Справа № 1-1316/142/11 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11/783/6/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
СУДОВОГО ЗАСІДАННЯ
24 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

та засуджених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
розглядаючи у відкритому судовому засіданні у м. Львові кримінальну справу за апеляціями захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_11 , засудженого ОСОБА_11 , засудженого ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_13 в інтересах засудженого ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_14 в інтересах засудженого ОСОБА_9 , засудженого ОСОБА_9 , засудженого ОСОБА_12 на вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 15 жовтня 2013 року, -

в с т а н о в и л а :
Вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 15 жовтня 2013 року ОСОБА_11 засуджено за ч. 4 ст. 187 КК України на 13 років позбавлення волі з конфіскацією майна; за ч. 3 ст. 146 КК України на 8 років позбавлення волі. За ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України ОСОБА_11 виправдано.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_11 призначено остаточне покарання у вигляді 13 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Початок відбуття покарання ОСОБА_11 постановлено рахувати з 06.12.2010 року.

Постановлено стягнути з ОСОБА_11 на користь держави 606 грн. за проведення експертиз.

ОСОБА_12 засуджено за ч. 4 ст. 187 КК України на 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна; за ч. 3 ст. 146 КК України на 7 років позбавлення волі. За ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України ОСОБА_12 виправдано.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_12 призначено остаточне покарання у вигляді 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Початок відбуття покарання ОСОБА_12 постановлено рахувати з 06.12.2010 року.

Постановлено стягнути з ОСОБА_12 на користь держави 606 грн. за проведення експертиз.

ОСОБА_9 засуджено за ч. 4 ст. 187 КК України на 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна; за ч. 3 ст. 146 КК України на 7 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_9 призначено за цим вироком покарання у вигляді 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ч.ч. 2, 3 ст. 71 КК України покарання за цим вироком постановлено поглинути покаранням, призначеним ОСОБА_9 за вироком апеляційного суду Львівської області від 23.03.2009 року у виді довічного позбавлення волі, та остаточне покарання ОСОБА_9 призначено у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.

Початок відбуття покарання ОСОБА_9 постановлено рахувати з 27.07.2006 року.

Постановлено стягнути з ОСОБА_9 на користь держави 606 грн. за проведення експертиз.

ОСОБА_10 засуджено за ч. 4 ст. 187 КК України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна; за ч. 3 ст. 146 КК України на 5 років позбавлення волі. За ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України ОСОБА_10 виправдано.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_10 призначено остаточне покарання у вигляді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Початок відбуття покарання ОСОБА_10 постановлено рахувати з 02.02.2012 року

Постановлено стягнути з ОСОБА_10 на користь держави 606 грн. за проведення експертиз.

Питання про речові докази вирішено відповідно до вимог закону.

Не погоджуючись з вироком суду, апеляції подали захисник ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_9 , захисник ОСОБА_14 в інтересах засудженого ОСОБА_9 , засуджений ОСОБА_9 , захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_10 , захисник ОСОБА_13 в інтересах засудженого ОСОБА_10 , засуджений ОСОБА_10 , захисник ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_11 , засуджений ОСОБА_11 , засуджений ОСОБА_12 .

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 03 липня 2014 року апеляції захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_11 , засудженого ОСОБА_11 , засудженого ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_13 в інтересах засудженого ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_14 в інтересах засудженого ОСОБА_9 , засудженого ОСОБА_9 , засудженого ОСОБА_12 залишено без задоволення, а вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 15 жовтня 2013 року щодо ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 13 жовтня 2015 року вказану ухвалу Апеляційного суду Львівської області щодо вироку Пустомитівського районного суду Львівської області від 15 жовтня 2013 року скасовано та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

В ході судового розгляду в суді апеляційної інстанції виникла необхідність забезпечення засудженим ОСОБА_12 та ОСОБА_10 професійних захисників, оскільки засуджений ОСОБА_12 від захисника ОСОБА_15 , що захищав його права та інтереси в суді касаційної інстанції, - відмовився, а захист засудженого ОСОБА_10 здійснюється його близьким родичем ОСОБА_7 , яка не є адвокатом та, на переконання суду, не може надавати належний професійний захист.

Заслухавши думку прокурора, засуджених та їх захисників, колегія суддів прийшла до висновку, що засудженим слід залучити захисників через Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Львівській області з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_12 та ОСОБА_10 засуджені за вчинення особливо тяжкого злочину. На даний час засуджені етаповані з місць позбавлення волі та знаходяться під вартою у Львівській установі виконання покарань УДПСУ у Львівській області № 19, що вказує на неможливість залучення ними захисника самостійно.

Втім, забезпечення особі права на захист згідно ст. 129 Конституції України є основною засадою судочинства, а також однією з загальних засад кримінального провадження.

Забезпечення особі юридичної допомоги є також однією з гарантій, що здійснюється й у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі було надано таку допомогу. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (Далі ЄСПЛ) інтереси правосуддя вимагають забезпечення представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення свободи, тим більше, коли особі інкримінується вчинення особливо тяжкого злочину.

Належна реалізація права на захист у кримінальному провадженні вимагає застосування практики ЄСПЛ, згідно з правовою позицією якого, відображеною, зокрема, у п. 262 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «право кожного на ефективний захист, наданий захисником, є однією з основних ознак справедливого судового розгляду». Також у п. 89 рішення ЄСПЛ від 13.02.2001 року у справі «Кромбах проти Франції» вказано, що «хоча право кожної особи, обвинувачуваної у вчиненні кримінального правопорушення, на ефективний захист адвокатом не є абсолютним, воно становить одну з головних підвалин справедливого судового розгляду».

Крім цього, на це також звертає увагу і Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй постанові від 25 вересня 2015 року №9 «Про узагальнення судової практики забезпечення права на захист у кримінальному провадженні», вказуючи, що участь захисника у випадку, коли особі інкримінується вчинення особливо тяжкого злочину обумовлена не тільки інтересами особи, а й публічними інтересами, які полягають у вирішенні завдань кримінального провадження, визначених кримінально-процесуальним законом.

Питання щодо призначення судом захисника у кримінальному провадженні регламентуються ст.ст. 49, 52 КПК України.

При цьому, виходячи з положень п. 11 Перехідних положень КПК України від 2012 року, кримінальні справи, які до набрання чинності цим Кодексом надійшли до суду від прокурорів з обвинувальним висновком, розглядаються судами в порядку, який діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Між тим, з 01 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про безоплатну правову допомогу», виходячи з положень якого, зокрема п. 7 ст. 14, право на безоплатну вторинну правову допомогу, окрім інших категорій осіб, мають особи у кримінальних провадженнях стосовно яких відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України захисник залучається слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для здійснення захисту за призначенням або проведення окремої процесуальної дії, а також особи, засуджені до покарання у вигляді позбавлення волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або обмеження волі, - на всі види правових послуг, передбачені частиною другою статті 13 цього Закону.

Таким чином, з огляду на вищезгадане, враховуючи положення ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, а також виходячи з вимог кримінально-процесуального закону України щодо віднесення забезпечення права на захист до загальних засад кримінального судочинства, убачається необхідним забезпечення участі у даній кримінальній справі захисників для здійснення захисту за призначенням.

Керуючись ст.ст. 49, 52 КПК України, а також ст. 13, 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу», колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Призначити ОСОБА_12 та ОСОБА_10 захисників через Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Львівській області, забезпечивши їх участь в апеляційному розгляді справи на 11 год. 00 хв. 29 березня 2016 року в приміщенні апеляційного суду Львівської області за адресою: м. Львів, пл. Соборна, 7.

Виконання ухвали та забезпечення участі в апеляційному розгляді справи захисників покласти на керівника Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Львівській області.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4