Дата документу Справа № 320/3510/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/1350/16 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 320/3510/16-к
Категорія ст. 185 ч. 2 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 вересня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, дистанційно в режимі відеоконференції, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0002551 відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Полянівка Мелітопольського району Запорізької області, громадянина України, не одруженого, учня Мелітопольської вечірньої (змінної) шкоди № 1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 20.04.2016 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підстав ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;
за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України;
за участю: прокурора ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,
за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у провадженні, на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14 червня 2016 року,
в с т а н о в и л а:
в апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у провадженні, посилаючись на незаконність судового рішення через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність зазначає, що всупереч вимог ст. 98 КК України, суд призначив неповнолітньому ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 190 КК України покарання у виді обмеження волі, яке до неповнолітніх не застосовується. Тому просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України і призначити покарання: за ч. 1 ст. 190 КК України у виді 100 годин громадських робіт, за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у вигляді 1 року позбавлення волі. Згідно до ч. 4 ст. 70 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 квітня 2016 року, та остаточно призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі. Відповідно до ст. ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки та покласти обов`язки, передбачені п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.
Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу, законного представника, захисника та обвинуваченого, у тому числі і в останньому слові, які не заперечували проти задоволення скарги; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора, який брав участь у провадженні, підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14 червня 2016 року ОСОБА_6 , визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України і призначено покарання: за ч. 1 ст. 190 КК України у виді 1 року обмеження волі, за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у вигляді 1 року позбавлення волі. Згідно до ч. 4 ст. 70 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 квітня 2016 року, та остаточно призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі. Відповідно до ст. ст. 75, 104 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки та покладено обов`язки, передбачені п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили обвинуваченому залишено у вигляді домашнього арешту. Вирішена доля речових доказів.

Згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення, в середині грудня 2015 року о 12 годині 00 хвилин, неповнолітній ОСОБА_6 , знаходячись у приміщенні будинку АДРЕСА_1 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою потерпілого ОСОБА_10 , під приводом здійснення телефонного дзвінка, отримав від останнього належний тому мобільний телефон моделі «Nokia 305 RM-766», в корпусі темно сірого кольору, імей 1: НОМЕР_1 , імей 2: НОМЕР_2 , та достовірно знаючи, що повертати його не буде, заволодів вказаним мобільним телефоном, вартістю 1 300 грн., в якому знаходилась сім-картка оператора мобільного зв`язку «Київстар», у кількості 2 штук, вартістю 15 грн. за кожну, та картка пам`яті «microcd», об`ємом 16 Гб., вартістю 100 грн., який знаходився у чохлі, з шкірозамінника, чорного кольору, вартістю 180 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 1 610 грн.

Крім того, наприкінці березня 2016 року о 16 годині 30 хвилин, неповнолітній ОСОБА_6 , знаходячись у приміщенні будинку АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, керуючись корисливими мотивами, скориставшись тим, що неповнолітній потерпілий ОСОБА_11 за ним не спостерігає, шляхом вільного доступу, з дивану, розташованого у кімнаті вказаного будинку, таємно викрав належний останньому мобільний телефон, моделі «іРnсnе» марки «YX7P485EA8Y81F5», в корпусі чорного кольору, вартістю 1 000 грн., в якому знаходилась сім-картка оператора мобільного зв`язку «Київстар», вартістю 25 грн., на мобільному рахунку якої знаходились грошові кошти у розмірі 40 грн. та картка пам`яті «microcd», об`ємом 2GB, вартістю 98 грн., чим спричинив неповнолітньому потерпілому ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 1 163 грн.

ВинуватістьОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, за обставин вказаних у вироку суду першої інстанції, підтверджується показаннями самого обвинуваченого в судовому засіданні, де він повністю визнавав себе винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України, а тому, враховуючи позицію обвинуваченого та відсутність заперечень з боку інших учасників судового провадження, місцевий суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин провадження, які ніким не заперечувалися.
Судом першої інстанції діїОСОБА_6 правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України.

Доводи прокурора про те, що суд першої інстанції всупереч вимог ст. 98 КК України, призначив неповнолітньому ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 190 КК України покарання у виді обмеження волі, яке до неповнолітніх не застосовується, є обґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КК України, до неповнолітніх, визнаних винними у вчиненні злочину, судом можуть бути застосовані такі основні види покарань: штраф; громадські роботи; виправні роботи; арешт; позбавлення волі на певний строк.

Таким чином, районний суд порушив вимоги ч. 1 ст. 98 КК України, призначивши неповнолітньому ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі.

Санкцією ч. 1 ст. 190 КК України, передбачені покарання у вигляді штрафу, громадських робіт, виправних робіт та обмеження волі.

Враховуючи вищевказане, а також те, що штраф не може бути застосовано до останнього з урахуванням майнового стану винного, колегія суддів вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді громадських робіт, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Між тим, довід прокурора про скасування вироку суду першої інстанції та ухвалення нового вироку, є необґрунтованим, з огляду на наступне.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі: 1) необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення; 2) необхідності застосування більш суворого покарання; 3) скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції; 4) неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 КК України, до осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, судом можуть бути застосовані такі види покарань: штраф; позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу; позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю; громадські роботи; виправні роботи; службові обмеження для військовослужбовців; конфіскація майна; арешт; обмеження волі; тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців; позбавлення волі на певний строк; довічне позбавлення волі.

Враховуючи вищевказані вимоги законів, колегія суддів вважає, що правові підстави для скасування вироку районного суду в частині призначеного покарання відсутні, оскільки не може призначення більш м`якого покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, замість більш суворого покарання бути віднесено до застосування більш суворого покарання, а тому вирок суду підлягає зміні, оскільки в даному випадку правове становище обвинуваченого не погіршується.

Керуючись ст. ст. 336, 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у провадженні, задовольнити частково.

Вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14 червня 2016 року відносно ОСОБА_6 , змінити.
Вважати обвинуваченого ОСОБА_6 засудженим за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді 100 годин громадських робіт.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.
Згідно до ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. ст. 75, 104 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки та покласти на нього обов`язки, передбачені п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.
В решті вирок залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її оголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з часу її оголошення.

Судді: