Єдиний унікальний номер 722/860/16-к
Номер провадження 1-в/722/657/16
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 березня 2016 року Сокирянський районний суд Чернівецької області
головуючого судді: ОСОБА_1
секретаря: ОСОБА_2
з участю прокурора: ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сокиряни клопотання засудженого ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеження волі,-
Засуджений ОСОБА_4 09.03.2016 року звернувся до Сокирянського районного суду Чернівецької області з вказаним вище клопотанням, в якому просив з підстав, передбачених ст.82 КК України, замінити йому невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеження волі.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.
Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, однак у поданому до суду клопотанні просив розгляд справи провести за його відсутності.
Представник СВК-67 ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, подавши до суду письмову заяву, в якій заперечував проти задоволення клопотання, оскільки вважає, що засуджений ОСОБА_4 на даний час не досяг необхідного ступеню виправлення, передбаченого ст.82 КК України «став на шлях виправлення». У зв`язку з цим вважає, що клопотання засудженого є передчасним, а тому просив у його задоволенні відмовити.
Заслухавши думку прокурора, дослідивши письмові матеріали клопотання та особову справу засудженого, суд приходить до висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_4 підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.
Із досліджених в судовому засіданні письмових матеріалів клопотання та особової справи засудженого судом встановлено наступні обставини.
Вироком Апеляційного суду Чернівецької області від 22.12.2008 року, який залишено без змін ухвалою Верховного Суду України від 31.03.2009 року,ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.190, ч.2 ст.15 ч.4 ст.190, ч.4 ст.187, ч.2 ст.15 п.п.6, 9, 12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.70 КК України до 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна.
Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_4 згідно вказаного вище вироку суду відраховується з 06.09.2008 року.

Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 02.02.2016 року, на підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано у строк покарання засудженому ОСОБА_4 вироком Апеляційного суду Чернівецької області від 22.12.2008 року строк попереднього ув`язнення з 06.09.2008 року по 31.03.2009 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що становить 6 місяців 25 днів.

Таким чином, внаслідок зарахування ОСОБА_4 у строк покарання вказаного вище строку попереднього ув`язнення, кінцевим строком відбування ним покарання у виді позбавлення волі є 11.02.2020 року.
Згідно п.3 ч.4 ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила новий умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
Як встановлено судом, станом на час розгляду клопотання засуджений ОСОБА_4 фактично відбув 7 років 6 місяців 9 днів позбавлення волі, що із врахуванням зарахованого строку попереднього ув`язнення, становить більше двох третинстроку покарання, призначеного судом за вчинення умисних особливо тяжких злочинів.
Виходячи із нововизначеного кінцевого строку відбування покарання, невідбутий засудженим ОСОБА_4 строк покарання у виді позбавлення волі станом на час розгляду судом клопотання становить 3 роки 10 місяців 26 днів.

Згідно роз`яснень, які містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, заміна невідбутої частини покарання більш м`якимможлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення(ч.3 ст.82 КК).
Відповідно до п.17 вказаної постанови Пленуму під час судового розгляду питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`якимсуди повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі перебуває з 06.09.2008 року.
За час утримання в слідчому ізоляторі м.Чернівці за порушення режиму утримання засуджений ОСОБА_4 в трьох випадках притягувався до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, стягнення погашені в установленому законом порядку, не заохочувався.
В Сокирянську виправну колонію №67 засуджений ОСОБА_4 прибув 19.06.2009 року.
Як вбачається із довідки про заохочення і стягнення на засудженого, за час відбування покарання в Сокирянській виправній колонії №67 засуджений ОСОБА_4 за порушення вимог режиму відбування покарання в двох випадках притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашені в установленому законом порядку, у п`яти випадках заохочувався у виді подяк як правами начальника відділення, так і правами начальника колонії.
Згідно довідки відділу організації та нормування праці №286 від 12.03.2016 року та особової справи встановлено, що засуджений ОСОБА_4 з часу прибуття до установи і до листопада 2009 року був працевлаштований в якості вибірника-складальника каменю стінового у гірничому цеху №1, до роботи відносився посередньо, поставлені йому завдання в повному об`ємі не виконував. З грудня 2009 року по даний час засуджений ОСОБА_4 працевлаштований в центрально-ремонтній майстерні в якості токаря, до роботи відноситься добросовісно, поставлені йому виробничі завдання виконує в повному об`ємі, приймає участь у роботах з благоустрою установи.
Із дослідженої в судовому засіданні характеристики, затвердженої начальником колонії 14.03.2016 року, встановлено, що засуджений ОСОБА_4 за період відбування покарання в колонії в цілому характеризується позитивно; у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дружні стосунки підтримує із засудженими різної спрямованості; у відношенні до представників адміністрації установи вввічливий, виконує їх законні вимоги; своє спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд; заходи виховного характеру, які проводяться у відділенні, відвідує, намагається робити для себе відповідні висновки; приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт», займається фізичними вправами у спортивному кутку відділення; за час відбування покарання в установі здобув спеціальність «Токар» в навчальному центрі, що функціонує при установі; соціально-корисні зв`язки на волі підтримує з рідними шляхом телефонних розмов, побачень та отриманням від них посилок, взаємовідносини добрі.
Відповідно до довідки медичної частини №187 від 12.03.2016 року засуджений ОСОБА_4 практично здоровий, працездатний, на даний час стан його здоров`я задовільний.
Згідно довідки бухгалтерії №1514, станом на 12.03.2016 року в установі на виконанні перебуває виконавчий лист про стягнення із засудженого ОСОБА_4 102259,45 грн., з яких ним відшкодовано 10887,70 грн.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

З огляду на викладене, суд не погоджується із думкою адміністрації виправної колонії з приводу того, що засуджений ОСОБА_4 на даний час не досяг необхідного ступеню виправлення.

Відповідно до ч.3 ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Враховуючи наведені вище вимоги кримінального закону та встановлені обставини в їх сукупності, із урахуванням особи засудженого ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що останній за час відбування покарання у виді позбавлення волі своєю поведінкою довів, що став на шлях виправлення.

Згідно ст.61 КК України покарання у виді обмеження волі полягає у триманні особи в кримінально-виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці. Обмеження волі встановлюється на строк від одного до п`яти років. Обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до інвалідів першої і другої групи.
З огляду на вказану норму кримінального закону та встановлені обставини, а також враховуючи те, що судом не було встановлено будь-яких обставин, передбачених ст.61 КК України, які б унеможливлювали замінити засудженому невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке покарання у виді обмеження волі, суд приходить до висновку про задоволення клопотання засудженого ОСОБА_4 .

При цьому, суд вважає, що подальше відбування засудженим даного більш м`якого виду покарання буде сприяти процесу позитивних змін, які відбуваються в його особистості, створить у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, а відповідно забезпечить свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства та повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Керуючись ст.ст.61, 82 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Замінити засудженому ОСОБА_4 невідбуту частину покарання у виді 3 років 10 місяців 26 днів позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді 3 років 10 місяців 26 днів обмеження волі.

Після набрання ухвалою законної сили, засудженого ОСОБА_4 направити до місця відбування більш м`якого покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі.

Строк відбування більш м`якого покарання засудженому ОСОБА_4 обчислювати з дня прибуття і постановки його на облік у виправному центрі, зарахувавши йому у строк відбування більш м`якого покарання час слідування під вартою до виправного центру, виходячи із співвідношення одному дню слідування під вартою до виправного центру, відповідає два дні обмеження волі.

Роз`яснити засудженому ОСОБА_4 , що у відповідності до вимог ч.6 ст.82 КК України, якщо особа, відбуваючи більш м`яке покарання, вчинить новий злочин, суд до покарання за знову вчинений злочин приєднує невідбуту частину більш м`якого покарання за правилами, передбачених у статях 71 і 72 КК України.

Копію цієї ухвали надіслати для виконання Сокирянській виправній колонії №67 ВДПтС України в Чернівецькій області та для відома Апеляційному суду Чернівецької області і засудженому ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Чернівецької області шляхом подачі апеляційної скарги через Сокирянський районний суд Чернівецької області протягом 7-ми днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Суддя Сокирянського
районного суду ОСОБА_1