УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ "27" жовтня 2016 р.
Слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до документів,
Клопотання мотивоване тим, що 09.07.2013 року ОСОБА_4 уклала договір оренди з ОСОБА_5 з приводу передачі у його користування належного їй автомобіля марки «Рено Кенго», жовтого кольору, д/н НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 . Після закінчення строку договору, ОСОБА_5 вказаний автомобіль не повернув та в подальшому невідомо яким чином перереєстрував його та продав.
Допитана в якості потерпілої ОСОБА_6 пояснила, що у червні 2013 року вона придбала автомобіль марки «Рено Кенго», жовтого кольору ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , 2006 року випуску, у зв`язку з чим 25.06.2013 року вона зареєструвала вказаний автомобіль на власне ім`я, після чого їй було видане свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 та присвоєно реєстраційний номер автомобіля НОМЕР_1 .
Даний автомобіль вона придбала з метою подальшого його використання як предмету орендних договорів.
Так, 09.07.2013 року вона уклала договір оренди з викупом автомобіля №09-07 з ОСОБА_5 . Строк оренди даного автомобіля був розрахований на 18 місяців, тобто до 09.01.2015 року.
При підписанні договору, ОСОБА_5 надав ОСОБА_6 4000 гривень, а вона в свою чергу надала йому відповідно до акту прийому-передачі свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, ключ від автомобіля та власне автомобіль.
Відповідно до укладеного договору ОСОБА_5 повинен був сплачувати 4800 гривень щомісяця, проте останній умов даного договору не дотримувався та у загальному сплатив ОСОБА_6 близько 6000 гривень, при цьому він платив значно меншими частинами ніж прописані в договорі.
ОСОБА_5 при зустрічах із ОСОБА_6 запевняв її, що дійсно виплатить всю суму, але трішки пізніше, у зв`язку з цим вона пішла йому на поступки, при цьому він не показував їй належний мені автомобіль, тому в неї виникла внутрішня недовіра до вказаного чоловіка.
У 2013 році на домашній телефон ОСОБА_6 зателефонував чоловік, який представився як ОСОБА_7 , та повідомив, що він придбав належний їй автомобіль у ОСОБА_5 та попросив, щоб вона не повідомляла у правоохоронні органи, так як він чогось боявся (чого саме вона не пам`ятає). У зв`язку з цим ОСОБА_6 нічого не повідомляючи ОСОБА_5 продовжувала отримувати від нього грошові кошти.
ОСОБА_7 в ході непоодиноких телефонних розмов із ОСОБА_6 повідомляв, що даний автомобіль він їй в будь-якому разі не поверне, а якщо вона оголосить даний автомобіль в розшук то він навмисно його пошкодить.
На початку квітня 2014 року ОСОБА_6 остаточно втратила зв`язок з ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , тому вона була змушена звернутися до правоохоронних органів, так як не знала де знаходиться належний їй автомобіль.
В ході досудового розслідування було встановлено, що автомобіль було перереєстровано та знято із обліку для реалізації в ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на сьогоднішній день у зв`язку з реформуванням називається ІНФОРМАЦІЯ_3 та знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .
У зв`язку з вищевикладеним, на даний час виникла необхідність встановити, на підставі яких документів було перереєстровано та знято із обліку для реалізації автомобіль марки «Рено Кенго», жовтого кольору, д/н НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .
Указана документація зберігається в ІНФОРМАЦІЯ_4 , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та на даний час є підстави вважати, що з метою уникнення відповідальності, вона може бути змінена чи знищена.
Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного:
Відповідно до вимог ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитись з ними, зробити її копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх.
Згідно ст. 160 КПК України у клопотанні про тимчасовий доступ до речей і документів, зокрема, зазначається можливість використання як доказів відомостей, що міститься в речах і документах, та неможливість іншим способом довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.
Відповідно до ч.5 ст. 163 КПК України слідчий суддя вправі постановити ухвалу про тимчасовий доступ до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження доведе наявність достатніх підстав вважати, мають місце обставини, передбачені п.п. 1,2,3 ч. 5 ст. 163 КПК України, однак сторона кримінального провадження, якою було подане дане клопотання не з`явилася, що свідчить про фактичне не підтримання поданого клопотання та не доведення загальних обставин, що оцінюється судом як підстава для відмови в задоволенні даного клопотання.
Відповідно до чинних норм КПК України дане клопотання не відповідає загальним вимогам складання клопотань, а саме до даного клопотання додані документи, які взагалі не засвідчені, що позбавляє слідчого суддю можливості пересвідчитися в ідентичності цих документів, в той час, як інформація, що в них міститься має суттєве значення під час розгляду клопотання цієї категорії та може істотно вплинути на висновки слідчого судді.
Також суд приходить до висновку, що клопотання обґрунтоване лише формально, оскільки до нього не додано жодного, належним чином оформленого, доказу на обґрунтування викладених слідчим доводів. А сам слідчий не з`явився на розгляд даного клопотання та не підтвердив наведені в клопотанні доводи.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 110, 163-165, 309, КПК України,
В задоволенні клопотання слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 про тимчасовий доступ до документів відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: