб «відучив» її курінню і вона перестала палити. Але в якийсь момент зрозумів, що вона уже більше нікуди не піде, зрозумів, що «переборщив». В момент нанесення вказаних тілесних ушкоджень ОСОБА_7 знаходилась на підлозі, лежала, бо перед цим зіштовхнув її із дивану. Коли зрозумів, що накоїв біди, то зателефонував ОСОБА_10 це зведена дочка колишньої співмешканки, проживає у сусідньому будинку. Вона викликала швидку допомогу і міліцію. Він нікуди з місця скоєння злочину не тікав, дочекався міліцію яка його відвезла до відділу, розповів слідству все як було і що пам`ятав на той час.
На запитання прокурора пояснив, що наміру скоїти убивство ОСОБА_7 не мав. Мав намір і бажання спричинити їй тілесні ушкодження, щоб перевиховати її приязнь до спиртного та гулянь. Не заперечував, що ножем відрізав сосок грудей, порізав ножем статеві органи, вводив в статеві органи пляшку. Робив це, щоб більше ніколи не гуляла. Пояснив, що багато негативного накопичено в його душі із-за гулянок ОСОБА_7 , що поки тільки зловживала спиртними напоями то терпів, але почала гуляти і сутками не приходити додому то вирішив «перевиховати». Розумів, що скоює злочин, але утримати себе не зміг.
На запитання адвоката пояснив, що проживали за рахунок його матері. Але і він інколи підробляв. Прохав пробачення у потерпілого. Дуже себе карає за скоєне, жалкує, що час не повернути. Він ніколи не притягувався до кримінальної відповідальності, а ОСОБА_7 ледь не позбавили волі за крадіжку, бо вона зловживала спиртним.
На запитання суду відповів, що жалкує про те, що не слухав матір про її благання змінити відношення до життя, але всередині нього щось не давало бути відповідальним. При призначенні покарання прохав урахувати похилий вік матері.
Потерпілий ОСОБА_5 , син померлої ОСОБА_7 , пояснив у судовому засідання, що 02 жовтня 2015 року йому зателефонували з лікарні і міліції. Коли прийшов із бабусею в міліцію, то їм повідомили, що мати померла від ножових поранень, спричинених ОСОБА_4 . Матір з ОСОБА_4 проживала в цивільному шлюбі. Про матір не може сказати нічого поганого, вона йому і бабусі допомагала чим могла. ОСОБА_4 її часто бив. Тому він, ОСОБА_5 , разом з бабусею зібрали гроші і придбали для матері кімнату, щоб вона покинула ОСОБА_4 . Але ОСОБА_4 весь час її шукав і повертав до себе.
Прохав задовольнити цивільний позов, але урахувати те, що мати ОСОБА_4 дала його бабусі 3000 грн. на похорони. Моральну шкоду прохав стягнути у заявленій сумі, моральна шкода полягає у його стражданнях з приводу загибелі матері, він залишився сиротою без матері. Це душевні страждання на все життя. Міру покарання вважає слід призначити по закону.
Свідок, ОСОБА_11 , дільничний інспектор поліції, допитаний у судовому засіданні, показав, що 02 жовтня 2015 року був викликаний на місце кримінального правопорушення. Коли приїхав до будинку АДРЕСА_3 , то біля під`їзду сидів ОСОБА_4 , руки, ноги були в крові. Він розповів, що ножем порізав співмешканку, хоч і соромно йому розповідати, але розповів як наносив поранення, куди пляшку вводив. Це все було зафіксовано на відповідні процесуальні документи. Коли піднявся із групою в квартиру, то побачив повний хаос на підлозі кімнати, коридорі була кров, залишки продуктів харчування і пустих пляшок із-під спиртного. Було зрозуміло, що скоєно злочин.
Свідок був попереджений судом за відповідальність про дачу завідомо неправдивих показань, недовіряти йому показам у судовому засіданні у суду підстав не має.
Прокурором у судовому засіданні на підтвердження обвинувачення надані письмові докази:
?рапорт старшого дільничного інспектора Орджонікідзевського райвідділу міліції ОСОБА_11 від 02.10.2015 року, з якого вбачається, що від чергового по Орджонікідзевському РВ ХМУ ГУМВС У в Харківській області надійшло повідомлення про сварку громадян за адресою: АДРЕСА_1 . При виїзді за вказаною адресою установлено, що громадянин ОСОБА_4 спричинив тілесні ушкодження співмешканці ОСОБА_7 . Зібрано відповідний матеріал (т.1 а.с.52);
?заяву гр. ОСОБА_12 від 02.10.2015 року про надання згоди на огляд працівниками міліції квартири АДРЕСА_2 (т.1 а.с.53);
?протокол огляду місця події від 02.10.2015 року, з додатками у вигляді фототаблиць, з якого вбачається, що була оглянута квартира АДРЕСА_2 і зафіксовано стан речей, обстановки, наявність слідів злочину (т.1 а.с. 54-59);
?протокол огляду трупу від 02.10.2015 року, з фототаблицями до нього, з якого вбачається, що оглянуто труп померлої ОСОБА_7 , зафіксовані детально тілесні ушкодження (т. 1 а.с.60-64);
?висновком експерта № 1772-С/15 від 30.10.2015 року судово-медичної експертизи трупів з якого вбачається, що при експертизі трупу були встановлені наступні тілесні ушкодження:
- голови: травма голови у вигляді пластинчастої субдуральної гематоми (крововиливи під твердою мозковою оболонкою) в області правої тім`яної долі, субарахноїдального крововиливу (крововиливи під м`якими мозковими оболонками) на конвекситальній поверхні правої півкулі в області тім`яної долі, осколкового перелому кісток носа з наявністю масивних крововиливів у м`які покриви голови з боку їх внутрішньої поверхні в правій лобовій, тім`яній, скроневій і потиличній областях, в лівій лобній і скроневій областях, садна в лобовій області справа в проекції лобного бугра, множинних синців та саден в правій і лівій навколоокових областях, в правій і лівій щічній області, на підборідді з переходом на підборідну область, забитої рани на верхній повіці правого ока з переходом на його внутрішній кут, синця на всьому протязі лівої вушної раковини, множинних забитих ран верхньої і нижньої губи (червона облямівка губ і слизова їх оболонка не зіставлена), різана рана на завитку лівої вушної раковини по задній поверхні, різана рана на правій вушній раковині (хрящова частина вушної раковини відокремлена до рівня козелка), 2 сліпих колото-різаних поранення в правій щічній області;
- шиї: сліпе колото-різане поранення на передній поверхні шиї у верхній третині на 1 см до низу від проекції верхнього краю щитовидного хряща і на 1 см вліво від умовної серединної лінії тіла (на 139 см до верху від рівня підошовної поверхні стоп), різана рана на правій боковій поверхні шиї. на 5,5 см вправо від умовної серединної лінії, на 3 см доверху від проекції правої ключиці в середній третині (на 136 см доверху від рівня підошовної поверхні стоп); сліпе колото-різане поранення на задній поверхні шиї по умовній серединній лінії, на 3 см доверху від проекції остистого відростка 7 шийного хребця і на 134 см догори від рівня підошовної поверхні стоп;
- тулуба: різане поранення на лівій молочній залозі з формуванням дефекту м`яких тканин (відділення соска і ареоли молочної залози), множинні поверхневі різані рани на передній черевній стінці, на задньобоковій поверхні грудної клітки зліва, починаючись від проекції головки лівої плечової кістки і доходячи до верхнього квадранта лівої сідниці, множинні синці на передній черевній стінці, непроникаюче колото-різане поранення в проекції лобкового симфізу, на 2,5 см вправо від умовної серединної лінії тіла і на 79 см догори від рівня підошовної поверхні, 14 непроникаючих колото-різаних поранень на спині в проекції лівої лопатки, множинні синці в проекції тіла лівої лопатки;
- органів порожнини таза: множинні різані поранення на малих статевих губах, множинні різані поранення на слизовій оболонці задньопрохідного каналу в області внутрішнього сфінктеру прямої кишки, зовнішнього сфінктеру прямої кишки, що доходять до м`язів сфінктеру з множинними пошкодженнями судин;
- кінцівок: множинні поверхневі різані рани в області нижніх квадрантів лівої сідниці, з переходом на задньовнутрішню поверхню лівого стегна у верхній і середній третинах, множинні синці на лівій сідниці з переходом на ліве стегно по задній поверхні, сліпе колото-різане поранення в області верхньозовнішнього квадранта правої сідниці зовнішнього квадранта на 77 см догори від рівня підошовної поверхні стоп, сліпе колото-різане поранення передньої поверхні лівого стегна в нижній третині на 50 см догори від рівня підошовної поверхні стоп, множинні синці на передній поверхні лівого стегна на всьому протязі, на лівій верхній кінцівці на всьому протязі і по всіх поверхнях, на правому передпліччі на всьому протязі і по всіх поверхнях. Зазначені множинні різані поранення на голові, шиї, тулубі, кінцівках відносяться до легких тілесних ушкоджень, а різані поранення органів порожнини таза мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Травма голови має ознаки ушкоджень середнього ступеню тяжкості (т. 1 а.с. 65-71);
?висновок дактилоскопічної експертизи № 63 від 07.10.2015 року про наявність на поверхні ножа, вилученого при огляді місця події, сліду руки, який не ідентифіковано (т. 1 а.с. 72-76, 77);
?висновок дактилоскопічної експертизи № 76 від 15.10.2015 року про відсутність на вилученій з місця події скляній пляшці «ПШЕНИЧНА» слідів рук не виявлено (т. 1 а.с.78-84);
?висновок судово-цитологічної експертизи № 1086-Ц/2015 дослідження зразків крові трупу гр. ОСОБА_7 та гр. ОСОБА_4 (т.1 а.с.85-86);
?висновок судово-медичної імунологічної експертизи № 549- Ис/15 (т.1 а.с.88-90); висновок судово-медичної імунологічної експертизи № 548- Ис/15 (т.1 а.с.91-92); висновок судово-медичної імунологічної експертизи № 550- Ис/15 (т.1 а.с.93-95); висновок судово-медичної імунологічної експертизи № 552- Ис/15 (т.1 а.с.96-97); висновок судово-медичної імунологічної експертизи № 551- Ис/15 (т.1 а.с.98-99). З висновків вбачається наявність зразків крові ОСОБА_7 , ОСОБА_4 на вилучених з місця події речах;
?висновок судово-цитологічної експертизи № 1120-Ц/15 (т.1 а.с. 100-103); висновок судово-цитологічної експертизи № 1113-Ц/15 (т.1 а.с. 104-107); висновок судово-цитологічної експертизи № 1084-Ц/2015 (т.1 а.с. 108-110); висновок судово-цитологічної експертизи № 1085-Ц/2015 (т.1 а.с. 111-113) про дослідження зразків тампонів-змивів;
?висновок судово-медичної експертизи гр. ОСОБА_4 від 02.10.2015 року № 3028- С/15 з якого вбачається, що при судово-медичному дослідженні установлені садни на руках, які утворились від дії тупих твердих предметів з обмеженою діючою поверхнею; синці на руках, які утворились від дії тупих твердих предметів які утворились на протязі доби до моменту обстеження (т.1 а.с. 114-115);
?протокол проведення слідчого експерименту від 09.10.2015 року, з відеозаписом, з якого вбачається, що підозрюваний ОСОБА_4 розповів і показав як та чим були спричинені тілесні ушкодження ОСОБА_7 . Обвинувачений ОСОБА_4 та захисник-адвокат ОСОБА_6 на заперечували про визнання цього протоколу належним доказом (т. 1 а.с.116-123);
?висновок судово-медичної експертизи № 66/1772-С/15 від 24.11.2015 року за фактом смерті ОСОБА_7 , з якої вбачається підтвердження наявності множинних тілесних ушкоджень (т. 1 а.с.124-129);
?висновок судово-психіатричної експертизи ОСОБА_4 від 26.10.2015 року № 924 з якого вбачається, що ОСОБА_4 в момент скоєння злочину міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, будь-яких психічних розладів здоров`я не мав, виявляє синдром залежності від алкоголю, перебував в стані неускладненої алкогольної інтоксикації, в застосуванні мір медичного характеру не потребує (т.1 а.с. 130-134);
?постанову від 05.11.2015 року про визнання речовими доказами
?протокол «Затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину» від 02.10.2015 року у якому зазначено, що ОСОБА_4 був затриманий 02 жовтня 2015 року о 03 годині 30 хвилин (т.1 а.с. 136-137); ухвалу суду від 03 жовтня 2015 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (т.1 а.с.138);
?докази, що характеризують особу ОСОБА_4 : довідку про судимість, з якої вбачається, що ОСОБА_4 не притягувався до кримінальної відповідальності (т.1 а.с. 139) ; довідку лікаря-нарколога та лікаря-психіатра з яких вбачається, що ОСОБА_4 на обліку не перебуває (т.1 а.с.140-141); характеристику в якій зазначено, що ОСОБА_4 характеризується з задовільного боку, зловживає спиртними напоями (т.1 а.с. 142); ксерокопію довідки ІПН (т.1 а.с. 143),
показання дані, обвинуваченим в ході проведення слідчого експерименту, відповідають даним, отриманим в ході проведення експертизи трупа по відношенню механізму і локалізації ушкодження.
Потерпілий надав докази підтвердження витрат на поховання ОСОБА_7 копії рахунків на загальну суму 5 114 грн. 70 коп. (т.1 а.с. 148-151).
Захисником у судовому засіданні надані докази: характеристика ОСОБА_4 з місця проживання, з якої вбачається, що він характеризується з позитивного боку і, що негативна звичка зловживання спиртними напоями, загрозою для оточуючих не була; виписку із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про стан її здоров`я (т.1 а.с.145-146).
Усі вищеперераховані докази суд вважає належними та допустимими, зібрані у спосіб та в порядку, передбаченому КПК України.
Суд також зауважує, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази (параграф 34 рішення у справі Тейксейра де Кастро проти Португалії від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі Шабельника проти України від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканність, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
У кримінальному провадженні відповідно до положень ст. 91 КПК України підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення тощо.
Із доказів, досліджених у судовому засіданні, у тому числі і відповідей обвинуваченого на запитання, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_4 розумів, що скоює тяжкий злочин, розумів про настання тяжких наслідків і свідомо довів злочин до кінця. З боку потерпілої ОСОБА_7 не установлено у судовому засіданні дій та поведінки, по відношенню до ОСОБА_4 , які б могли виправдати скоєне підсудним. Дії ОСОБА_4 були направлені на скоєння умисних, тяжких тілесних ушкоджень - злочину щодо ОСОБА_7 .
Згідно абз. 1 та абз. 4 п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» у випадках, коли особа, яка позбавила потерпілого життя чи заподіяла йому тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своїх дій чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення (злочинна самовпевненість), або ж не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була й могла їх передбачити (злочинна недбалість), її дії слід розглядати як убивство через необережність чи заподіяння необережного тяжкого або середньої тяжкості тілесною ушкодження і кваліфікувати відповідно за ст. 119 чи ст. 128 КК (2341-14). Вбивство чи заподіяння тілесних ушкоджень, внаслідок злочинної самовпевненості необхідно відмежовувати від учинення цих діянь із непрямим умислом (коли винна особа передбачала і свідомо припускала настання відповідних наслідків, не розраховуючи при цьому на якість, конкретні обставини, які могли б його відвернути), а вбивство чи заподіяння тілесних ушкоджень внаслідок злочинної недбалості - від невинного заподіяння шкоди (коли особа не передбачала настання відповідних наслідків, не повинна була і (або) не могла його передбачати).
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає вина ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні доведена.
У судових дебатах Прокурор вважав, що дії ОСОБА_13 на досудовому слідстві кваліфіковані вірно. Вважав обставиною, що пом`якшує покарання є щире каяття, обтяжуючою покарання обставиною прохав визнати скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння. Прохав призначити покарання у вигляді дев`яти років позбавлення волі, задовольнити цивільний позов повністю, стягнути на користь Держави судові витрати.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судових дебатах прохав ще раз вибачення у потерпілого та матері ОСОБА_7 , врахувати вік його, ОСОБА_4 , матері та стан її здоров`я.
Захисник- адвокат ОСОБА_6 в судових дебатах прохав призначити покарання ОСОБА_4 в межах нижчої межі санкції ч. 2 ст. 121 КК України.
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, вчинене способом, що має характер особливого мучення та спричинило смерть потерпілої.
Вирішуючи питання про призначення підсудному покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
При призначенні покарання обвинуваченому, згідно з вимогами ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, стан його здоров`я, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України обвинувачений вчинив тяжкий злочин.
Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_4 установлено, що він ІНФОРМАЦІЯ_4 , уроджений м. Харкова, громадянин України, з середньою освітою, розлучений фактично, не працюючий, раніше не судимий, невійськовозобов`язаний, на обліку в лікарняних закладах не перебуває (т. 1 а.с. 139-144).
Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставиною, пом`якшуючою покарання обвинуваченому, суд визнає часткову добровільну сплату матеріальної шкоди, заподіяної злочином, у розмірі 3000 грн. Суд не поділяє думку прокурора про визнання у якості пом`якшуючої покарання обставини щире каяття, бо будь-яких підтверджень, дійових, не надано та не установлено судом. Одне висловлювання обвинуваченим у судовому засіданні, що він розкаюється, не достатньо для підтвердження цього.
Відповідно до вимог ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому, суд визнає скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння та по відношенню до особи, жінки, яка за фізичними можливостями, станом здоров`я - не могла чинити опір обвинуваченому. Цьому підтвердження є і неодноразові показання ОСОБА_4 у судовому засіданні, він прохав звернути увагу суду на те, що ОСОБА_7 була у стані найсильнішого алкогольного сп`яніння. Приведене є свідченням того, що обвинувачений розумів безпорадний стан співмешканки, але використав цю обставину для скоєння злочину проти неї.
Суд приходить до висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєного кримінального правопорушення, не зменшують його суспільну небезпеку до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України - призначення більш м`якого покарання, яке передбачено законом. Підстав для застосування обвинуваченому ст. 69-1 КК України - не вбачається.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 є суспільно небезпечною особою, тому його виправлення та запобігти його злочинній діяльності можливо тільки фактичною ізоляцією від суспільства, в зв`язку з чим ОСОБА_4 має бути засуджений за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання в межах передбачених санкцією даної статі.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 слід задовольнити частково: матеріальна шкода підлягає стягненню з урахування добровільно сплаченої потерпілому суми у розмірі 3000 грн. 00 коп (6000 грн. заявлена сума., 5114 грн. 70 коп. витрати підтверджені документально, 5114 грн. 70 коп. 3000 грн.= 2 114 грн. 70 коп.) виходячи із наступного.
Стаття 1166 Цивільного кодексу України містить законодавче визначення деліктної відповідальності за шкоду, завдану майну та підстави її виникнення. Так, для настання деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме:
1) наявність шкоди;
2) протиправна поведінка заподіювача шкоди;
3)причинно-наслідковий зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою заподіювача;
Така правова позиція і Верховного Суду України - Постанова Пленуму від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди».
З позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправною поведінкою обвинуваченого.
Що стосується спричиненої моральної шкоди потерпілому, то суд, враховуючи, що внаслідок неправомірних дій обвинуваченого потерпілий зазнав моральних страждань, відбулось погіршення нормальних життєвих зв`язків, стосунків в сім`ї та з оточуючими, вважає необхідним задовольнити позов в частині завданої потерпілому ОСОБА_5 моральної шкоди повністю.
У відповідності до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.02.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами внесеними згідно із постановами Пленуму Верховного Суду України №5 від 25.05.2001 року та № 1 від 27.02.2009 року) відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я та в порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Відповідно до ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.
Зідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сім`ї чи близьких родичів.
З урахуванням викладеного, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховує характер та обсяг фізичних і душевних страждань, яких зазнав потерпілий ОСОБА_5 , характеру немайнових втрат (їх тривалості і можливості відновлення), тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, та визначає його потерпілому у заявленому розмірі - 26 000 грн. (т.1 а.с. 19, 149-151).
Міру запобіжного заходу, яка була обрана у вигляді тримання під вартою ухвалою суду від 03 жовтня 2015 року, слід залишити обрану - тримання під вартою до набрання вироком законної сили (т. 1 а.с. 138).
Термін відбування покарання слід відраховувати з дати фактичного затримання, тобто з 02 жовтня 2015 року 03 години 30 хвилин, що підтверджується протокол про затримання ОСОБА_4 від 02.10.2015 року (т. 1 а.с. 136-137).
Судові витрати за проведення судових експертиз, згідно вимог п. 3 ст. 118, ст.122, ч.2 ст. 124 КПК України, підлягають стягненню із засудженого в доход Держави (т. 1 а.с. 77, 84).
Питання про долю речових доказів по справі (т. 1 а.с. 133-135) слід вирішити у порядку п.п. 3, 4,7 ч. 9 ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 369-371, 128-129, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України і призначити покарання у виді ДЕСЯТИ років позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу, яка була обрана у вигляді тримання під вартою, слід залишити обрану - тримання під вартою, до набрання вироком законної сили.
Термін відбування покарання слід відраховувати з дати фактичного затримання, тобто з 02 жовтня 2015 року 03 години 30 хвилин.
Стягнути з засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , індивідуальний номер платника податку НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що проживає за адресою: АДРЕСА_4 , а саме: матеріальну шкоду у розмірі 2 114 грн. 70 коп. (двох тисяч ста чотирнадцяти гривень 70 копійок) та моральну шкоду у розмірі 26 000 грн. 00 коп (двадцяти шести тисяч гривень 00 копійок), Всього стягнути 28 114 грн. 70 коп. (двадцять вісім тисяч сто чотирнадцять гривень 70 копійок).
Речові докази по справі:
ніж загальною довжиною 190 мм,
циліндрична пляшка з прозорого скла ємністю 0,5 л,
кришка від пляшки, виготовлена з металу білого кольору,
штани спортивні з темно-сірого напівсинтетичного трикотажу,
футболка - поло з сірого напівсинтетичного трикотажу,
наволочка з дуже світло-зеленої бавовняної тканини з жовтим, темно-жовтим і зеленим квітковим малюнком,
бюстгальтер з білого синтетичного трикотажу,
зразок волосся з правої скроневої області ОСОБА_7 зразок волосся з лівої скроневої області ОСОБА_7 , зразок волосся з тім`яної області ОСОБА_14 зразок волосся з лобної області ОСОБА_15 , зразок волосся з потиличної області ОСОБА_7 , зразок волосся з голови ОСОБА_4 , чотири ватні тампони зі змивами з рук та ніг ОСОБА_16 , зразок крові ОСОБА_4 , зрізи нігтьових пластин з обох рук та обох ніг ОСОБА_16 , -
що знаходяться на відповідальному зберіганні у камері схову речових доказів Орджонікідзевського РВ ХМУ ГУМВС У в Харківській області, у разі відмови їх отримання ОСОБА_5 , ОСОБА_4 слід знищити, як такі що не представляють собою цінності і не можуть вподальшому бути використані. Документи, що є речовими доказами, залишити у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.Ніж загальною довжиною 190 мм., після набрання вироком законної сили, слід знищити як такий, що не представляє собою цінності та вподальшому не може бути використаним.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області через Орджонікідзевський районний суд міста Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення. Засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити засудженому та прокурору.
Суддя: ОСОБА_1