Справа № 465/7110/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/629/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2016 року колегія cуддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:
головуючої - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 .З
розглянувши кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

з участю прокурора Подіка
захисника обвинуваченого ОСОБА_7
за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Франківського районного суду м. Львова від 14 березня 2016 року,-
встановила:
Вироком Франківського районного суду м. Львова від 14 березня 2016 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Цивільні позови ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 задоволені.

Після вступу вироку в законну силу повернути заставодавцю ОСОБА_11 внесену на рахунок Територіального управління державної судової адміністрації у Львівській області заставу в розмірі 51 200 грн.

Згідно вироку, ОСОБА_6 29.07.2015р. близько 17:35 год. перебуваючи по вул. Тролейбусна, 10 у м. Львові, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, повторно, зі-заду, підбіг до прохожої ОСОБА_10 , схопив її золотий ланцюжок, який висів у неї на шиї та шляхом ривка зірвав його і в подальшому втік з місця вчинення злочину, з викраденим ланцюжком. В результаті вчиненого кримінального правопорушення потерпілій ОСОБА_10 було спричинено матеріальну шкоду у розмірі 12 000 грн.
В подальшому 01.09.2015р., близько 09:30 год., перебуваючи по вул. Стрийська, 104 у м. Львові, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, підбіг до прохожої ОСОБА_8 , яка на цей момент перебувала з своїм неповнолітнім сином ОСОБА_12 , та вхопивши своєю рукою золотий ланцюжок, який висів на її шиї, шляхом ривка зірвав його та з місця вчинення злочину втік з викраденим золотим ланцюжком. В результаті вчиненого правопорушення потерпілій ОСОБА_8 було спричинено матеріальну шкоду у розмірі 10 000 грн.
Окрім цього, 02.09.2015р., близько 10:00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи по вул. В.Великого, 30 у м. Львові, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, повторно, зі-заду, підбіг до прохожої ОСОБА_9 , та шляхом ривка зірвав з її шиї золотий ланцюжок, з яким з місця вчинення злочину втік. В результаті вчиненого кримінального правопорушення потерпілій ОСОБА_9 було спричинено матеріальну шкоду у розмірі 12 000 грн.
Також, 14.09.2015р. близько 17:40 год., ОСОБА_6 , перебуваючи по вул. Коновальця, 79 у м. Львові, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, повторно, зі-заду, підбіг до прохожої ОСОБА_13 , та шляхом ривка зірвав з її шиї золотий ланцюжок з жовтого золота та кулоном у вигляді божої матері, в подальшому з місця вчиненого кримінального правопорушення втік. В результаті вчиненого кримінального правопорушення потерпілій ОСОБА_9 було спричинено матеріальну шкоду у розмірі 17 000 грн.
Крім цього, 16.09.2015р., близько 19:30 год., перебуваючи по вул. Кульпарківська, 123 у м. Львові, та маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, повторно, зі-заду, підбіг до прохожої ОСОБА_14 , схопив її золотий ланцюжок, який висів у неї на шиї та шляхом ривка зірвав його і в подальшому втік з місця вчиненого кримінального правопорушення, з викраденим ланцюжком. В результаті вчиненого кримінального правопорушення потерпілій ОСОБА_14 було спричинено матеріальну шкоду у розмірі 9 000 грн.
На даний вирок, захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу.
В своїй апеляційній скарзі просить вирок змінити та призначити ОСОБА_6 покарання за вчинене кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 186 КК України з застосуванням ст. 69 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
В обґрунтування покликається на те, що призначене покарання суду є занадто суворим та існують підстави для застосування вимог ст. 69 КК України, з наступних підстав. Як було з`ясовано у судовому засіданні, на час вчинення кримінальних правопорушень обвинувачений лікувався і фактично при вчиненні кримінальних правопорушень перебував у стані через який детально не пригадує мотивів своїх вчинків. Хоча своєї вини не заперечує і пригадує, що інкриміновані кримінальні правопорушення дійсно вчиняв. Окрім того, обвинувачений пояснив, що на час вчинюваних кримінальних правопорушень фактично перебував у поганих відносинах з матір`ю, яка хворіє та потребує догляду. Ці обставини, зокрема хвороба матері, вплинула на його поведінку і на сам факт вчинення кримінальних правопорушень. Також, у судових засіданнях при участі захисника обвинуваченого свою вину визнав та пояснив, що вчинювані кримінальні правопорушення вчинені саме ним в чому він щиро кається, оскільки не хотів завдати будь яких негативних наслідків для осіб. Водночас потерпілими по кримінальному правопорушенні при опитуванні суду про міру покарання обвинуваченого висловлювалась думка про покарання не пов`язане з позбавленням волі. Усі ці обставини на думку апелянта вказують на те, що у даному випадку не зважаючи на те, що злочин вчинено повторно, є підстава для застосування вимог ст. 69 КК України.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, за обставин, описаних у вироку, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та не оспорюється, як учасниками судового засідання так і самим обвинуваченим.

Стосовно призначення покарання, то відповідно до ст. 65 КК України суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, за яких вчинений злочин, в тому числі і ті обставини, які пом`якшують покарання. Дотримання цих вимог з приводу загальних засад призначення покарання необхідне, оскільки саме за допомогою них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

У відповідності до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті.

Обираючи міру покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше судимий, за місцем реєстрації скарг про порушення громадського порядку в ЛКП «Магістральне» на ОСОБА_6 не поступало, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не числився. Обставиною, яка пом`якшує покарання суд першої інстанції визнав щире каяття обвинуваченого.

Також, з матеріалів справи вбачається, що під час судового засідання та в апеляційному провадженні захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 не навів обґрунтованих підстав для призначення більш м`якого покарання, ніж передбаченого законом. Пом`якшуюча обставина, яку зазначив в своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 , а саме, що обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою вину, судом першої інстанції була врахована при обранні покарання.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому підстав для скасування вироку колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Франківського районного суду м. Львова від 14 березня 2016 року залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4