Справа № 333/1254/16-к
Справа №333/1254/16ц
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 червня 2016 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні подання державного виконавця Комунарського відділу Державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_3 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу боржника ОСОБА_4 по виконавчому провадженню № 489540744 з примусового виконання виконавчого документу №1-кп/331/321/15 від 10.11.2015 року виданого Жовтневим районним судом м.Запоріжжя про стягнення суми заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:
Державним виконавцем у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанови про відкриття виконавчого провадження. Однак, боржником у строк, наданий для самостійного виконання, рішення суду не виконано. Відповідно до вимог ст. 27 Закону державним виконавцем розпочато примусове виконання рішення.
Державним виконавцем було вжито наступні заходи примусового виконання рішення, що підтверджують вчинення виконавчих дій, а саме: перевірка майнового стану боржника згідно відповідей: АІС «Автомобіль» - за боржником не зареєстровано автотранспортний засіб; АБ - боржник зареєстрований з 1997 року за адресою зазначеною у виконавчому документі, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - за боржником нерухоме майно зареєстровано.
Протягом 6 місяців рішення суду не виконано, боржник ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням. На постанову про відкриття виконавчого провадження, вимоги державного виконавця боржник не реагує.
Отже, наявність в особи невиконаних зобов`язань покладених на неї судовим рішенням, є підставою для тимчасового обмеження її у праві виїзду за межі України.
У судовому засіданні представник Комунарського ВДВС Запорізького МУЮ підтримав подання у повному обсязі та наполягав на його задоволенні.
Дослідивши додані до подання документи, вислухавши пояснення державного виконавця, суд приходить до висновку, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Згідно положень п.2 ч.1 ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну" від 21 січня 1994року (зі змінами), громадянин України може бути обмежений у праві виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконані зобов`язання до виконання зобов`язань або розв`язання спору у передбачених законом випадках.
Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених у порядку, передбаченому ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" та ст.377-1 ЦПК України, зокрема: в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.
Із наведеного вбачається, що обмеження виїзду за кордон може бути застосоване у разі наявності доказів про ухилення боржника від виконання рішення суду.
Відповідно до ч.1 ст.377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.
Головним державним виконавцем Комунарського ВДВС Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_3 у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 03.12.2015 року про примусове виконання виконавчого листа №1-кп/331/321/15 виданого 10.11.2015 року. Статтею 78 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено надання боржнику можливості самостійно виконати рішення суду.
Як слідує із постанови та вимоги, державним виконавцем Боржнику було запропоновано добровільно виконати рішення суду до 09.12.2015 року (а.с.6) .
Згідно ст.31 Закону України "Про виконавче провадження", копія постанови про відкриття виконавчого провадження надсилається сторонам виконавчого провадження рекомендованим листом.
Згідно матеріалів справи, відповідну постанову (документи) у зазначеному порядку боржнику ОСОБА_4 надіслано не було.
Державним виконавцем було вжито наступні заходи примусового виконання рішення, а саме: - перевірка майнового стану боржника: запит до ПФУ України щодо працевлаштування боржника, отримання пенсії відсутні дані щодо боржника ОСОБА_4 ; запит до ДПС України щодо рахунків відкритих на боржника, про джерела отримання доходів відсутні дані щодо боржника ОСОБА_4 ; - перевірка за базою даних АІС «Автомобіль» - за боржником не зареєстровано автотранспортний засіб; - перевірка місця реєстрації проживання: боржник ОСОБА_4 зареєстрований з 1997 року за адресою: АДРЕСА_1 ; згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - за боржником ОСОБА_4 нерухоме майно не зареєстровано.
Статтею 90 зазначеного Закону передбачена відповідальність за невиконання законних вимог державного виконавця та порушення вимог цього Закону.
У сучасній українській мові слово "ухилення" тлумачиться так:
1) відступати, відхилятися, вивертатися; 2) намагатися не робити чого-небудь, не брати участі в чомусь; уникати; 3) навмисно не давати відповіді на запитання або говорити про щось інше.
Отже, з погляду значення словосполучення "ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання.
Як підсумок, ухилення може мати коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.
В зв`язку з чим, особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.
Відповідно до положення ч.2 ст.10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання".
Оскільки, відповідно до ч.2 ст. 377-1 зазначеного вище Кодексу, згадане подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування.
У поданні державний виконавець, обстоював своє клопотання лише двома складовими: наявністю статусу боржника у виконавчому провадженні та непогашенням боргу в добровільному порядку, що зумовлюють необхідність у тимчасовому обмеженні права на виїзд за межі України з метою забезпечення повного та своєчасного виконання виконавчих документів.
Втім, суд наголошує, що саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків .
Момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.
У зв`язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч. б ст.12 Закону, зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.
Згідно рапорту працівників поліції від 25.02.2016 року виконати постанову про примусовий привід боржника ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 не вдалось через відсутність за вказаною адресою.
Однак, матеріали виконавчого провадження містять заяву ОСОБА_4 від 02.02.2016 року до Комунарського ВДВС ЗМУЮ, згідно якої ОСОБА_4 проживає за адресою: АДРЕСА_1 та йому відомо про рішення суду про стягнення з нього 45,300 грн., заборгованість сплачує щомісяця по можливості, на даний час офіційно не працює, прихованих розрахункових рахунків не має, нерухомого та рухомого майна у власності не має, попереджений про кримінальну відповідальність за ст.382 КК України.
Згідно квитанцій, наданих державним виконавцем в судовому засіданні, боржником ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 перераховані кошти, а саме: 19.11.2015 року 50,00 грн.; 10.12.2015 року 100,00 грн.; 20.01.2016 року 106,50 грн.; 15.02.2016 року 46,50 грн.; 12.03.2016 року 46,50 грн.; 04.04.2016 року 50, 00 грн..
Крім того, доказів на підтвердження наявності у боржника закордонного паспорту для підтвердження того, що останній може виїхати за межі України, державним виконавцем не надано.
На підставі вищевикладеного та враховуючи, що боржником ОСОБА_4 здійснюються всі можливі для нього (з об`єктивних причин) заходи для виконання зобов`язань за рішенням суду, а саме, частково здійснюється сплата коштів ОСОБА_5 , державним виконавцем не доведено наявність факту навмисного свідомого невиконання зобов`язань у повному обсязі боржником, в зв`язку з чим подання є необґрунтованим і задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», ст.377-1, п.24-1 ч.1 ст.293 ЦПК України, Законом України «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України», -
У задоволенні подання державного виконавця Комунарського відділу Державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_3 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу боржника ОСОБА_4 по виконавчому провадженню № 489540744 з примусового виконання виконавчого документу №1-кп/331/321/15 від 10.11.2015 року виданого Жовтневим районним судом м.Запоріжжя про стягнення суми заборгованості, - відмовити.
Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана до Запорізького апеляційного суду, через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом п`яти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом п`яти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: ОСОБА_1