Дата документу Справа № 318/3/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 318/18/16-к Головуючий в 1 інстанції
Провадж. № 11-кп/778/712/16 ОСОБА_1
Категорія ч.3 ст. 185 Доповідач в 2 інстанції
КК України ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
розглянула 21 квітня 2016 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 11 лютого 2016 року відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Гуляй Поле Запорізької області, востаннє проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.
Учасники судового провадження:
обвинувачений ОСОБА_7 .
Встановлені вироком Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 11 лютого 2016 року обставини:
ОСОБА_7 , в період часу з 21:00 год. 07 грудня 2015 р. до 02:00 год. 08 грудня 2015 р., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, проник в приміщення магазину «ВІЗИТ», який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , звідки умисно, повторно, таємно, із корисливих мотивів викрав грошові кошти в сумі 2010 грн., а також товарно-матеріальні цінності на загальну суму 5443 грн. 36 коп., чим заподіяв матеріальні збитки ОСОБА_9 на загальну суму 7453 грн. 36 коп.
Вироком Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 11 лютого 2016 року:
ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і йому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено без змін - тримання під вартою.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбутого покарання строк попереднього ув`язнення за період з 08 грудня 2015 року по 11 лютого 2016 року включно.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 , не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію дій ОСОБА_7 , посилається на незаконність та необгрунтованість вироку суду у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості, немотивованість рішення суду в частині незастосування судом норм ст. 75 КК України при призначенні покарання. Вказує на позитивні відомості стосовно особистості обвинуваченого та відсутність претензій матеріального та морального характеру з боку потерпілої. Просить вирок в частині призначення покарання змінити, призначити ОСОБА_7 покарання з застосуванням ст. 75 КК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації його дій, зазначає про відсутність з боку потерпілої до нього претензій, наявність на його утриманні матері 1943 року народження і неповнолітнього сина 1999 року народження, просить призначити йому більш м`яке покарання, не пов`язане із позбавленням волі.

До судового засідання потерпіла ОСОБА_10 не з`явилася, прохала про розгляд провадження за її відсутності, висловила підтримку апеляційним скаргам та просила про призначення обвинуваченому покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.

На наведених обставин, відповідно до ч.4 ст. 405 КПК України, неявка належним чином повідомленої потерпілої до судового засідання не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду провадження.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.
Заслухавши доповідача, апелянтів, які підтримали вимоги апеляційних скарг, думку прокурора, який висловив заперечення доводам та вимогам апеляцій, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що апеляції не підлягають задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у інкрімінованому кримінальному правопорушенні зроблений на досліджених, наведених та оцінених у вироку доказах.

Дії ОСОБА_7 , виходячи з визнаних судом доведеними фактичних обставин справи, кваліфіковані за ч.3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення.

Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи та кваліфікація дій ОСОБА_7 не оспорюються.

При перевірці оскаржуваного судового рішення в межах заявлених доводів та вимог, доводи апеляцій щодо суворості призначеного обвинуваченому покарання слід визнати необґрунтованими.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з вироку, суд першої інстанції дотримався зазначених вимог і при призначені ОСОБА_7 покарання прийняв до уваги, в тому числі, і обставини, на які посилаються апелянти.

Так, місцевим судом враховано обставини, що пом`якшують покарання, а саме: відношення ОСОБА_7 до вчиненого у вигляді щирого каяття у скоєному, активного сприяння розкриттю злочину та відомості щодо особи обвинуваченого, який, зокрема, позитивно характеризується за місцем проживання, має неповнолітнього сина ОСОБА_11 , 1999 року народження, матір-пенсіонерку ОСОБА_12 , 1943 року народження, не перебуває на обліку в наркологічному диспансері.

Районний суд також взяв до уваги часткове відшкодування збитків шляхом повернення викраденого та висловлену потерпілою позицію, яка не наполягала на суворому покаранні у вигляді позбавлення волі.

Наведені обставини стали підставами для призначення ОСОБА_7 покарання на мінімальний строк, передбачений санкцією ч.3 ст. 185 КК України.

Одночасно, суд першої інстанції слушно врахував і обставину, що обтяжує покарання, а саме - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, характер вчиненого кримінального правопорушення, який згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином, наявність у обвинуваченого ряду судимостей, в тому числі і за аналогічні кримінальні правопорушення, що засвідчує системний характер протиправної поведінки даного обвинуваченого.

Оскільки ОСОБА_7 , при не знятих і не погашених у встановленому порядку судимостях, вчинив тяжкий умисний корисливий злочин при обтяжуючій покарання обставині, висновок суду про те, що його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства є обґрунтованим.

З огляду на вищенаведені обставини, підстав для застосування ст. 75 КК України судовою колегією не встановлено.

Підстави вважати призначене ОСОБА_7 покарання явно несправедливим через його суворість відсутні.

З урахуванням наведенного, судова колегія вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України, є домірним скоєному, відповідає особі обвинуваченого та принципу індивідуалізації покарання, а тому, вимоги, викладені в апеляціях задоволенню не підлягають.

Разом з тим, судова колегія вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1 Закону України «Про попереднє увязнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Тобто, у розумінні положень ч.1 зазначеної статті закону, попереднє увязнення закінчується з моменту набрання вироком законної сили, що має місце, згідно положень ст. 532 КПК України, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Натомість, районний суд, зараховуючи ОСОБА_7 у строк відбуття покарання певний період попереднього ув`язнення останнього, який обмежив датою винесення оскаржуваного вироку на наведені положення уваги не звернув, що потребує реагування з боку апеляційного суду.

Таким чином, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, у строк відбування покарання, призначеного ОСОБА_7 слід зарахувати строк попереднього ув`язнення обвинуваченого з 12.02.2016 року по 21.04.2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
апеляційні скарги адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 11 лютого 2016 року відносно ОСОБА_7 , засудженого за ч.3 ст. 185 КК України залишити без змін.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 в строк відбуття покарання термін його попереднього ув`язнення по даному кримінальному провадженню з 12.02.2016 року по 21.04.2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня оголошення, а засудженим, який утримується під вартою в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4