Провадження № 11-кп/780/264/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 5 24.02.2016

УХВАЛА
Іменем України
24 лютого 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю прокурора: ОСОБА_5 ,

при секретарі: ОСОБА_6 ,

обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_11 -адвоката ОСОБА_10 , на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Біла Церква Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

засуджено за ч.1 ст. 122 КК України на 2 роки виправних робіт за його місцем роботи, із відрахуванням із суми його заробітку 20 відсотків в дохід держави.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Біла Церква Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ч.1 ст. 122 КК України на 1 рік виправних робіт за його місцем роботи, із відрахуванням із суми його заробітку 10 відсотків в дохід держави.

В С Т А Н О В И Л А :
Згідно вироку суду, 28.08.2015 року близько 18 години 00 хвилин обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_2 біля веранди квартири АДРЕСА_3 в результаті існуючих тривалий час неприязних відносин з потерпілим ОСОБА_11 , який проживає в цій квартирі, стали з`ясовувати з останнім його вранішню поведінку з ОСОБА_12 , під час чого стали навмисно наносити удари кулаками в обличчя потерпілого, від чого він втратив рівновагу та впав на землю. Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 , передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій, а також бажаючи настання відповідних наслідків у вигляді тілесних ушкоджень, стали навмисно наносити удари ногами по тулубу потерпілого: ОСОБА_7 - в область правої частини тулуба, а ОСОБА_8 в область лівої частини тулуба потерпілого, чим заподіяли останньому тілесні ушкодження, що відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
Не погоджуючись з вироком, представник потерпілого ОСОБА_11 -адвокат ОСОБА_10 , не оспорюючи доведеність вини обвинувачених у вчинені інкримінованого їм кримінального правопорушення та правильність кваліфікації їх дій, вважає, що вирок є незаконним та підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, просить постановити свій вирок, яким обвинуваченого ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.122 КК України та призначити покарання 3 роки позбавлення волі, обвинуваченого ОСОБА_8 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.122 КК України та призначити покарання 2 роки позбавлення волі.

В обґрунтуванні зазначає, що обвинувачені фактично свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні не визнали, давали неправдиві покази, у вчиненому не розкаялись, перед потерпілим не вибачились, потерпілий наполягав на призначені покарання пов`язаним з позбавленням волі обвинувачених, крім того обвинувачений ОСОБА_7 вже притягувався до кримінальної відповідальності за фактом спричинення потерпілому ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень та 16.12.2009 року вироком Білоцерківського міськрайоного суду Київської області був засуджений на 5 років позбавлення волі, з іспитовим строком 2 роки.

Також звертає увагу суду, що при призначенні покарання ОСОБА_8 у виді 1 року виправних робіт за його місцем роботи, судом не врахований той факт, що відповідно до договору підряду укладеного між ПАТ «ЖЛК Україна» та обвинуваченим строк дії договору закінчується 31.12.2015 року, тобто через 8 діб після оголошення вироку і до набуття вироком законної сили.

В запереченні на апеляцію адвокат ОСОБА_9 в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 просить апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок суду без змін, вказує, що суд першої інстанції при вирішенні питання про міру покарання в повній мірі врахував відомості про особу та призначив покарання необхідне та достатнє для виправлення обвинувачених та попередження скоєння нових злочинів, звертає увагу, що ОСОБА_8 на момент винесення вироку і на даний час працює в комунальному підприємстві Білоцерківської міської «Білоцерківтепломережі», тому посилання представника потерпілих на ту обставину, що строк дії договору підряду, який було укладено між ПАТ «ЖЛК України» та обвинуваченим закінчується 31.12.2015 року, є недостовірними.

В запереченні на апеляцію прокурор просить апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок суду без змін, вказує, що суд першої інстанції при вирішенні питання про міру покарання в повній мірі врахував відомості про особу та призначив покарання необхідне та достатнє для виправлення обвинувачених та попередження скоєння нових злочинів.

Також зазначає, що у випадку, якщо ОСОБА_8 на час виконання вироку не буде працюючим, то кримінально-виконавча інспекція відповідно до покладених на неї функцій направить останнього через центр зайнятості населення на роботу, крім того, відповідно до вимоги про судимість від 14.03.2015 року ОСОБА_7 21.02.2012 року знятий з обліку кримінально-виконавчої інспекції м. Біла Церква у зв`язку з відбуттям покарання, тому станом на дату постановлення вироку обвинувачений вважається таким, що в силу ст. 89 КК України немає судимості.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, обвинувачених та їх захисника, які просили вирок суду залишити без зміни, думку представника потерпілого, яка просила задовольнити апеляцію, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Оскільки встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 та ОСОБА_8 учасниками судового розгляду у апеляційному порядку не оскаржуються, тому колегією суддів вони не перевіряються.

Щодо призначеного обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання, то відповідно до вимог ст. 65 КК України, судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи обвинувачених, позитивні характеристики за місцем їх роботи та працевлаштуванням, фактичне визнання вини, щире каяття, відсутність у них судимостей, заподіяної шкоди та тяжких наслідків від вчиненого.

З урахуванням викладеного, призначене ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання відповідає характеру і ступеню тяжкості вчиненого злочину, даним про особу винних і є необхідним та достатнім для виправлення останніх та попередження нових злочинів.

Доводи представника потерпілого в апеляції про те, що судом першої інстанції при призначенні покарання не було враховано особу обвинувачених та тяжкість злочину, не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Твердження представника потерпілого про те, що судом при постановленні вироку та призначенні покарання ОСОБА_8 у виді виправних робіт за його місцем роботи, не було враховано той факт, що відповідно до договору підряду укладеного між ПАТ «ЖЛК Україна» та обвинуваченим, строк його дії закінчується 31.12.2015 року, як на підставу неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки матеріалами справи підтверджується, що обвинувачений ОСОБА_8 працює в ПАТ «ЖЛК-України», та під час апеляційного розгляду обвинуваченим була надана додаткова угода №2 до договору №315 від 01 лютого 2016 року, з якої вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 продовжує там працювати.

Також посилання представника потерпілого на невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого ОСОБА_7 через те, що судом не було враховано, що 16.12.2009 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області ОСОБА_7 було засуджено за ч.1 ст.121 КК України, не ґрунтуються на законі, оскільки відповідно до вимоги про судимість від 14.09.2015 року (а.с.89) ОСОБА_7 21.02.2012 року був знятий з обліку кримінально-виконавчої інспекції м.Біла Церква у зв`язку з відбуттям покарання, тому, станом на дату постановлення вироку 23.12.2015 року ОСОБА_7 вважався таким, що в силу ст. 89 КК України судимості не має.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування чи зміни вироку не вбачається.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2015 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - залишити без змін.

Головуючий:

Судді: