АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 211/6040/15-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/166/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 березня 2016р. м.Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у м.Кривому Розі кримінальне провадження, відносно:
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Козятін,
Вінницької області, який мешкає за адресою:
АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-08.09.2014р. Центрально-Міським районним судом
м.Кривого Рогу за ч.1 ст.191 КК України, до покарання
у виді позбавлення волі строком на 2р., звільненого
на підставі ст.75, 76 КК від відбування покарання
з випробуванням, строком на 1р.
за апеляційною скаргою представника цивільного позивача ТОВ КСМ «Сиол» ОСОБА_7 , на ухвалу Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 листопада 2015р.
11 листопада 2015р., Довгинцівський районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області, розглянув подання начальника Центрально-Міського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції Довгинцівського районного підрозділу УДПтСУ у Дніпропетровській області від 09.09.2015р. про звільнення від подальшого відбування покарання засудженого ОСОБА_6 по закінченню строку випробування.
Суд першої інстанції постановив рішення, яким задовольнив подання начальника Центрально-Міського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції Довгинцівського районного підрозділу УДПтСУ у Дніпропетровській і звільнив ОСОБА_6 від покарання, призначеного, 08.09.2014р. вироком Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області, яким його засуджено за ч.1 ст.191 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2р., зі звільненням на підставі ст.ст.75, 76 КК України від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1р., у зв`язку із закінченням строку випробування.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_8
представник цивільного позивача ТОВ КСМ «Сиол» ОСОБА_7
представник КВІ ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі, представник цивільного позивача ТОВ КСМ «Сиол» ОСОБА_7 , просить скасувати ухвалу суду першої інстанції у зв`язку з її незаконністю та необґрунтованістю, ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання начальника Центрально-Міського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції Довгинцівського районного підрозділу УДПтСУ у Дніпропетровській про звільнення ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання по закінченню строку випробування.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, зазначив, що засуджений ОСОБА_6 в період встановленого судом іспитового строку, виконував покладені на нього обов`язки, не притягувався до кримінальної відповідальності, став на шлях виправлення, тому подання начальника Центрально-Міського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції Довгинцівського районного підрозділу УДПтСУ у Дніпропетровській підлягає задоволенню, а засуджений звільненню від призначеного йому покарання.
Представник цивільного позивача ТОВ КСМ «Сиол» ОСОБА_7 , обґрунтовуючи апеляційну скаргу, вказує на те, що суд першої інстанції постановив незаконне рішення, оскільки ОСОБА_6 не виконав покладені на нього обов`язки, а саме за час іспитового строку не відшкодував завданих потерпілому збитків та не вжив ніяких заходів для їх відшкодування, що на його думку свідчить про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Представник ОСОБА_7 , вважає, що суд першої інстанції не врахувавши той факт, що засуджений не відшкодував шкоду завдану злочином, порушив права потерпілої сторони і допустив неправильне застосування кримінального закону.

Представник цивільного позивача ОСОБА_7 вказує, що при вирішенні питання про звільнення ОСОБА_6 від призначеного покарання, суд першої інстанції допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки належним чином не повідомив потерпілого ТОВ КСМ «Сиол», який є цивільним позивачем, про час і місце розгляду подання, розглянувши дане питання за його відсутності.

Представник цивільного позивача ТОВ КСМ «Сиол» ОСОБА_7 , в судовому засіданні при апеляційному розгляді, повністю підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції, ухваливши свою ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання начальника Центрально-Міського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції Довгинцівського районного підрозділу УДПтСУ у Дніпропетровській про звільнення ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання по закінченню строку випробування.
Представник КВІ ОСОБА_9 , в судовому засіданні апеляційної інстанції, заперечував проти задоволення апеляційної скарги представника цивільного позивача, просив ухвалу Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 11.11.2015р. відносно ОСОБА_6 , залишити без змін.
Прокурор, який брав участь в апеляційному розгляді, заперечував проти задоволення апеляційної скарги представника цивільного позивача, просив рішення суду першої інстанції відносно ОСОБА_6 , залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, прослухавши технічний запис судового засідання в порядку підготовки справи до апеляційного розгляду та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника цивільного позивача ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно з вимогами ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Доводи апеляційної скарги представника ТОВ КСМ «Сиол» ОСОБА_7 , про незаконність судового рішення відносно ОСОБА_6 , колегія суддів вважає не обґрунтованими, однак погоджується із доводами, щодо зайвого посилання в ухвалі на ст.79 КК України.
З матеріалів кримінального провадження, вбачається, що 08.09.2014р., Центрально-Міський районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області затвердив угоду про примирення між потерпілим - товариством з обмеженою відповідальністю «Компания смазочных материалов «СИОЛ» та обвинуваченим ОСОБА_6 , укладену, 27 травня 2014р. і призначив узгоджене сторонами покарання., призначивши обвинуваченому за ч. 1 ст.191 КК України покарання у виді 2-х р. позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України, звільнив від відбування покарання, з іспитовим строком на 1р.
На підставі п.п.2,3 ч.1 ст.76 КК України, суд поклав за засудженого такі обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Крім того, суд зобов`язав ОСОБА_6 відшкодувати товариству з обмеженою відповідальністю «Компания смазочных материалов «СИОЛ» завдану злочином шкоду в термін до 30 травня 2015р., чотирма рівними платежами по 32178 грн. у наступному порядку:
- до 30.11.2014р. сплатити суму у розмірі 32178 грн.;
- до 30.01.2015р. сплатити суму у розмірі 32178 грн.;
- до 30.03.2015р. сплатити суму у розмірі 32178 грн.;
- до 30.05.2015р. сплатити суму у розмірі 32178 грн.,
шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок підприємства або у інший законний спосіб.
Згідно ч.2 ст.75 КК України, якщо засуджений протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, які визначаються судом, суд ухвалює звільнити його від відбування призначеного покарання.
У ст.76 КК України наведені обов`язки, які суд може покласти на засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням.
Відповідно до ч.2 ст.76 КК України, ч.1 ст.163 КВК України, контроль за поведінкою таких засуджених здійснюється кримінально-виконавчою інспекцією, ч.1 ст.78 КК України та ч.2 ст.2 ст.165 КВК України, передбачено звільнення засудженого від призначеного йому покарання після закінчення іспитового строку, у разі виконання покладених на нього обов`язків та не вчинення нового злочину.
Згідно зі ст.ст.163, 166 КВК України контроль за поведінкою осіб, звільнених від покарання з випробуванням, протягом іспитового строку здійснюється кримінально-виконавчою інспекцією за місцем проживання засудженого, яка у разі ухилення цих осіб, від виконання обов`язків, які покладені судом, або систематичних порушень громадського порядку, за які їх було притягнуто до адміністративної відповідальності, вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування призначеного покарання.
Невиконанням обов`язків, згідно ч.3 ст.166 КВК України, вважається таке, коли засуджений не виконав хоч один з обов`язків, які було покладено на нього судом.
На думку, колегії суддів, суд першої інстанції ретельно перевірив обставини зазначені у поданні Центрально-Міського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції Довгинцівського районного підрозділу УДПтСУ у Дніпропетровській області, від 09.09.2015р., у якому, на підставі ч.1ст.78 КК України, ч.2 ст.165 КВК України, кримінально-виконавча інспекція звернулася до суду з проханням про звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженого ОСОБА_6 , у зв`язку з закінченням іспитового строку, оскільки за час перебування на обліку засуджений зарекомендував себе задовільно, за місцем мешкання характеризується посередньо, покладені на нього судом обов`язки виконував, до адміністративної і кримінальної відповідальності не притягувався (ар.пр.1).
Твердження цивільного позивача про те що, несплата завданої злочином шкоди в термін до 30 травня 2015р., за затвердженою угодою про примирення між потерпілим - товариством з обмеженою відповідальністю «Компания смазочных материалов «СИОЛ» та засудженим ОСОБА_6 , укладеної 27 травня 2014р. є підставою для ствердження, що засудженим не виконані покладені обов`язки, вказані у ст.76 КК України - безпідставні, оскільки це суперечить змісту статті, яка не містить зазначених в апеляційній скарзі підстав.
Крім того умисне невиконання угоди про примирення, передбачене ст..389-1КК України, не може пов`язуватися, з розглядом подання про звільнення засудженого від покарання за конкретним поданням кримінально виконавчої інспекції, оскільки цей конкретний юридичний факт, потребує його встановлення.
Питання про його встановлення може бути вирішено лише судом, в рамках кримінального провадження.
Відповідно до ч.1ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Статтею 476 КПК України, передбачені наслідки невиконання угоди, відповідно до ч.1 цієї статті, у разі невиконання угоди про примирення, потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку, яке може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.
Згідно ч.5 ст.476 КПК України, умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом, а саме за ст.389-1 КК України.
Цивільний позивач, представник потерпілого, не звертався до суду з заявою про скасування вироку з зазначених вище підстав, тому кримінально виконавча інспекція, правильно звернулася до суду з клопотанням про звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженого ОСОБА_6 , у зв`язку з закінченням іспитового строку, і суд першої інстанції, з огляду на вищеназвані обставини законно задовольнив клопотання кримінально-виконавчої інспекції.
Колегія суддів погоджується із доводами представника цивільного позивача, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про звільнення ОСОБА_6 від призначеного покарання з випробуванням, у зв`язку з закінченням іспитового строку, зокрема, керувався статтею 79 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання з випробуванням вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до семи років, яка дійсно не має ніякого відношення до особи ОСОБА_6 , однак вважає, що суд першої інстанції, пославшись на цю статтю кримінального закону, допустив описку у судовому рішенні, яку він має право виправити за власною ініціативою на підставі ст.379 КПК України.
З огляду на зазначене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення, оскільки вважає його законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 419, 539 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника цивільного позивача ТОВ КСМ «Сиол» ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а ухвалу Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 листопада 2015р., якою задоволено подання начальника Центрально-Міського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції Довгинцівського районного підрозділу УДПтСУ у Дніпропетровській області і ОСОБА_6 звільнено від покарання, призначеного, 08.09.2014р. вироком Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області, яким його засуджено за ч.1 ст.191 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2р., зі звільненням на підставі ст.ст.75, 76 КК України від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1р., у зв`язку із закінченням строку випробування - без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касацыйному порядку шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді Апеляційного суду

Дніпропетровської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_10 ОСОБА_3