Справа № 405/3188/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.06.2016 року Ленінський районний суд міста Кіровограда у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Кіровограді
клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бобринець Кіровоградської області, громадянина України, неодруженого, який має середню освіту, який до арешту не працював, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 03.12.2004 року Бобринецьким районним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185, ст. 75 КК України до 3 років позбавленні волі з іспитовим строком на 1 рік;
- 04.12.2008 року Бобринецьким районним судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 289, ст. 75 КК України до 3 років позбавленні волі;
- 06.02.2009 року Бобринецьким районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 1 місяця позбавленні волі, звільнений 13.09.2011 року на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на 1 рік 3 місяці 13 днів за постановою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 05.09.2011 року;
- на даний час відбуває покарання за вироком Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 17.04.2012 року за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 289, ст. 70, ст. 71 КК України у виді 6 років позбавлення волі,
за участю
прокурора ОСОБА_4 ,
представника Кіровоградської виправної колонії управління ДПтСУ
в Кіровоградській області (№6) ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_3 ,
встановив:
У провадження Ленінського районного суду міста Кіровограда надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 про його умовно-дострокове звільнення.
В судовому засіданні засуджений просив задовольнити подане ним клопотання про застосування до нього умовно-дострокового звільнення.
Прокурор заперечував проти задоволення клопотання засудженого, посилаючись на недоведеність засудженим своєю поведінкою та ставленням до праці виправлення на протязі більшого часу відбування покарання.
Представник Кіровоградської виправної колонії управління ДПтСУ в Кіровоградській області (№6) не заперечував проти задоволення клопотання засудженого посилаючись на те, що засуджений змінив свою поведінку та довів своє виправлення.
Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши клопотання та особову справу засудженого № 399-Г-14, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання (п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України).
Судом встановлено, що вироком Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 17.04.2012 року ОСОБА_3 було засуджено за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 289, ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у виді 6 років позбавлення волі.
При цьому злочин за вказаним вироком було вчинено ОСОБА_3 у період умовно-дострокового звільнення останнього 13.09.2011 року на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на 1 рік 3 місяці 13 днів за постановою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 05.09.2011 року.
Ухвалою Ленінського районного суду міста Кіровоград від 11.03.2016 року ОСОБА_3 було зараховано строк попереднього ув`язнення з 18.01.2012 року по 10.07.2012 року включно у строк покарання призначеного останньому вироком Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 17.04.2012 року у виді позбавлення волі строком на 6 років з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
З урахуванням вище викладених судових рішень засуджений ОСОБА_3 на час розгляду подання відбув 4 роки 10 місяців 10 днів строку призначеного покарання у виді 6 років позбавлення волі. До відбуття засудженим строку призначеного покарання на час розгляду подання залишилося 1 рік 1 місяць 20 днів.
Отже, на день розгляду подання засуджений відбув більше трьох чвертей строку покарання призначеного останньому судом за вчинення злочину у період умовно-дострокового звільнення.
Відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11.04.2016 року було відмовлено у задоволенні спільного подання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким щодо засудженого ОСОБА_3 , так як суд не знайшов необхідних та достатніх підстав для застосування до засудженого положень ст.82 КК України.
За час перебування в установах попереднього ув`язнення та відбування покарання засуджений шість разів заохочувався за сумлінне ставлення до праці та зразкову поведінку, а також активну участь в благоустрої установи. За цей період на засудженого п`ять разів накладалися стягнення, які були в установленому законом порядку погашені та зняті.
Засуджений залучався до суспільно-корисної праці та за період відбуття покарання відпрацював 252 години відповідно до ч.5 ст.118 КВК України.
З липня 2012 року по січень 2013 року засуджений працював кухарем в їдальні для засуджених.
Засуджений бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Фізкультура та спорт», приймав участь у змаганнях з шашок та шахів.
ОСОБА_3 бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводилися в установі виконання покарань, приймає участь у роботі самодіяльних організацій, проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи.
Адміністрацією виправної колонії засуджений на даний час характеризується позитивно.
При оцінці поведінки засудженого, суд відмічає, що останній з 01.10.2013 року по 06.01.2016 року заохочень не мав проте тричі допустив порушення встановленого порядку відбування покарання. Після заохочення 01.10.2013 року був останній раз заохочений більше ніж через два роки - 06.01.2016 року, саме перед початком настання строків можливого застосування заохочувальних норм відповідно до ст. 101 КВК України, ст. 81 та ст. 82 КК України.
Надаючи оцінку ставленню засудженого до праці, суд відмічає, що засуджений з січня 2013 року не працював, крім як на роботах відповідно до ч.5 ст.118 КВК України.
З урахуванням сукупності викладених обставин, суд вважає, що засуджений відбувши більше трьох чвертей строку покарання призначеного останньому судом за злочин вчинений у період умовно-дострокового звільнення, не має саме тієї поведінки та ставлення до праці, які б свідчили про можливість застосування до нього такого заохочувального заходу, як умовно-дострокове звільнення від відбування невідбутої частини покарання, процес його виправлення та перевиховання не є стабільним та послідовним, тому у задоволенні клопотання засудженого слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд
постановив:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання призначеного вироком Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 17.04.2012 року відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 7 діб з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1