Номер провадження: 11-сс/785/1270/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.09.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

слідчого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 02.09.2016 року по кримінальному провадженню №0000673 від 23.08.2016 року, за правовою кваліфікацією за ч.3 ст.368 КК України, -

встановив:

Оскаржуваною ухвалою задоволено клопотання слідчого в ОВС СВ прокуратури Одеської області ОСОБА_10 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_11 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Одеської області, Саратського району, с. Старосілля, українця, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, працюючого старшим інспектором поліції Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, зареєстрованого та до взяття під варту проживаючого, за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

В провадженні СВ прокуратури Одеської області перебувають матеріали кримінального провадження №0000673від 23.08.2016року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Органами досудового розслідування встановлено, що Наказом Головного Управління Національної поліції в Одеській області від 07.11.2015 №108о/с майор поліції ОСОБА_12 призначений на посаду старшого інспектора поліції Таїровського ВП Київського ВП у м. Одеси ГУНП в Одеській області.

У своїй діяльності ОСОБА_9 керується Конституцією України, Кримінальним і Кримінальним процесуальним кодексами України, Законами України «Про Національну поліцію» іншими законодавчими актами України, нормативно-правовими актами МВС України та ГУ НП в Одеській області.

Нехтуючи взятими на себе обов`язками працівника правоохоронного органу, достовірно розуміючи суть злочину та передбаченого за його скоєння кримінальну відповідальність, замість їх попередження та профілактики злочинності серед населення ОСОБА_9 скоїв умисне кримінально-каране діяння.

У ході досудового слідства встановлено, що 29.07.2016 року до чергової частини Київського ВП ГУНП в Одеській області надійшли копії матеріалів ЖЄО №18558 від 29.07.2016 за заявою громадянки ОСОБА_13 , щодо прийняття заходів до співробітників реабілітаційного центру «Ніка», які незаконно утримували її за адресою: АДРЕСА_2 , в період з 17.072016 по 28.072016.

Керівництвом Київського ВП ГУНП в Одеській області розгляд зазначених матеріалів доручено старшому інспектору поліції Таїровського ВП Київського ВП у м.Одеси ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 у якого виник злочинний умисел направлений на вимагання та одержання службовою особою неправомірної вигоди від засновника реабілітаційного центру «Піка» ОСОБА_14 .

Реалізуючи злочинний умисел старший інспектор поліції Таїровського ВП Київського ВП у м.Одеси ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , 21 серпня 2016 року, зателефонував на мобільний телефон засновнику реабілітаційного центру «Ніка» ОСОБА_14 та повідомив про необхідність зустрітись на площі Льва Толстого в м.Одесі, при цьому повідомивши останньому, що у ОСОБА_9 перебувають на розгляді матеріали ЖЄО за заявою громадянки ОСОБА_13 щодо протиправних дій посадових осіб ГО «Молодіжний центр «Ніка».

Під час зустрічі ОСОБА_9 пояснив ОСОБА_14 , що він проводить перевірку за матеріалами ЖЄО за заявою громадянки ОСОБА_13 щодо протиправних дій посадових осіб ГО «Молодіжний центр «Ніка» та є всі підставі для передачі матеріалів перевірки органу досудового розслідування для відкриття кримінального провадження під час якого будуть проведенні обшуки у приміщенні цієї організації та ОСОБА_14 буде притягнуто до кримінальної відповідальності, висунувши при цьому ОСОБА_14 незаконну вимогу про передачу йому грошових коштів у сумі 400 (чотириста) доларів США, за не передачу цих матеріалів до органу досудового розслідування для відкриття кримінального провадження та прийняття за заявою ОСОБА_13 позитивного рішення в інтересах працівників ГО «Молодіжний центр «Ніка».

З метою реалізації злочинного умислу, спрямованого на отримання від ОСОБА_14 неправомірної вигоди, ОСОБА_9 , 01.09.2016 року, о 13:50 год., знаходячись в приміщенні дільничного пункту поліції Таїровського ВП Київського ВП у м.Одеса ГУНП в Одеській області за адресою: м.Одеса, вул.Дача Ковалевського, 85, отримав від ОСОБА_14 , раніше обумовлену суму неправомірної вигоди, а саме 10000 (десять тисяч) гривень банкнотами Національного банку України номіналом 200 (двісті) гривень кожна.

Після передачі неправомірної вигоди ОСОБА_9 затримано на місці скоєння злочину та в ході огляду місця події, 01.09.2016 року, в приміщенні нежитлового будинку, розташованого на відстані 18 метрів від дільничного пункту поліції Таїровського ВП Київського ВП у м.Одеси ГУНП в Одеській області за адресою: м.Одеса, вул.Дача Ковалевського, 85, у місті визначеному ОСОБА_9 виявлено та вилучено грошові кошти в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень, які ОСОБА_14 на вимогу ОСОБА_9 залишив в зазначеному приміщенні в якості неправомірної вигоди.

01.09.2016 року ОСОБА_9 було затримано в порядку ст.208 КПК України.

02.09.2016 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

02.09.2016 року, за результатами розгляду клопотання слідчого про застосування до підозрюваного запобіжного заходу, ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси щодо ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Ухвала слідчого судді мотивована тим, що в ході судового розгляду клопотання слідчого по кримінальному провадженню №0000673 від 23.08.2016 року, прокурор довів наявність всіх передбачених законом обставин, які є достатніми для застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Слідчий суддя послався навагомість наявних доказів про обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкістю покарання, що загрожує ОСОБА_9 у разі визнання його винуватим, вік та станом його здоров`я, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним в клопотанні ризикам. Визначаючи підозрюваному розмір застави, слідчий суддя вказав, що застава в передбаченому положеннями ч.5 ст.182 КПК України розмірі,не здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, тому визначив розмір застави, який перевищує розмір, визначений вказаною нормою закону.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді,адвокат ОСОБА_15 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою обрати відносно ОСОБА_9 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання. Адвокат посилається на те, що підозра у вчинені кримінального правопорушення не обґрунтована, а ризики зазначені в клопотанні слідчого в дійсності не існують. Вказує на те, що підозрюваний тривалий час працює співробітником правоохоронного органу, має заохочення, має постійне місце проживання, переховуватися від слідства та суду не збирається, одружений, є єдиним годувальником у родині, на утриманні має не повнолітню дитину. Адвокат зазначає, що визначений слідчим суддею розмір застави в сумі 1000000 гривень, є необґрунтованим та завідомо непомірним.

У відповідності до положень ч.4 ст.405 КПК України апеляційний розгляд проведений за відсутністю підозрюваного ОСОБА_9 , який не заявляв клопотання бути присутнім в судовому засіданні апеляційного суду.

До початку судового засідання апеляційного суду, від адвоката ОСОБА_15 надійшло клопотання про розгляд його апеляційної скарги у його відсутність, тому апеляційний розгляд, згідно положень ч.4 ст.405 КПК України, проведено за його відсутністю.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи прокурора, який просив залишити апеляційну скаргу без задоволення; вивчивши матеріали судового провадження та заслухавши слідчого; обговоривши доводи апеляційної скарги; апеляційний суд дійшов до висновку про таке.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначені змістом ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що слідчий суддя в цілому дотримався вказаних вимог закону при розгляді клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Прийняте рішення щодо обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя мотивував наявністю в матеріалах провадження обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 злочину, за яке законом передбачено позбавлення волі від 5 до 10 років та встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, які зазначені в клопотанні слідчого, існують та підтверджуються матеріалами кримінального провадження. Як зазначено в оскаржуваній ухвалі, у даному кримінальному провадженні існує необхідність у запобіганні спробі підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду та незаконно впливати на свідків, вчинити інше правопорушення, зашкодити виконанню процесуальних обов`язків.

З викладеного вбачається, що слідчий суддя, приймаючи рішення про доцільність застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого, в зв`язку з відсутністю достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам дієво запобігти ризикам, доведеним слідчим і прокурором.

Зазначене, на думку апеляційного суду, виключає собою можливість обрання відносно ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу.

Разом з тим, при розгляді апеляційної скарги захисника, апеляційним судом встановлені обставини, які тягнуть за собою скасування ухвали слідчого судді та прийняття апеляційним судом нової ухвали, оскільки слідчий суддя приймаючи рішення щодо визначення розміру застави, не мотивував свого рішення про визначення розміру застави, який є більшим ніж розмір визначений положеннями п.2 ч.5 ст.182 КПК України.

Скасовуючи ухвалу слідчого судді та ухвалюючи нове рішення за результатами розгляду клопотання слідчого, апеляційний суд вважає, що клопотання слідчого про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою є обґрунтованим, оскільки під час апеляційного розгляду була підтверджені встановлені слідчим суддею районного суду обґрунтованість підозри, про яку повідомлено ОСОБА_9 на даній стадії досудового розслідування.

Апеляційний суд визнає непереконливими доводи апеляційної скарги адвоката про необґрунтованість підозри, оскільки надані суду матеріали кримінального провадження свідчать, що підозра, на даній стадії досудового розслідування є обґрунтованою, з урахуванням наступного.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що, за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», « 42310/04, § 219, 21.04.2011р.).

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини та національного законодавства при розгляді клопотання слідчого про застосування щодо особи запобіжного заходу, суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінальної справи по суті. До завдань суду на даному етапі провадження у справі віднесено вирішення питання дослідження чи ті обставини підозри, про які органам досудового слідства відомо на даний час, дають достатньо обґрунтовані підстави вважати, що особа скоїла злочин, які можуть бути достатніми для застосування запобіжного заходу.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, суддя перевірив, що зазначені обставини мають місце, підтверджуються достатніми на даному етапі розслідування доказами, і у висновках, які зробив орган досудового слідства, чогось очевидно необґрунтованого чи довільного, слідчий суддя не встановив.

З такими висновками слідчого судді апеляційний суд погоджується.

Також колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді щодо існування ризиків, які зазначені в клопотанні слідчого, зокрема того, що підозрюваний може вдатися до спроби переховуватися від слідства та суду, або в інший спосіб перешкоджати досудовому розслідуванню, оскільки будучи працівником правоохоронного органу він достовірно обізнаний про суворість покарання у разі визнання його винним у вчиненні корупційного злочину, який відноситься до категорії тяжких.

Матеріали судової справи не містять будь-яких даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного ОСОБА_9 під вартою, а захисником апеляційному суду таких данихне було надано.

Таким чином, приймаючи рішення про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, апеляційний суд керується положеннями ч.3 ст.183 КПК України та приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого та обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою в рамках строку досудового розслідування.

Разом з цим, апеляційний суд не погоджується з рішенням слідчого судді щодо визначення розміру застави, оскільки це рішення є невмотивованим.

При визначенні розміру застави, слідчий суддя повинен був керуватися положеннями п.2 ч.5 ст.182 КПК Українита мав врахувати, що розмір застави повинен відповідати особі підозрюваного та його майновому стану, тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого на даному етапі досудового розслідування підозрюється ОСОБА_9 та існуючим ризикам.

Пункт 2 ч.5 ст.182 КПК України передбачає, що розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчинені тяжкого злочину складає від 20 до 80 розмірів мінімальної заробітної плати. Відповідно до вимог ч.5 ст.182 КПК України, у виключних випадках, якщо слідчий суддя (суд) встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчинені тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів мінімальної заробітної плати відповідно.

В той же час, слідчий суддя районного суду, задовольнивши клопотання слідчого та визначивши заставу у сумі 1000000 (одного) мільйону гривень, тобто в розмірі більшому ніж 725 мінімальних заробітних плат, не навів в своїй ухвалі жодної підстави, яку він вважає виключною, та яка давала можливість слідчому судді вийти за межі вимог п.2 ч.5 ст.182 КПК України та визначити такий розмір застави. Виключних підстав застосування вказаної суми застави та будь-яких документів щодо матеріального стану підозрюваного та його родини, не містить і клопотання слідчого.

За таких підстав, ухвала слідчого судді не відповідає вимогам закону та підлягає скасуванню, з ухваленням апеляційним судом нової ухвали.

Вирішуючи питання щодо розміру застави, апеляційний суд враховує конкретні обставини справи, розмір неправомірної вигоди в отримані якої підозрюється ОСОБА_9 , та,вважає за необхідне визначити розмір застави в максимальній межі, передбачений положеннями п.2 ч.5 ст.182 КПК України.

При цьому, суд враховує позицію прокурора, який під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, фактично не заперечував, що розмір застави, визначений слідчим суддею є невідповідним майновому стану підозрюваного, та не зміг дати раціонального пояснення мотивів, якими він керувався, орієнтуючи слідчого суддю на застосування застави в розмірі 100000 гривень. Крім того, прокурор не навів виключних обставин, які б давали апеляційному суду законні підстави для призначення застави в розмірі перевищуючому розмір, визначений п.2 ч.5 ст.182 КПК України.

Будь-якої інформації щодо майнового стану підозрюваного ОСОБА_9 , яка б вказувала на те, що підозрюваний володіє будь-яким майном, що могло б свідчити про те, що визначена слідчим суддею сума застави для нього не є непомірною, прокурор або слідчий апеляційному суду не надали.

З урахуванням наведеного апеляційний суд визначає розмір застави регламентований положеннями п.2 ч.5 ст.182 КПК України, який буде відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, а також є достатнім і прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмірзаставиповинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбитиуособи,щодоякоїзастосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджатикримінальному провадженню.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183,193, 376, 404, 405, 407, 409, 419,422,424,532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_15 задовольнитичастково.

Ухвалу слідчого судді слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 02.09.2016 року по кримінальному провадженню №0000673 від 23.08.2016 року, якою задоволено клопотання слідчого в ОВС СВ прокуратури Одеської області ОСОБА_10 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_11 , та до підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою та визначено розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 1000000 (одного мільйона) гривень скасувати.

Прийняти нову ухвалу, якою клопотання слідчого в ОВС СВ прокуратури Одеської області ОСОБА_10 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Одеській УВП №21 УДДВП в Одеській області, строком 60 (шістдесят) діб, тобто до 30.10.2016 року.

Визначити підозрюваному ОСОБА_9 в розмірі 80 (вісімдесяти) мінімальних заробітних плат, що становить 110240 (сто десять тисяч двісті сорок)гривеньунаціональнійгрошовій одиниці,якаможебутивнесенаяксамимпідозрюваним,такііншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) наДепозитний рахунок для зарахування заставних сум Апеляційного суду Одеської області (м. Одеса, вул. Гайдара, 24-а,Отримувач: Апеляційний суд Одеської області, Код , р/р 5572 МФО 820172, Банк отримувача: ДКСУ м. Київ).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу, у розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави зобов`язати підозрюваного після звільнення з під варти, прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора, слідчого судді або суду протягом дії запобіжного заходу у вигляді застави.

На підставі ч.5 ст.194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_9 у разі внесення застави наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого із встановленою періодичністю;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомлятислідчого,прокурорачисудпрозмінусвогомісцяпроживання;

- утримуватись від спілкування зі свідками по даному кримінальному провадженню;

- здатиназберіганняслідчомусвій паспортдля виїзду за кордон.

Визначити термін дії зазначених обов`язків до 30.10.2016 року з дня внесення застави, тобто в межах строків досудового розслідування.

Контроль за виконанням підозрюваним ОСОБА_9 обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, покласти на слідчого в провадженні якого перебуває дане кримінальне провадження та прокурора процесуального керівника по даному кримінальному провадженню.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_9 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі не виконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні застави обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджети України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави в більшому розмірі або іншого більш суворого запобіжного заходу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4