Провадження № 1кп-200-308-14
Справа № 200/5420/14-к
У Х В А Л А

21 березня 2016 року Бабушкінський районний суд

м.Дніпропетровська

у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, який проживає в АДРЕСА_1 ,

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.2 ст.15 ч.3 ст.190, ч.4 ст.358 КК України, та клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.2 ст.15 ч.3 ст.190, ч.4 ст.358 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про визнання незаконними будь-яких слідчих та процесуальних дій, які були проведені у кримінальному провадженні на підставі показів, чи інших документів, у яких фігурують ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , на підставі ст.ст.86-89 КПК України визнати недопустимими доказами усі надані покази ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ; на підставі ст.ст.86-89 КПК України визнати недопустимими будь-які докази, які були отримані на підставі показів чи інших документів, у яких фігурують ОСОБА_5 та ОСОБА_6 таким, що були отриманні незаконно, і такими, достовірність яких не має доведеності. В обґрунтування свого клопотання обвинувачений зазначив, що під час судового розгляду кримінального провадження у суді потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 дали неправдиві покази, свідомо виступили у якості підставних осіб та особистими підписами засвідчили процесуальні документи, зміст яких не відповідає дійсності, що підтверджується матеріалами кримінального провадження та отриманими судом доказами.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого та визнання доказів недопустимими.

Вислухавши думку учасників процесу, суд вважає необхідним клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно діючого кримінально-процесуального законодавства України докази в кримінальному провадженні повинні бути належними та допустимими.

Відповідно ст.85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Стаття 86 КПК України вказує, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КПК України.

В ст.87 КПК України зазначено, що недопустимими доказами є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод є такі діяння: 1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; 2) отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження; 3) порушення права особи на захист; 4) отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на питання, або їх отримання з порушенням цього права; 5) порушення права на перехресний допит; 6) отримання показань від свідка, який надалі буде визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.

Потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були допитані судом у судовому засіданні з дотриманням вимог ст.353 КПК України та за клопотанням сторони захисту судом були оголошені деякі протоколи слідчих дій з дотриманням вимог ст.358 КПК України.

Під час дослідження судом вказаних доказів судом не встановлений факт отримання доказів внаслідок істотного порушення прав та свобод людини тобто очевидної їх недопустимості.

Відповідно ст.89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

На підставі викладеного суд вважає необхідним клопотання обвинуваченого залишити без задоволення, оскільки суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності під час їх оцінки в нарадчій кімнаті при ухваленні судового рішення.

Керуючись ст.89 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про визнання незаконними будь-яких слідчих та процесуальних дій, які були проведені у кримінальному провадженні на підставі показів, чи інших документів, у яких фігурують ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , про визнання недопустимими доказами усі надані покази ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ; про визнання недопустимими будь-які докази, які були отримані на підставі показів чи інших документів, у яких фігурують ОСОБА_5 та ОСОБА_6 таким, що були отриманні незаконно, і такими, достовірність яких не має доведеності залишити без задоволення.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя

Бабушкінського районного суду ОСОБА_1

м.Дніпропетровська