Справа № 592/3139/15-к
Провадження № 1-кп/592/36/16

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2016 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі : головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 та її законного представника- матері ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 і його законного представника - матері ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , представника служби у справах дітей Сумської міської ради ОСОБА_9 , представника СЮВ Сумського ВП / м. Суми / ГУНП в Сумській області ОСОБА_10 розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінальних проводжень і об`єднаних для спільного розгляду, по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , урож. і мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого , не працюючого і не навчається, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч.1 і ч.4 ст. 358 КК України -

В С Т А Н О В И В:
1/. 16.11.2014 р. ОСОБА_6 з мобільного телефону своєї знайомої - ОСОБА_11 зателефонував ОСОБА_4 , з якою познайомився шляхом переписки через інтернет, і запропонував зустрітися біля магазину № 21 по вул. Курська в м. Суми. Перебуваючи на вулиці Курська в м. Суми між нічним клубом «Форсаж» та ТОВ «Ремпобуттехніка», у ОСОБА_6 виник злочинний умисел на заволодіння мобільним телефоном ОСОБА_4 .

Під час зустрічі з ОСОБА_4 обвинувачений ОСОБА_6 реалізуючи свій злочинний намір,

діючи умисно, з корисливою метою, шляхом обману взяв у ОСОБА_4 під приводом зателефонувати належний їй мобільний телефон «Fly IQ 239» вартістю 919 грн. згідно висновку товарознавчої експертизи № 214 від 23.02.2015 року , з чохлом та сім-картою оператора мобільного зв`язку « МТС « та які матеріальної цінності для потерпілої не представляли, з знаходженням на рахунку картки коштів у сумі 1,79 грн., після чого втік, спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 930, 79 грн.

Зазначеними вище умисними діями , направленими на заволодіння шляхом обману майном потерпілої ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 190 КК України - шахрайство.

2/. У лютому 2015 року, точний час та дату під час проведення досудового розслідування встановити не представилось за можливе, ОСОБА_6 перебуваючи біля магазину «Ряба» по вул. Орджонікідзе м. Суми на узбіччі проїзжої частини знайшов паспорт на ім`я громадянина України ОСОБА_12 , 1993 р.н., серія НОМЕР_1 , виданий Білопільським РВ УМВС України в Сумській області 30 грудня 2010 року. В цей момент у нього виник умисел на підроблення знайденого ним документу , з подальшим його використанням.

Прибувши до місця свого помешкання, яким є домоволодіння по АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 діючи умисно з належного йому паспорта громадянина України лезом вирізав фотокартку зі своїм зображенням та вклеїв її в знайдений ним паспорт на ім`я громадянина України ОСОБА_12 для використання з метою придбання в магазинах алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

18.05.2015 року близько 07 год. 50 хв. ОСОБА_6 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння і знаходячись біля будинку № 12 по вул. К. Зеленко м. Суми , вчинив сварку з невідомим йому раніше громадянином. По прибуттю працівників міліції на місце конфлікту та на вимогу пред`явити документ, який посвідчує особу, ОСОБА_6 надав підроблений ним офіційний документ - паспорт на ім`я громадянина України ОСОБА_12 та яким і представився.

Після доставки ОСОБА_6 до приміщення Сумського MB УМВС України в Сумській області на вул. Першотравнева, 21 м. Суми , останній надав працівникам міліції завідомо підроблений офіційний документ- паспорт на ім`я громадянина України ОСОБА_12 , представлявся даними та зазначеними в підробленому ним паспорті, надавав пояснення , написав заяву про вчинене відносно нього кримінального правопорушення.

Таким чином зазначеними вище діями ОСОБА_6 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені:

- ч. 1 ст. 358 КК України - підроблення офіційного документа;

- ч. 4 ст. 358 КК України - використання завідомо підробленого документа.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину по пред`явленому обвинуваченню за ч. 1 і ч. 4 ст. 358 КК України визнав у повному обсязі і дав показання, що дійсно у лютому 2015 року в районі розташування магазину «Ряба» по вул. Орджонікідзе м. Суми знайшов паспорт на ім`я громадянина України ОСОБА_12 . Знайдений документ взяв з собою, приніс в будинок за місцем проживання по АДРЕСА_1 , де з належного йому паспорта громадянина України лезом вирізав фотокартку зі своїм зображенням та вклеїв її в знайдений ним паспорт на ім`я громадянина України ОСОБА_12 з метою використання для своїх потреб.

А 18.05.2015 р. біля будинку № 12 по вул. К. Зеленко м. Суми на вимогу працівників міліції , які прибули з приводу сварки та яка виникли між ним і незнайомим йому громадянином , пред`явив підроблений ним паспорт на ім`я ОСОБА_12 та яким і представився. Після доставки в цей день до приміщення Сумського MB УМВС України в Сумській області на вул. Першотравнева, 21 м. Суми також надав працівникам міліції зазначений підроблений ним паспорт.

У скоєному покаявся, просить призначити не дуже суворе покарання.

Відповідно до вимог ст. 349 КПК України, інші докази по даному епізоду злочинної діяльності обвинуваченого не досліджувались.

Таким чином суд вважає, що скоєння ОСОБА_6 кримінальних правопорушень знайшло своє підтвердження в ході судового слідства і його дії, пов`язані з підробкою паспорта на ім`я громадянина України ОСОБА_12 , з подальшим використанням документу, необхідно кваліфікувати за :

- ч. 1 ст. 358 КК України - підроблення офіційного документа;

- ч. 4 ст. 358 КК України - використання завідомо підробленого документа.

По пред`явленому обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, обвинувачений ОСОБА_6 свою вину не визнав і дав показання, що з потерпілою ОСОБА_4 ніколи через мережу інтернет не знайомився, їй ніколи не дзвонив та не зустрічався, належним останній майном - мобільним телефоном не заволодівав.

Однак скоєння ОСОБА_6 кримінального правопорушення знайшло своє підтвердження під час судового слідства .

Так, неповнолітня потерпіла ОСОБА_4 суду дала показання, що в листопаді 2014 року через мережу інтернет познайомилась з хлопцем та який представлявся ОСОБА_13 , учнем ЗОСШ - 18, з поміщенням своєї світлини на сторінці відповідного сайту. 16.11.2014 р. отримала дзвінок від ОСОБА_13 з пропозицією зустрітись з нею та познайомитись ближче , з визначенням місця зустрічі- між нічним клубом «Форсаж» та ТОВ «Ремпобуттехніка». Прибула у вечірній час на визначне місце , де зустрілась з хлопцем ОСОБА_13 і схожого на того, чия світлина була розміщена в інтернеті. Під час спілкування хлопець попросив у неї телефон з метою передзвонити другу, назвавши його номер телефону, який набрала , а потім передала телефон ОСОБА_13 , який отримавши належний їй телефон втік. Після викрадення телефону в мережі інтернет на сторінці знайомств виявила, що вся інформація щодо хлопця на ім`я ОСОБА_13 - видалена. Стверджує, що особа , яка представлялась ОСОБА_13 під час переписки по інтернету і при зустрічі 16.11.2014 року викрала належний їй мобільний телефон - це і є обвинувачений ОСОБА_6 . Телефон їй повернутий працівниками правоохоронного органу, однак з пошкодженнями, в неробочому стані , що було підставою для подання цивільного позову.

Свідок ОСОБА_14 суду дала показання, що її подруга - ОСОБА_4 восени 2014 р. через мережу інтернет познайомилась з хлопцем , знаходячись у неї в гостях спілкувалася з ним в інтернеті, домовилась про зустріч на Курському мікрорайоні. В один із днів осені ОСОБА_4 пішла на зустріч з цим хлопцем, а через деякий час їй передзвонила і домовились зустрітись біля магазину « Шара «. При зустрічі ОСОБА_4 повідомила, що хлопець та з яким зустрілась, попросив у неї телефон комусь зателефонувати, а потім з цим телефоном втік. Через їй належний мобільний телефон увійшли в мережу інтернет на сторінку цього хлопця і побачили, що вся інформація видалена. Їй ОСОБА_4 про хлопця, з яким познайомилась в мережі інтернет, ніякої інформації не повідомляла. Однак через деякий час під час спілкування повідомила, що впізнала зловмисника в міліції під час проведення слідства.

Свідок ОСОБА_15 - старший уповноважений кримінальної міліції у справах дітей Сумського ВМ УМВС України в Сумській області дав показання, що в межах кримінального провадження отримав доручення слідчого щодо доступу до документів- трафіків з`єднань, даних з мобільного терміналу, встановлення користувачів телефонів. Під час обробки отриманої інформації оператора МТС з`ясувалось, що на мобільний телефон потерпілій ОСОБА_4 особа, що домовлялась про зустріч, дзвонила з мобільного телефону і належного ОСОБА_11 , яка при опитуванні повідомила, що надавала свій телефон для користування знайомому ОСОБА_6 . Також встановлено, що після викрадення телефону потерпілої з її телефону надходили дзвінки на номер мобільного телефону ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_11 суду дала показання, що знайома з обвинуваченим ОСОБА_6 . Щодо подій листопада 2014 року , то можливо і перебувала з ОСОБА_6 на вул. Курська у м. Суми, з передачею належного їй телефону останньому для користування. Однак за сплином часу не може пригадати ці обставини .

Свідок ОСОБА_16 суду дав показання, що восени 2014 року, більш точно не пам`ятає, у вечірній час припаркував належний йому автомобіль по АДРЕСА_2 . До нього підійшов незнайомий хлопець, обличчя якого не пам`ятає, з пропозицією придбати у нього за 200 грн. мобільний телефон , заявивши, що майно належить йому і не крадене, а продає телефон бо не має коштів кудись поїхати . Оглянувши телефон, який мав назву « Флай « , колір білий, з пошкодженнями на екрані- мав тріщини, однак в робочому стані, погодився з пропозицією продавця. Придбаний телефон передав дочці, яка ним користувалась до березня 2015 року, до вилучення його працівниками міліції як викрадене майно.

Свідок ОСОБА_17 - майстер виробничого навчання Сумського вищого училища будівництва та автотранспорту / колишнє СПТУ-11 / суду показав, що обвинувачений ОСОБА_6 навчався у навчальному закладі один рік, а з 01.09.2014 року учбовий заклад не відвідував і тому відрахований. Від працівників міліції педколектив дізнався, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, а на пропозицію співробітників органу внутрішніх справ надано всі відомі номери мобільних телефонів батьків обвинуваченого, а також яким користується і сам ОСОБА_6 - це № / а ці всі дані зазначені у спеціальному журналі учбового закладу /.

Свідки ОСОБА_18 та ОСОБА_19 суду дали показання, що приймали участь у якості понятих при виконанні у приміщенні Сумського ВМ на вул. Першотравнева, 21 слідчої дії як впізнання особи. До кабінету слідчого зайшла потерпіла розом з матір`ю і на пропозицію чи впізнає з присутніх трьох громадян- статистів особу, яка викрала у неї мобільний телефон, вказала на громадянина та яким виявився ОСОБА_6 , давши пояснення по яким ознакам вона цю особу впізнала як зловмисника.

Також скоєння ОСОБА_6 кримінального правопорушення підтверджується письмовими доказами, які були предметом дослідження у судовому засіданні :

- роздруківкою трафіків з`єднань, даних з мобільного терміналу, встановлення користувачів телефонів, що підтверджує причетність обвинуваченого до вчиненого протиправного кримінально-карного діяння, користування викраденим ним телефоном і належним потерпілій ОСОБА_4 / т.1, а.с.216 /;

- протоколом огляду від 15.03.2015 р. роздруківки трафіку з`єднань, дзвінків по ІМЕІ , постановою слідчого від 15.03.2015 р. про приєднання документу до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу / т 3, а.с. 1-2 / ;

- протоколом огляду від 16.03.2015 р. вилученого мобільного телефону » Fly IQ 239» , корпус білого кольору, з видимими пошкодженнями на екрані у вигляді подряпин , надколу зверху з права, а також постановою слідчого від 16.03.2015 р. про приєднання телефону до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу / т.3, а.с. 4-6 /;

- висновком товарознавчої експертизи за № 214 від 23.02.2015 р. щодо вартості викраденого належного потерпілій ОСОБА_4 мобільного телефону, що становить суму 919 грн. / т.3, а.с. 9-11 / ;

- протоколом від 16.11.2014 р. прийняття заяви про вчинення злочину , складеного працівником Сумського ВМ УМВС України в Сумській області / т. 3., а.с. 12 / ;

- протоколом від 22.01.2015 р. пред`явлення особи для впізнання, згідно якого при вчиненні даної процесуальної дії потерпіла ОСОБА_4 серед осіб та пред`явлених їй, впізнала за рисами обличчя і статури обвинуваченого ОСОБА_6 як особу, що заволоділа належним їй мобільним телефоном / т.3, а.с. 13-16 /.

Оцінивши в сукупності зібрані і надані суду стороною обвинувачення докази , з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, належності та допустимості та не довіряти яким у суду не має підстав, суд дійшов висновку, що вони у повному обсязі підтверджують скоєння обвинуваченим ОСОБА_6 кримінально-карного діяння, направленого на заволодіння шляхом обману належним потерпілій ОСОБА_20 мобільним телефоном. А позицію ОСОБА_6 щодо не визнання своєї вини у вчинені злочину суд вважає як засіб захисту від пред`явленого йому обвинувачення.

Позиція сторони захисту
Стороною захисту - захисником ОСОБА_8 висловлено думку про визнання протоколу від 22.01.2015 р. пред`явлення особи для впізнання недопустимим доказом з врахуванням тієї обставини, що при здійсненні зазначеної процесуальної дії не було забезпечено участь захисника, що порушує право ОСОБА_6 на захист. Також впізнання проводилось щодо осіб, які знаходились без головних уборів і верхнього одягу, тоді як потерпіла спілкувалась з особою / яка заволоділа телефоном останньої / що була одягнута у головний убор та куртку. Тому слідчим при проведенні слідчої дії не створено обстановки / умов/, яка б відповідала реальній і що була в день 16.11.2014 р.

Опитана у судовому засіданні в якості свідка законний представник обвинуваченого - його мати ОСОБА_7 дала показання, що у серпні 2014 р. у її сина був вже інший номер телефону , що виключає обставину користування ним у листопаді 2014 року. А це викликає сумніви щодо належності доказу як роздруківки трафіку з`єднань , дзвінків по ІМЕІ, користування телефонами, залученого до матеріалів справи стороною обвинувачення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчинені злочину і не може бути підданою кримінальному покаранню, поки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Обвинувачення не може грунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стаття 126 Конституції України зазначає, що до основних засад судочинства також відносяться: забезпечення доведеності вини ; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав , свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Стаття 85 КПК України зазначає, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість, використання інших доказів.

Відповідно до ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно ч.1, п.1 і п. 4 ч. 2 ст. 87 КПК України , недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згада на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь -які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння : порушення права особи на захист.

Пункт 2 ч. 1 , ч. 2 ст. 91 КПК України зазначають, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню : винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення . Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження .

Частина 2 ст. 92 КПК України передбачає, що обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх надає.

Приписи ст. 94 КПК України зазначають, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Однак суд не може погодитись з позицією захисту, враховуючи наступні обставини.

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст. 52 КПК України, обов`язкова участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні щодо осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення у віці до 18 років - з моменту встановлення факту неповноліття або виникнення будь-яких сумнівів у тому, що особа є повнолітньою.

Суд зазначає, що на час проведення 22.01.2015 р. слідчої дії як впізнання особи ,що проводилась з участю законного представника неповнолітнього- його матері, ОСОБА_6 не мав статусу підозрюваного, приймав участь у слідчій дії як звичайний громадянин , слідчі органи не мали доказів причетності його до вчинення злочину.

А як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування даного кримінального провадження , ОСОБА_6 повідомлено про підозру за ч.1 ст. 190 КК України 31.03.2015 р., а захисник залучений до участі у справі постановою слідчого від 16.03.2015 р., коли слідством зібрані були докази обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінально-карного діяння / т. 1, п.14, 15 а.с. 4 /.

Також суд вважає, що впізнання особи проводилось з дотриманням вимог ст. 228 КПК України, що вбачається з тексту протоколу слідчої дії , з пропозицією особі, яка впізнає, вказати на особу і яку вона має впізнати, та за якими ознаками її впізнала - за зовнішнім виглядом, рисами обличчя і статури / т.3, а.с. 13-16 /. Зазначена норма Закону не передбачає впізнання особи з врахуванням наявності у неї того чи іншого одягу.

Тому доводи захисту щодо порушення права на захист відносно обвинуваченого ОСОБА_6 до уваги заслуговувати не можуть.

Суд критично оцінює показання матері обвинуваченого - ОСОБА_7 , що у серпні 2014 р. у її сина був вже інший номер телефону , а це виключає обставину користування ним у листопаді 2014 року, бо її доводи спростовуються роздруківкою трафіку з`єднань, дзвінків по ІМЕІ, згідно якого 16.11.2014 р. , тобто в день заволодіння мобільним телефоном потерпілої ОСОБА_4 , в мережі мобільного зв`язку працював телефон за № НОМЕР_2 , належний обвинуваченому / т.1, а.с.216 /.

При призначенні ОСОБА_6 покарання суд враховує ступінь тяжкості ним скоєного , дані про його особу. Обвинувачений раніше не судимий, скоїв кримінальні правопорушення будучи неповнолітнім і що є пом`якшуючою покарання обставиною відповідно до вимог ст.66 КК України , по пред`явленому обвинуваченню свою вину визнав частково, за останнім місцем навчання і яким є Сумське вище училище будівництва та автотранспорту / колишнє СПТУ-11 / та з якого відрахований за порушення навчальної дисципліни, характеризується негативно, а за місцем проживання - посередньо.

До обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого згідно вимог ст. 67 КК України , суд відносить вчинення ним злочину у стані алкогольного сп`яніння - по епізоду використання завідомо підробленого документа у вигляді паспорта, який пред`явив ОСОБА_6 18.05.2015 р. працівникам Сумського ВП при доставці його до приміщення правоохоронного органу.

Органом досудового слідства у обвинувальному акті обвинуваченого ОСОБА_6 зазначено обтяжуючу покарання обставину по епізоду заволодіння мобільним телефоном як вчинення злочинних дій щодо малолітньої потерпілої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 / т.1, а.с. 2 /.

Однак суд зазначає, що на день вчинення кримінального правопорушення і яким є 16.11.2014 року , потерпіла мала вік більше 14-ти років і була не малолітньою, а неповнолітньою особою.

Тому цю обтяжуючу покарання обставину необхідно виключити з пред`явленого особі обвинувачення.

Представник Служби у справах дітей Сумської міської ради ОСОБА_9 , представник СЮВ Сумського ВП / м. Суми / ГУНП в Сумській області ОСОБА_10 при призначенні обвинуваченому покарання покладаються на розсуд суд.

Враховуючи, що ОСОБА_6 вчинив декілька умисних кримінальних правопорушень, а це свідчить що він став на злочинний шлях та схильний до протиправної діяльності, суд дійшов висновку, що за скоєне він повинен відбувати покарання у місцях позбавлення волі .

Щодо заявленого цивільного позову .
1. Законним представником неповнолітньої потерпілої ОСОБА_4 - її матір`ю ОСОБА_21 заявлений цивільний позов в інтересах доньки про відшкодування спричиненої шкоди :

- матеріальної у сумі 919 грн. як вартість викраденого телефону, згідно висновку товарознавчої експертизи, який повернутий з розбитим сенсорним екраном та ним неможливо користуватись;

- моральної у сумі 1500 грн., що пов`язано з перенесеним дочкою нервовим стресом , а також впливом події 16.11.2014 р. на стан здоров`я самого позивача - погіршенням стану здоров`я, що спричинило неможливість працювати у листопаді, на початку грудня 2014 р. / т. 1, а.с.20 /.

Суд вважає, що заявлений цивільний позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі .

Так як цивільний позов пов`язаний з кримінальним провадженням, то відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, так і заперечень.

Однак суду цивільним позивачем в обгрунтування вимоги відшкодування матеріальної шкоди не надано безсумнівних доказів , що мобільний телефон «Fly IQ 239» має пошкодження, які неможливо усунути / провести ремонт, його вартість / , що технічно унеможливлює взагалі користування цим майном, з стягнення його повної вартості. А суд при вирішенні питання відшкодування матеріальної шкоди не може керуватись здогадами і припущеннями щодо необхідності повного відшкодування вартості цього майна.

Так як відмова у задоволенні цивільного позову у кримінальному провадженні позбавляє права потерпілого на подальше звернення до суду по захисту своїх прав щодо відшкодування шкоди за правилами цивільного судочинства, суд враховуючи зазначені вище обставини вважає за необхідне заявлену ОСОБА_21 вимогу про відшкодування матеріальної шкоди - залишити без розгляду, що не позбавляє її права на звернення до суду за захистом майнових прав за правилами цивільного судочинства України, надавши в обгрунтування стягнення коштів відповідні докази.

2. Щодо заявленої вимоги про відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичні особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті.

Суд вважає, що у зв`язку з скоєнням злочину потерпілій спричинена моральна шкода, розмір якої необхідно визначати з врахуванням роз`яснень п.п. 8 і 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 з наступними змінами Про судову практику в справах про відшкодування моральної / /немайнової / шкоди , залежно від характеру спричинених потерпілій моральних страждань, тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, зусиль для відновлення попереднього стану, виходячи з засад розумності, виваженості і справедливості.

Тому суд оцінує таку шкоду у сумі 500 грн., яка підлягає стягненню на користь останньої.

Так як по справі законний представник потерпілої - ОСОБА_21 не має статусу потерпілої особи у відповідності до вимог ст. 55 КПК України, а їй безпосередньо не спричинена злочином майнова шкода, то не має підстав для відшкодування моральної шкоди, спричиненої законному представнику.

А тому заявлена вимога про відшкодування моральної шкоди, спричиненої ОСОБА_21 як законному представнику потерпілої , задоволенню не підлягає.

По справі є судові витрати у сумі 1043, 46 грн. за проведення експертних досліджень і ці кошти повинні бути відшкодовані державі у повному обсязі згідно вимог ст. 118, 124 КПК України / т. 3, а.с.8, 17 /.

Керуючись ст.ст. 369- 371, 373-374, 395 КПК України, суд
З А С У Д И В :

ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, і призначити йому покарання:

- за ч.1 ст. 190 КК України у виді громадських робіт на строк 120 годин ;

- за ч.1 ст. 358 КК України у виді арешту на строк 45 діб;

- за ч.4 ст. 358 КК України у виді арешту на строк 30 діб.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді арешту на строк 45 діб, рахуючи строк з 12.09.2016 р.

Запобіжний захід засудженому до набрання вироком чинності не обирати.

Заявлений цивільний позов законного представника потерпілої ОСОБА_4 - її матері ОСОБА_21 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_4 500 грн. на відшкодування моральної шкоди, спричиненої злочином.

У стягненні коштів на користь ОСОБА_21 на відшкодування спричиненої моральної шкоди - відмовити.

Заявлену вимогу про стягнення з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_4 919 грн. на відшкодування спричиненої майнової шкоди - залишити без розгляду, що не позбавляє права на звернення до суду за захистом майнових прав за правилами цивільного судочинства України.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати за проведення по справі експертних досліджень , що становить загальну суму 1034 , 46 грн. / код класифікації доходів 24060300 « інші доходи « /.

Речові докази по матеріалам кримінального провадження :

- мобільний телефон «Fly IQ 239» - залишити у користування потерпілої ОСОБА_4 /т.3, а.с. 6, 7/;

- сім-карту оператора « МТС «, перший аркуш паспорта на ім`я ОСОБА_12 з вклеєною фотографією ОСОБА_6 , паспорт на ім`я громадянина України ОСОБА_12 - залишити в матеріалах кримінального провадження / т. 3, а.с.18 /;

- диск DVD-R « LG « з відеозаписом - залишити в матеріалах кримінального провадження / т.3, а.с. 19 /.

На вирок суду може бути подана апеляція протягом 30 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд міста Суми .

Суддя ОСОБА_1