Номер справи 694/1561/15-к

УХВАЛА

19 вересня 2016 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,

з участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сміла кримінальне провадження про обвинувачення:

- ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Сміла, а жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, не судимої,

- ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Лисімо Архангельської області, РФ, а жителя АДРЕСА_2 , громадянина Молдови, судимого:

- 14.08.2003 року Приморським районним судом м. Одеси за ч. ч. 2, 4 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі;

- 01.03.2006 року тим же судом за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, згідно переглянутого Апеляційним судом Одеської області вироку на 4 роки позбавлення волі;

- 30.09.2010 року тим же судом за ч. 2 ст. 185, ч. 2. ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі, звільнений 20.03.2013 року по відбуттю строку покарання;

- ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. М.Смілянка Черкаської області, а жителя АДРЕСА_3 , громадянина України, судимого:

- 03.11.2000 року Смілянським міськрайонним судом Черкаської області за ч. ч. 2, 3 ст. 140, ч. 2 ст. 141, ч. 2 ст. 206 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;

- 28.05.2004 року тим же судом за ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 189, ст. 395 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;

- 10.11.2008 року тим же судом за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 190 КК України на 8 років позбавлення волі, звільнений 06.03.2015 року по відбуттю строку покарання;

усіх за ч. 4 ст. 187 , п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 притягуються до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187 та п. п. 6 і 12 ч. 2 ст. 115 КК України за напад 19 квітня 2015 року в м. Звенигородка Черкаської області на ОСОБА_15 з метою заволодіння його майном за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень та в умисному вбивстві потерпілого за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_14 - адвоката ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_14 особисто звернулись з клопотанням до суду про заміну останньому запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт.

Своє клопотання вказані учасники судового процесу мотивували тим, що сукупний строк тримання під вартою ОСОБА_14 перевищує, передбачений ч.3 ст. 197 КПК України 12 місяців, а також тим, що відсутні підстави тримання вказаного обвинуваченого під вартою, що прокурор не навів обставин того, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, збільшилися.

Прокурор проти задоволення вказаних клопотань, посилаючись на те, що після продовження вказаним обвинуваченим дії запобіжного заходу судом, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися.

Вислухавши учасників судового розгляду, які всі, крім прокурора згідні із заявленими клопотаннями, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_14 і його захисника ОСОБА_16 не підлягає до задоволення з наступних підстав.

ОСОБА_14 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких насильницьких злочинів, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані при обранні та продовженні, в тому числі і ухвалою апеляційного суду Черкаської області 21 вересня 2015 року, їм запобіжного заходу, продовжують існувати, докази у справі судом не досліджувалися, свідки, на яких можуть вплинути обвинувачені, допитані не всі, а тому суд приходить до висновку про доцільність збереження застосованого до обвинувачених запобіжного заходу, який забезпечить його належну процесуальну поведінку.

Будь - які обставини, які б дозволяли суду чи зобов`язували його змінити попередні рішення суду, в тому числі апеляційного суду Черкаської області, у справі не встановлені.

Положення ч.3 ст. 197 КПК України щодо можливого сукупного 12-місячного строку тримання під вартою стосується лише стадії досудового розслідування кримінальних проваджень і на стадію судового розгляду справи не поширюються, а тому посилання адвоката ОСОБА_16 на те, що вказаний закон зобов`язує звільнити його підзахисного з-під варти, безпідставні.

У зв`язку із цим суд вважає за необхідне відхилити клопотання обвинуваченого і його захисника про зміну такого запобіжного заходу на домашній арешт.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 331 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

В клопотанні обвинуваченого ОСОБА_11 , його захисника ОСОБА_7 , про зміну обраного вказаному обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт відмовити, як у безпідставному.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді :