АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/1220/16 Справа № 216/4286/16-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Апеляційного суду Дніпропетровської області

у складі головуючого- судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі- ОСОБА_5

за участю представника скаржника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7

прокурора - ОСОБА_8

слідчого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах скаржника ОСОБА_10 , на ухвалу слідчого судді Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 вересня 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_11 , погоджене з прокурором Криворізької місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області ОСОБА_12 від 01 вересня 2016 року, про арешт майна відносно ОСОБА_6 ,-

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 вересня 2016 року задоволено клопотання слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_11 , погоджене з прокурором Криворізької місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області ОСОБА_12 01 вересня 2016 року та накладено арешт на наступне майно, що було виявлено, опечатано та вилучено 30 серпня 2016 року в процесі проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 яке визнано в рамках кримінального провадження в якості речових доказів: мобільний телефон модель Sony imei НОМЕР_1 з сім карткою «Київстар»; грошові кошти в сумі 950 гривень; блокнот з чорновими записами коричневого кольору; ноутбук чорного кольору Asus CBNQAS076987458; флешнакопичувач Transend 8GB; лом чорних металів у кількості 8856,00 кг; лом міді у кількості 2,0 кг.; лом бронзи у кількості 2,0 кг; лом алюмінію у кількості 15, 0 кг.; лом нержавіючої сталі у кількості 2,0 кг.; лом цинк-алюмінієво-магнієвого сплаву у кількості 1,0 кг.; ваги механічні 1шт.; стрілка з метричними позначеннями з ваг.

Свої висновки слідчий суддя, з посиланням на вимоги ч.1 ст.170 КПК України, мотивує тим, що слідчим було обґрунтовано клопотання, оскільки зазначені речі дійсно визнанні речовими доказами по кримінальному провадженню та в найближчий час буде призначена експертиза, з метою досягнення дієвості кримінального провадження.
Не погоджуючись з рішенням, прийнятим слідчим суддею, представником скаржника ОСОБА_6 - адвокатом ОСОБА_7 подана апеляційна скарга в якій просить поновити строк як пропущений з поважних причин на апеляційне оскарження вказаної ухвали суду першої інстанції, оскільки дане рішення було отримано лише 03 жовтня 2016 року і до цього часу в порушення вимог ч.7 ст.173 КПК України не вручалася та не надсилалася ОСОБА_6 , з подальшим її скасуванням.

В обґрунтування своїх вимог особа, яка подала апеляційну скаргу, посилається на те, що, органом досудового слідства були порушені вимоги чинного законодавства при проведенні слідчих дій, а саме проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 та подальшим виявленням та арештом вищевказаного майна. Однак, апелянт зазначає, що загальну масу вилучених металевих виробів і металобрухту ОСОБА_6 точно не знає, але приблизно загальна вага складала не більше 15 тон.

Не погоджується з тим, що арештоване майно під час обшуків 31 серпня 2016 року було визнано безпідставно речовими доказами, так як: мобільний телефон та чернові записи не є важливими речовими доказами по справі, оскільки в них відсутні відомості стосовно того, що на них зафіксовані зв`язки осіб причетних до скоєння кримінального правопорушення; комп`ютерна техніка та флеш накопичувач на думку сторони захисту також не можуть бути визнані речовими доказами, оскільки в них також відсутні будь-які відомості, які стосуються справи.

В доповненні до апеляційної скарги апелянт з посиланням на рішення Європейського суду з прав людини, а саме «Рішення Пантелєєнко проти України» від 29 червня 2006 року, «Рішення Алексанян проти Росії» від 22 грудня 2008 року, вказує, що оскаржувана ухвала суперечить вимогам: ч.1 ст.9 КПК У країни, ст.13 КПК України, оскільки в ній відсутні підстави, передбачені нормою ч.3 ст.233 КПК України, внаслідок чого було порушено ст.16 КПК України, що призвело у подальшому винесення невмотивованого рішення з порушенням ст.21 КПК України та ч.1 ст.172 КПК України.

Вказує, що робітниками внутрішніх справ, таку слідчу дію, як проведення обшуку було здійснено, ще до внесення до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення. Так, адвокат стверджує, що 29 липня 2016 року до ЄРДР були внесені відомості про вчинення невідомими особами кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України. Обшук в будинку АДРЕСА_2 було проведено 30 серпня 2016 року, з подальшим внесенням відомостей до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення за вищевказаною статтею кримінального кодексу України лише 01 вересня 2016 року.

Звертає увагу, що слідчим суддею не було надано жодної оцінки обставинам по справі, не врахувавши практику Європейського суду з прав людини, у зв`язку з чим вважає, що апеляційну скаргу потрібно задовольнити у повному обсязі.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, представника - скаржника, який просив задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та прохав залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, дослідивши надані матеріали кримінального та судового провадження, обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Так, відповідно до вимог ст.395 КПК України на ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Виходячи з того, що ухвала слідчого судді від 01 вересня 2016 року постановлена без виклику сторін по справі, зазначене рішення суду було отримано представником 03 жовтня 2016 року /а.с.п.30/, колегія суддів вважає, що строк на подачу апеляційної скарги на зазначену ухвалу слідчого судді першої інстанції не було пропущено, погоджуючись в цій частині зі стороною скаржника.

Відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» № 1019-VIII від 18 лютого 2016 року, який набрав чинності 28 лютого 2016 року (тут та далі- Закону) арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно в тому числі є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно з вимогами п.1) ч.2 ст.171 КПК України арешт майна допускається в тому числі з метою збереження речових доказів, при цьому, згідно вимог ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Крім того, відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як вбачається з наданих матеріалів судового і кримінального проваджень, досліджених в суді першої інстанції та перевірених в суді апеляційної інстанції відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.213 КК України, були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 вересня 2016 року, з присвоєнням кримінальному провадженню № 0000618, відповідно до витягу з якого зазначене кримінальне провадження внесене до ЄРДР за організацію незаконного пункту прийому та схову металобрухту, здійснення прийому брухту чорних та кольорових металів фізичними особами.
31 серпня 2016 року зазначені речі, а саме: мобільний телефон модель Sony imei НОМЕР_1 з сім карткою «Київстар»; грошові кошти в сумі 950 гривень; блокнот з чорновими записами коричневого кольору; ноутбук чорного кольору Asus CBNQAS076987458; флешнакопичувач Transend 8GB; лом чорних металів у кількості 8856,00 кг; лом міді у кількості 2,0 кг.; лом бронзи у кількості 2,0 кг; лом алюмінію у кількості 15, 0 кг.; лом нержавіючої сталі у кількості 2,0 кг.; лом цинк-алюмінієво-магнієвого сплаву у кількості 1,0 кг.; ваги механічні 1шт.; стрілка з метричними позначеннями з ваг 1шт., у відповідності до вимог ст.98 КПК України було визнано речовим доказом /а.с.п.6; а.к.п.25/.
01 вересня 2016 року, з огляду на офіційні вихідні, з дотриманням вимог ст.171 КПК України, слідчий СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_11 , за погодженням прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області ОСОБА_12 , звернувся з клопотанням, про арешт зазначеного майна /а.с.п.1-3/, обґрунтовуючи його тим, що метою запобігання можливості приховування, пошкодження, всування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересовування, передачі, відчуження виявлених та вилучених в ході проведених обшуків речей, документів техніки, які є важливими доказами по справі та несуть на собі сліди скоєння кримінального правопорушення.
Виходячи з наведеного вище колегія суддів приходить до наступного.
Так, частиною 1 ст.131 КПК України встановлено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п.7) ч.2 ст.131 КПК України, який застосовується на підставі ухвали слідчого судді, постановленої згідно з вимогами ст.170 КПК України-ст.173 КПК України.
Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що дослідивши матеріали клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження в межах своєї компетенції, слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість зазначеного вище клопотання від 01 вересня 2016 року про арешт майна /а.с.п.1-3/, у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, вислухав доводи прокурора, належним чином дослідив додані до нього документи, якими слідчий обґрунтував своє клопотання /а.с.п.4-23/ та фактичні обставини, вказані у клопотанні і дійшов вмотивованого висновку про накладення арешту на вказане в ньому майно, котре органом досудового розслідування, визнано речовим доказом.
При цьому слід відмітити, що відсутність повідомлення про підозру в кримінальному провадженні не позбавляє слідчого права звернутися з клопотанням про арешт майна для забезпечення доказової бази в кримінальному провадженні, про що йдеться в ст.170 КПК України, оскільки відповідно до вимог ст.214 КПК України, ст.223 КПК України, після внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування та проводять слідчі (розшукові) дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у кримінальному провадженні, а повідомлення про підозру, згідно з п.3) ч.1 ст.276 КПК України, здійснюється тільки за наявності достатніх доказів для підозри конкретної особи у вчиненні кримінального правопорушення, а тому дане не є перешкодою для вирішення питання про арешт майна, яке відповідає критеріям, зазначеним ст.170 КПК України, для забезпечення доказової бази у кримінальному провадженні на підставі вищевикладених положень чинного КПК України.
Стосовно доводів сторони захисту, щодо незаконного та безпідставного проведення обшуку в будинку АДРЕСА_2 від 30 липня 2016 року з послідуючою датою внесення до ЄРДР 01 вересня 2016 року відомостей про вчинення кримінального правопорушення, то вони є необґрунтованими. З матеріалів кримінального провадження слідує, що 29 липня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000451 були внесені відомості, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КПК України, однак в процесі досудового розслідування вказаного провадження попередньо було встановлено, що на території Криворізького району Дніпропетровської області невідомим особами організовано незаконні пункти прийому, схову та збуту металобрухту, а невідомою особою на території домоволодіння АДРЕСА_3 здійснюється прийом чорних та кольорових металів. 30 вересня 2016 року в період часу з 17 години до 22 години під час проведення обшуку на території домоволодіння по АДРЕСА_2 на підставі ухвали Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 серпня 2016 року було виявлено та вилучено металобрухт чорних металів, а також механічні ваги 1 шт., стрілка з метричними позначеннями з вагів 1 шт., грошові кошти в розмірі 950 гривень, блокнот з чорновими записами, а також ноутбук. Внаслідок чого прокурором Криворізької місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_12 було винесено постанову від 31 серпня 2016 року про виділення матеріалів досудового розслідування за № 0000451 від 29 липня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України в окреме провадження за ч.1 ст.213 КК України, з подальшим внесенням 01 вересня 2016 року відповідних даних до ЄРДР.

На підставі наведеного вище, керуючись ст.170 КПК України, ст.173 КПК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» № 1019-VIII від 18 лютого 2016 року), ч.2 ст.376 КПК України, ст.405 КПК України, п.1) ч.3 ст.407 КПК України, ст.418 КПК України, ст.422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Клопотання адвоката ОСОБА_7 в інтересах скаржника ОСОБА_10 про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 вересня 2016 року -задовольнити та поновити строк, як пропущений з поважних причин.

Ухвалу слідчого судді Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 вересня 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_11 , погоджене з прокурором Криворізької місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області ОСОБА_12 від 01 вересня 2016 року, про накладення арешту на майно, що було виявлено, опечатано та вилучено 30 серпня 2016 року в процесі проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 яке визнано в рамках кримінального провадження в якості речових доказів, - залишити без змін.
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах скаржника ОСОБА_10 залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з дня проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4