АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/8294/15-к Номер провадження 11-кп/786/207/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст. 125 КК України Н.Т.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого, судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
представника потерпілого ОСОБА_9
потерпілого ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001369 від 25.05.2015 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_11 на вирок Октябрського районного суду м.Полтави від 23 грудня 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтави, українця, громадянина України, з середньою технічною освітою, одруженого, працюючого монтером ТОВ ВКК «Арія», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно ст. 89 КК України не судимого, -

визнано винуватим та засуджено за ч.2 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у виді арешту на строк 3 місяці.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 задоволено частково.

Стягнуто із обвинуваченого ОСОБА_11 на користь потерпілого ОСОБА_10 885 гривень на відшкодування матеріальної шкоди та 10 000 гривень на відшкодування моральної шкоди.

Вирішено долю речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_11 визнаний винуватим у тому, що 24 травня 2015 року приблизно о 23 годині 30 хвилин, перебуваючи у підземному переході «Злато місто» по вул. Жовтневій, 29 в м. Полтава, на ґрунті неприязних відносин, умисно наніс охороннику ОСОБА_10 вісім ударів кулаком в голову, один удар коліном в обличчя, п`ять ударів правою ногою в обличчя, чотири удари правим кулаком у ділянку спини, один удар правим кулаком в лопаткову ділянку, один удар правою ногою в область грудної клітини, один удар ступнею правої ноги в обличчя, чим спричинив останньому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, гематоми та саден шкіри обличчя, перелому кісток носу.

На вирок суду обвинувачений ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, в якій не оскаржуючи фактичні обставини справи та кваліфікацію його дій, просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість.

Вказує, що судом не в повній мірі враховано пом`якшуючу обставину у вигляді каяття, оскільки вина ним була визнана повністю, потерпілому кілька разів принесені щирі вибачення, та висловлена готовність оплатити заподіяні збитки.

Посилається на не оскарження ним вироку суду в частині стягнення моральної та матеріальної шкоди, як на підставу підтвердження того, що він дійсно розкаюється у вчиненому.

Крім вказаного, обвинувачений посилається на наявність позитивної характеристики з місця роботи та перебування дружини на його повному утриманні.

Інші учасники процесу вирок суду не оскаржили.

В запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого представник потерпілого адвокат ОСОБА_9 наполягає на залишені вироку районного суду стосовно ОСОБА_11 без зміни посилаючись на небажання обвинуваченого відшкодовувати завдані ним збитки та відсутність пом`якшуючих обставин на якій він посилається в своїй апеляційній скарзі.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_11 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого, вислухавши прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти апеляційної скарги обвинуваченого, потерпілого ОСОБА_10 та його представника ОСОБА_9 , дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_11 у вчинені злочину, за який він засуджений, ґрунтується на зібраних у справі доказах, які відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України судом першої інстанції не досліджувались і ніким з учасників судового розгляду не оспорюються, а тому в цій частині вирок не перевіряється.

У відповідності до зібраних по справі доказів, дії ОСОБА_11 правильно кваліфіковані судом за ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинили потерпілому короткочасний розлад здоров`я.

Що стосується доводів обвинуваченого ОСОБА_11 в апеляційній скарзі про суворість призначеного судом першої інстанції покарання, то вони на переконання колегії суддів, є безпідставними.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року (з послідуючими змінами) "Про практику призначення судами кримінального покарання" визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів, і призначати менш суворе покарання особам, які вперше вчинили злочин, щиро розкаялися у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину і відшкодували завдані збитки.

Як убачається з оскаржуваного вироку, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_11 покарання, суд дотримуючись вимог закону, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії невеликої тяжкості, проте виразився саме в умисному побитті потерпілого та заподіянні йому тілесних ушкоджень, які спричини короткочасний розлад здоров`я, відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

Обґрунтовуючи висновок щодо виду і міри покарання ОСОБА_11 , суд врахував, що обвинувачений, вчинивши даний злочин, ухилявся від суду протягом тривалого часу, вину визнав частково, збитки потерпілому не відшкодовано взагалі.

Колегія суддів приймає до уваги досліджені в апеляційному порядку обставини справи, а саме наданих апелянтом документів, які характеризують його особистість, про те, що він працює, має позитивну характеристику з місця роботи, має на утриманні дружину, яка не працює.

Разом з тим, у ході апеляційного розгляду було встановлено, що обвинуваченим не відшкодовано завданої внаслідок його протиправних дій моральної та матеріальної шкоди потерпілому.
Наведені обставини та дані про особу ОСОБА_11 , що обвинувачений будучи звільненим від відбування покарання з випробуванням за спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень, у зв`язку із закінченням іспитового строку, через досить незначний час вчинив умисний злочин пов`язаний із посяганням на здоров`я людини, а саме спричиненням легких тілесних ушкоджень, відтак відповідних висновків не зробив, не виправився, що дають підстави колегії суддів вважати, що покарання у вигляді арешту буде необхідним та достатнім в даному випадку.

З урахуванням усіх цих обставин у їх сукупності, даних, які характеризують особу обвинуваченого та інших обставин провадження, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що виправлення та перевиховання ОСОБА_11 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
На переконання колегії суддів, покарання призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_11 за своїм видом та розміром, є справедливим, достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а тому підстав для призначення більш м`якого покарання, про що ставиться питання в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що підстав для зміни вироку і зокрема в частині призначення ОСОБА_11 більш м`якого покарання немає, а тому апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_11 слід залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без зміни.

У зв`язку з набранням вироком чинності, ОСОБА_11 необхідно взяти під варту в залі суду негайно.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_11 залишити без задоволення, а вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 23 грудня 2015 року відносно ОСОБА_11 - без зміни.

ОСОБА_11 взяти під варту в залі суду негайно.

Строк відбування покарання рахувати з 25 лютого 2016 року.

Ухвала набирає чинності з моменту її оголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців, а засудженим, який тримається під вартою з моменту вручення йому копії ухвали, іншими учасниками процесу в той же строк з моменту її оголошення.

С У Д Д І :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4