Єдиний унікальний № 500/1532/14-к
Провадження № 1/500/9/16
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України
16 травня 2016 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового розгляду:

прокурор ОСОБА_3 ,
підсудна ОСОБА_4 ,
захисник ОСОБА_5 ,
потерпілі: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїл Одеської області кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ізмаїл Одеської області, із початковою середньо освітою, не заміжньої, має чотирьох малолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

раніше судимої:

30.03.2012 р. Суворовським районним судом м. Одеса за ст. 15 ч. 1 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України з випробуванням строком на 1 рік,

16.12.2014 р. Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст.186, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до чотирьох років чотирьох місяців позбавлення волі,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України,

встановив:
ОСОБА_4 в період з 05 грудня 2010 року по 30 квітня 2012 року в м. Ізмаїл Одеської області умисно, керуючись корисливим мотивом, вчинила ряд умисних злочинів проти власності, чим завдала потерпілим матеріальні збитки, після чого з місця вчинення злочинів зникала та розпоряджалася викраденим майном на власний розсуд. Зазначені злочини були вчинені ОСОБА_4 за таких обставин.

1. Так, 05 грудня 2010 року приблизно о 14:00 годині ОСОБА_4 , перебуваючи на території Ізмаїльського центрального ринку Ізмаїльського РПС, розташованого по вул.28 Червня, 70, біля торгового контейнера № 1241, з метою відкритого викрадення чужого майна, застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого ОСОБА_6 , яке виразилося в поштовху рукою ззаду в область попереку, внаслідок чого останній втратив рівновагу, відкрито викрала із задньої кишені його брюк гроші в сумі 260 грн. та, ігноруючи законні вимоги ОСОБА_6 про припинення протиправних дій, з викраденим відкрито зникла з місця вчинення злочину.

2. Далі, 27 березня 2011 року приблизно о 14:30 годині, діючи повторно, спільно та за попередньою змовою з неповнолітньою ОСОБА_12 , засудженою за вчинення цього злочину вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13.02.2013 р., зміненого ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 20.02.2014 р., з метою таємного викрадення чужого майна на Ізмаїльському центральному ринку Ізмаїльського РПС, розташованого на вул. 28 Червня, 70, підійшли до торгового контейнера № НОМЕР_1 , що належав ОСОБА_7 , де, скориставшись тим, що остання відвернулася, спільно з ОСОБА_12 таємно викрали шість бюстгальтерів вартістю по 65 грн. кожний на загальну суму 390 грн., пеньюар вартістю 110 грн., що належали ОСОБА_7 , завдавши збиток на загальну суму 500 грн.

3. Крім того, 07 квітня 2011 року приблизно о 17:00 годині ОСОБА_4 , знаходячись на перехресті вул. Пушкіна та вул. 28 Червня, діючи повторно, з метою відкритого викрадення чужого майна, підійшла до ОСОБА_8 , потім, знаходячись поряд з ним, засунула свою руку у внутрішню кишеню куртки ОСОБА_8 , звідки відкрито викрала належні йому гроші в сумі 2 400 грн. та, ігноруючи законні вимоги ОСОБА_8 про припинення протиправних дій, ОСОБА_4 з викраденим відкрито зникла з місця вчинення злочину.

4. Також, 19 серпня 2011 року о 13:42 годині ОСОБА_4 , діючи повторно, з метою викрадення чужого майна, спільно та за попередньою змовою з невстановленою особою, знаходячись в магазині «Товари для дітей», розташованого по просп. Суворова, 56, шляхом вільного доступу із зала даного магазину таємно викрали дитячі речі, а саме: дві дитячі футболки 104 розміру вартістю 75 грн. за кожну; одну дитячу футболку 86 розміру вартістю 75 грн.; пляшку для годування «Бебі Нова» з двома ручками вартістю 37,10 грн.; дитяче плаття-сарафан вартістю 85 грн., що належали власниці магазину «Товари для дітей» ОСОБА_9 , чим завдали збиток на загальну суму 347,10 грн.

5. Крім того, 10 вересня 2011 року приблизно о 13:00 годині ОСОБА_4 , діючи повторно, з метою викрадення чужого майна, знаходячись в приміщенні магазину «Веснянка», розташованого по вул. Пушкіна, 56-а, шляхом вільного доступу з прилавка в залі даного магазину таємно викрала туалетну воду виробника «Marquis» об`ємом 100 мл. вартістю 243,90 грн., що належала власниці магазину «Веснянка» ОСОБА_10 .

6. Також, 30 квітня 2012 року, о 13:00 годині, ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на вул. 28 Червня у кафе «Чайка», з метою викрадення чужого майна, діючи повторно, таємно викрала мобільний телефон марки «Нокіа» вартістю 400 грн. з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 25 грн., що належав ОСОБА_11 , завдавши йому збиток на загальну суму 425 грн.

У судовому засіданні підсудна ОСОБА_4 повністю визнала себе винною в обсязі пред`явленого їй обвинувачення та щиро розкаялася у вчиненні злочинів, не піддавши сумніву фактичні обставини справи, зокрема перелік та вартість викраденого нею майна. Так, підсудна ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснила, що вона вчинила злочини за обставин, викладених у постанові про зміну обвинувачення від 08.04.2016 р.

Так, 05 грудня 2010 р. приблизно о 14:00 годині вона прийшла на центральний ринок, де побачила, як незнайомий їй чоловік, поклав гроші в задню кишеню брюк, після чого вона підійшла до вказаного чоловіка ззаду і витягнула з вказаної кишені гроші, при цьому штовхнувши чоловіка рукою. Після цього вона вибігла з ринку і перерахувала гроші, їх виявилося 260 грн. Приблизно через два дні працівники міліції запросили її прийти до опорного пункту, де перебував чоловік, в якого вона викрала гроші, і той впізнав її, після чого вона повернула тому викрадені гроші.

27 березня 2011 року приблизно після обіду вона разом з двоюрідною сестрою ОСОБА_12 на центральному ринку зайшли у контейнер зі спідньою білизною, а коли продавщиця поверталася до них спиною, непомітно для останньої вона зняла декілька ліфчиків та пеньюар, які сховала під свій верхній одяг, після чого вони пішли звідти.

07 квітня 2011 року приблизно о 17:00 18:00 годині на вул. Пушкіна вона зустріла незнайомого їй чоловіка, з яким у них зав`язалася розмова. Чоловік був нетверезим, і побачивши у нього у внутрішній кишені купюру номіналом 200 грн., вона рукою витягнула з вказаної кишені гроші, які там знаходились, тоді чоловік схопив її за светр і вимагав повернути гроші, на що вона віддала тому дві купюри номіналом по 200 грн. і пішла від нього, після чого у неї в кишені залишилося 2 400 грн., які вона викрала у того чоловіка.

19 вересня 2011 року приблизно о 13:00 годині вона зі своєю знайомою на ім`я ОСОБА_13 зайшли в магазин « ІНФОРМАЦІЯ_6 », де ОСОБА_13 відволікала продавця, а вона викрала дитячі речі та пляшку для годування, які склала в пакет, з яким вони з ОСОБА_13 вийшли з магазину, після чого викрадені речі вона віднесла додому, а пляшку викинула. Коли в той же день ввечері до неї додому приїхали працівники міліції, вона видала їм викрадені дитячі речі і зізналася у вчиненому.

Крім того, 10 вересня 2011 року приблизно о 12:30 годині вона зайшла в магазин «Веснянка», розташований біля центрального ринку, де взяла з прилавка туалетну воду «Маркус», яку сховала за пазуху, після чого вийшла з магазину, однак пройшовши приблизно десять метрів, її зустріли працівники міліції, яким вона видала викрадену туалетну воду та зізналася у вчиненому.

Крім того, 30 квітня 2012 року приблизно о 13:00 годині вона зайшла у кафе «Чайка» на вул. 28 Червня, де випила горілки, після чого побачила, як у раніше незнайомого їй чоловіка, з яким вона розмовляла, із кишені випав мобільний телефон, після чого, впевнившись, що її ніхто не бачить, вона забрала цей телефон. Вказаний телефон у неї не вийшло увімкнути, у зв`язку з чим вона його викинула.

Відповідно до п. 11 Розділу ХІ «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України, кримінальні справи, які до дня набрання чинності цим Кодексом надійшли до суду від прокурорів з обвинувальним висновком, розглядаються судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій і Верховним Судом України в порядку, який діяв до набрання чинності цим Кодексом. У зв`язку з наведеним, враховуючи, що наявна кримінальна справа надійшла до суду до набрання чинності КПК України, то суд вважає за необхідне у цій справі керуватися положенням КПК України 1960 р.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_14 у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового розгляду неодноразово повідомлялися належним чином.

В матеріалах кримінальної справи наявні заяви потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_8 (т. 5 а.с. 109, 110), якими вони просили суд здійснити судовий розгляд у їх відсутності, а також зазначили, що претензій до підсудної не мають. Цивільних позовів від них, а також від інших потерпілих до суду не надійшло.

Суд, вислухавши думки учасників судового розгляду про можливість у відсутності потерпілих з`ясувати всі обставини справи і захистити їх права та законні інтереси, відповідно до ст. 290 КПК 1960 р. дійшов висновку про розгляд справи без їх участі.

Приймаючи до уваги повне визнання підсудною ОСОБА_4 своєї вини в обсязі пред`явленого їй обвинувачення, а також те, що вона не піддавала сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальних висновках та в постанові про зміну обвинувачення, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності та істинності позиції підсудної. У зв`язку з чим, згідно ч. 3 ст. 299 КПК 1960 р., суд, за згодою учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом підсудного ОСОБА_4 , а також дослідженням доказів, що стосуються її особи. При цьому судом роз`яснено учасникам судового розгляду, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Згідно даним акту комісійної амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 939 від 23.11.2011 р., ОСОБА_4 яким-небудь хронічним психічним захворюванням, слабоумством не страждала і не страждає. На момент інкримінованих їй діянь ознак якого-небудь тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляла, могла в повні мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, брати участь у слідчих діях і предстати перед судом. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (т. 1 а.с. 157 161).

Відповідно до даних акту комплексної комісійної амбулаторної судової психолого-психіатричної експертизи № 327 від 10.05.2011 р., ОСОБА_4 виявляє пограничну розумову відсталість, пов`язану, передусім, з явищами соціально-педагогічної занедбаності, особливостями виховання (по типу гіпоопіки), характерологічними загостреннями. Такі індивідуально-психологічні особливості досліджуваної, як обмеженість кругозору, не сформованість системи ціннісних орієнтацій, моральних правил і установок, зниження здатності до планування поведінки та прогнозування наслідків вчинюваних вчинків, гедоністична спрямованість поведінки з ситуативним задоволенням виниклих бажань і прагнень без потрібної оцінки ситуації та її наслідків, сприяючи формуванню асоціальних стереотипів поведінки, не зумовили вчинення даних конкретних злочинів і не знижували здатності ОСОБА_4 контролювати свої дії і вчинки. Вона в повній мірі правильно могла усвідомлювати характер досліджуваних в справі подій, зокрема, розуміла їх правові наслідки. Дії ОСОБА_4 в досліджуваних ситуаціях носили послідовний, цілеспрямований характер, вона в повній мірі могла керувати своїми діями, розуміти їх характер та значення. ОСОБА_4 яким-небудь хронічним психічним захворюванням не страждала і не страждає. На момент вчинення інкримінованих їй діянь ознак якого-небудь тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляла, могла в повні мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_4 психічних розладів не виявляє, може розуміти значення своїх дій та керувати ними, може брати участь в слідчих діях і предстати перед судом, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (т. 3 а.с. 160 166).

Тому суд визнає покази ОСОБА_4 правдивими та достовірними, а саму ОСОБА_4 осудною та такою, що підлягає кримінальній відповідальності.

Таким чином, суд вважає, що досліджені докази є належними, допустимими та достовірними, а в сукупності вони є достатніми та взаємопов`язаними для постановлення обвинувального вироку.

Тому, суд вважає доведеною винність ОСОБА_4 у вчиненні нею злочинів, та кваліфікує її дії за:

ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб;

ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно.

При призначенні покарання підсудній ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винної, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Підсудна ОСОБА_4 вчинила тяжкі злочини та злочини середньої тяжкості.

ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується позитивно (т. 1 а.с. 165, т. 3 а.с. 153), за місцем навчання характеризується посередньо (т. 3 а.с. 184)

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд відносить з`явлення із зізнанням, щире каяття, а також добровільне відшкодування завданого збитку.

До обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , суд відносить вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння по епізоду таємного викрадення майна потерпілого ОСОБА_11 .

З урахуванням вказаних обставин, суд у відповідності до вимог кримінального закону та передбачених цим законом санкцій вважає, що винній ОСОБА_4 необхідно для її виправлення та запобігання нових злочинів призначити покарання у виді позбавлення волі, оскільки у випадку застосування більш м`яких видів покарань, передбачених санкцією ч. 2 ст. 185 КК України, не буде досягнута мета покарання.

При призначенні покарання підсудній ОСОБА_4 суд також враховує те, що злочини, передбачені ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України, по І V епізодам, вона вчинила до ухвалення вироку Суворовського районного суду м. Одеса від 30.03.2012 р., яким вона засуджена за ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до одного року позбавлення волі та в силу ст.ст. 75, 76 КК України звільнена від його відбування з випробуванням строком на один рік, а злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, по VІ епізоду після ухвалення вказаного вироку у період встановленого їй іспитового строку. Суд також враховує, що призначене ОСОБА_4 покарання по вказаному вироку Суворовського районного суду м. Одеса від 30.03.2012 р. у виді одного року позбавлення волі не відбуте нею повністю.

Крім того, при призначенні покарання підсудній ОСОБА_4 суд у відповідності до ст. 399 КПК 1960 р. також враховує вказівки Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі ВССУ), що викладені в його ухвалі від 10.12.2015 р. (т. 6 а.с. 17 18).

Так, відповідно до ст. 399 КПК 1960 р. вказівки суду, який розглянув справу в касаційному порядку, є обов`язковими для органів дізнання чи досудового слідства при додатковому розслідуванні і суду першої чи апеляційної інстанції при повторному розгляді справи.

За змістом вказаної ухвали ВССУ від 10.12.2015 р. вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15.10.2014 р. та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 10.02.2015 р. щодо ОСОБА_4 у цій справі було скасовано та справу направлено на новий судовий розгляд з тієї підстави, що ОСОБА_4 було призначено покарання всупереч вимогам ст. 70 КК, а також роз`яснень, що містяться у п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання». При цьому зазначено, що крадіжку майна ОСОБА_11 ОСОБА_4 вчинила через місяць після постановлення вироку Суворовського районного суду м. Одеса від 30.03.2012 р., яким вона засуджена за ч. 2 ст.15 і ч. 2 ст. 185 КК до 1 року позбавлення волі, зі звільненням її на підставі ст. 75 КК від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік, а крадіжки майна інших потерпілих та грабежі вона вчинила в період з 05.12.2010 р. по 10.09.2011 р., тобто до засудження за попереднім вироком. Однак суд всупереч вимогам закону не призначив їй покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК, чим неправильно застосував кримінальний закон, що потягло призначення занадто м`якого покарання.

У зв`язку з викладеним, за змістом ст. 70, 71 КК України, а також з урахуванням роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у абз. 6 п. 25 його постанови від 24.10.2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (зі змінами та доповненнями), коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК: спочатку за правилами ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього за правилами ч. 4 ст. 70 КК; потім за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно за сукупністю вироків.

Тому, враховуючи викладене, ухвалу ВССУ від 10.12.2015 р., а також роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, суд дійшов висновку про те, що підсудній ОСОБА_4 спочатку слід призначити покарання в силу ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України, вчинених до постановлення першого вироку Суворовського районного суду м. Одеса від 30.03.2012 р. (це І V епізоди); після чого в силу ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів за І V епізодам по даному вироку і за першим вироком Суворовського районного суду м. Одеса від 30.03.2012 р.

Далі, підсудній ОСОБА_4 слід визначити покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України по VІ епізоду, де потерпілим є ОСОБА_11 .

А потім ОСОБА_4 в силу ст. 71 КК України за сукупністю вироків слід частково приєднати із повністю невідбутого нею покарання, призначеного в силу ч. 4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів по даному вироку за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України (І V епізоди) та за першим вироком Суворовського районного суду м. Одеса від 30.03.2012 р., до покарання, призначеного за даним вироком за ч. 2 ст. 185 КК України (VІ епізод), три роки та два місяці позбавлення волі.

Крім того, суд також враховує те, що ОСОБА_4 вчинила усі злочини за даним вироком до ухвалення вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.12.2014 р., яким вона засуджена за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст.186, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до чотирьох років чотирьох місяців позбавлення волі, яке підсудна ОСОБА_4 відбула частково, а саме:

попереднє ув`язнення з 08 серпня 2014 року до набрання вказаним вироком законної сили, тобто до 16 січня 2015 року; а також з 20 по 21 лютого 2014 року;

період відбуття покарання з 16 січня 2015 року до 01 лютого 2016 року, коли у даній кримінальній справі була винесена постанова про тимчасове залишення підсудної ОСОБА_4 у слідчому ізоляторі (т. 6 а.с. 33 34).

А тому остаточно ОСОБА_4 підлягає призначенню покарання в силу ч. 4 ст. 70 КК України за цим вироком та за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.12.2014 р.

При цьому в силу другого речення ч. 4 ст. 70 КК України в строк остаточно призначеного покарання слід зарахувати покарання, частково відбуте нею за вказаним попереднім вироком суду від 16.12.2014 р. за правилами, передбаченими в статті 72 КК України.

А саме попереднє ув`язнення ОСОБА_4 за вказаним попереднім вироком від 16.12.2014 р. в період з 08.08.2014 р. по 16.01.2015 р. та з 20 по 21 лютого 2014 року, виходячи з розрахунку, встановленого абз. 1 ч. 5 ст. 72 КК України, один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а також період відбуття нею покарання у виді позбавлення волі за вказаним попереднім вироком від 16.12.2014 р. з моменту набрання ним законної сили, а саме з 16 січня 2015 року, до винесена постанови про тимчасове залишення підсудної ОСОБА_4 у слідчому ізоляторі у даній справі (т.6 а.с. 33 34), тобто до 01 лютого 2016 року, виходячи з розрахунку день за день.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 затримувалася по даній справі 08 квітня 2011 року, що підтверджується протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 08.04.2011 р. (т. 3 а.с. 61 63), та утримувалася під вартою до 28 липня 2011 року, коли постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області запобіжний захід відносно неї був змінений на підписку про невиїзд (т. 4 а.с. 87 88). Після чого 16 січня 2013 року ОСОБА_4 знову була затримана (т. 5 а.с. 123), у зв`язку з тим що постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 31.05.2012 р. запобіжний захід відносно неї був змінений на взяття під варту, та перебувала під вартою до 30 січня 2013 року, коли запобіжний захід відносно неї був змінений на підписку про невиїзд (т. 5 а.с. 135 136). Після цього в період відбуття нею покарання за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.12.2014 р. постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 01.02.2016 р. вона була залишена в Ізмаїльській установі виконання покарань УДПтС України в Одеській області (№ 22) до закінчення судового розгляду у даній кримінальній справі.

Суд вважає за необхідне продовжити залишення підсудної ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили в Ізмаїльській установі виконання покарань, у зв`язку з чим строк покарання їй слід обчислювати з 01 лютого 2016 року, та в силу ч. 5 ст. 72 КК України в строк покарання ОСОБА_4 слід зарахувати строк попереднього ув`язнення з 08 квітня по 28 липня 2011 року, з 16 по 30 січня 2013 року, а також з 01 лютого 2016 року до набрання вироком законної сили, виходячи з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Питання про речові докази підлягає вирішенню у відповідності до ст. 81 КПК 1960р., а саме:

дві дитячі футболки одна помаранчевого кольору, друга рожева та дитяче плаття-сарафан, що перебувають на зберіганні під розпискою у потерпілої ОСОБА_9 (т.1 а.с. 32, 33), слід повернути їх законному володільцю, а саме ОСОБА_9 , залишивши їх у неї;

компакт диск «CD-R» салатового кольору об`ємом 700 мегабайт, що зберігається в матеріалах кримінальної справи (т. 1 а.с. 55, 56), зберігати весь час при справі;

упаковку з туалетною водою виробника «Marquis» об`ємом 100 мл., що знаходиться на зберіганні під розпискою у потерпілої ОСОБА_10 (т. 1 а.с. 97, 98), слід повернути законному володільцю, а саме ОСОБА_10 , залишивши її у неї;

вісім пар трусів, вилучених у ОСОБА_12 , що знаходяться на зберіганні під розпискою у потерпілого ОСОБА_15 (т. 2 а.с. 223, 224), слід повернути їх законному володільцю, а саме ОСОБА_15 , залишивши їх у нього;

три пари трусів, вилучених у ОСОБА_12 , що знаходяться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_16 (т. 2 а.с. 227, 228), слід повернути їх законному володільцю, а саме ОСОБА_16 , залишивши їх у неї;

три дитячих джемпера, вилучених у ОСОБА_12 , що знаходяться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_17 (т. 2 а.с. 232, 233), слід повернути їх законному володільцю, а саме ОСОБА_17 , залишивши їх у нього;

шість бюстгальтерів, вилучених у ОСОБА_4 , що знаходяться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_7 (т. 2 а.с. 238, 239), слід повернути їх законному володільцю, а саме ОСОБА_7 , залишивши їх у неї;

гроші в сумі 1 700 грн., що перебувають на зберіганні під розпискою у потерпілого ОСОБА_8 (т. 3 а.с. 95, 96), слід повернути їх законному володільцю, а саме ОСОБА_8 , залишивши їх у нього;

светр фіолетового кольору, що належить ОСОБА_4 та знаходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Ізмаїльського МВ ГУМВС України в Одеській області (т. 3 а.с. 101, 102), слід повернути ОСОБА_4 ;

мобільний телефон марки «Нокіа», що знаходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Ізмаїльського МВ ГУМВС України в Одеській області (т. 5 а.с.27, 28), слід повернути його законному володільцю, а саме ОСОБА_11 .

Керуючись п. п. 9, 11 Розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України,
ст. ст. 321 324, 332 КПК України 1960 р., суд

засудив:
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за злочини, передбачені ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст.185 КК України, вчинені нею до ухвалення першого вироку Суворовського районного суду м. Одеса від 30.03.2012 р. (І V епізоди):

за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки;

за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк один рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_4 призначити покарання за сукупністю злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186 та ч. 2 ст. 185 КК України, вчинених нею до ухвалення першого вироку Суворовського районного суду м. Одеса від 30.03.2012 р. (І V епізоди), шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України ОСОБА_4 призначити покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком за ч.2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України (І V епізоди) у виді позбавлення волі строком на чотири роки та за першим вироком Суворовського районного суду м. Одеса від 30.03.2012 р., яким вона засуджена за ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до одного року позбавлення волі, та визначити їй покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк чотири роки та один місяць.

Призначити ОСОБА_4 покарання за злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, вчинений нею після ухвалення першого вироку Суворовського районного суду м. Одеса від 30.03.2012 р. (VІ епізод) у виді позбавлення волі на строк один рік.

У силу ст. 71 КК України ОСОБА_4 із повністю невідбутого нею покарання у виді чотирьох років та одного місяця позбавлення волі, призначеного їй на підставі ч. 4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів по даному вироку за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст.185 КК України (І V епізоди) та за першим вироком Суворовського районного суду м. Одеса від 30.03.2012 р., частково приєднати до покарання, призначеного за даним вироком за злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, вчинений нею після ухвалення першого вироку (VІ епізод), три роки та два місяці позбавлення волі, та ОСОБА_4 до відбування визначити покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки та два місяці.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України ОСОБА_4 призначити покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком у виді позбавлення волі строком на чотири роки та два місяці та за другим вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.12.2014 р., яким вона засуджена за ч.2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до чотирьох років чотирьох місяців позбавлення волі, та визначити їй остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк чотири роки та шість місяців.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_4 залишити в Ізмаїльській установі виконання покарань УДПтС України в Одеській області (№22).

Строк покарання ОСОБА_4 за цим вироком обчислювати з моменту залишення її у Ізмаїльській установі виконання покарань УДПтС України в Одеській області, тобто з 01 лютого 2016 року.

У силу другого речення ч. 4 ст. 70 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання, остаточно призначеного за цим вироком, частково відбуте нею покарання за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.12.2014 р. в період з 08.08.2014 р. по 16.01.2015 р. та з 20 по 21 лютого 2014 року, виходячи з розрахунку, встановленого абз. 1 ч. 5 ст. 72 КК України, один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а також період відбуття нею покарання у виді позбавлення волі з 16 січня 2015 року до 01 лютого 2016 року, виходячи з розрахунку день за день.

У силу ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 08 квітня по 28 липня 2011 року, з 16 по 30 січня 2013 року, а також з 01 лютого 2016 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази по справі, а саме:

дві дитячі футболки одна помаранчевого кольору, друга рожева та дитяче плаття-сарафан, що перебувають на зберіганні під розпискою у потерпілої ОСОБА_9 (т.1 а.с. 32, 33), повернути ОСОБА_9 , залишивши їх у неї;

компакт диск «CD-R» салатового кольору об`ємом 700 мегабайт, що зберігається в матеріалах кримінальної справи (т. 1 а.с. 55, 56), зберігати весь час при справі;

упаковку з туалетною водою виробника «Marquis» об`ємом 100 мл., що знаходиться на зберіганні під розпискою у потерпілої ОСОБА_10 (т. 1 а.с. 97, 98), повернути ОСОБА_10 , залишивши їх у неї;

вісім пар трусів, вилучених у ОСОБА_12 , що знаходяться на зберіганні під розпискою у потерпілої ОСОБА_15 (т. 2 а.с. 223, 224), повернути ОСОБА_15 , залишивши їх у неї;

три пари трусів, вилучених у ОСОБА_12 , що знаходяться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_16 (т. 2 а.с. 227, 228), повернути ОСОБА_16 , залишивши їх у неї;

три дитячих джемпера, вилучених у ОСОБА_12 , що знаходяться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_17 (т. 2 а.с. 232, 233), повернути ОСОБА_17 , залишивши їх у нього;

шість бюстгальтерів, вилучених у ОСОБА_4 , що знаходяться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_7 (т. 2 а.с. 238, 239), повернути ОСОБА_7 , залишивши їх у неї;

гроші в сумі 1 700 грн., що перебувають на зберіганні під розпискою у потерпілого ОСОБА_8 (т. 3 а.с. 95, 96), повернути ОСОБА_8 , залишивши їх у нього;

светр фіолетового кольору, що належить ОСОБА_4 та знаходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Ізмаїльського МВ ГУМВС України в Одеській області (т. 3 а.с. 101, 102), повернути ОСОБА_4 ;

мобільний телефон марки «Нокіа», що знаходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Ізмаїльського МВ ГУМВС України в Одеській області (т. 5 а.с. 27, 28), повернути ОСОБА_11 .

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом п`ятнадцяти діб з моменту його проголошення, а ОСОБА_4 , яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляцій, якщо його не було оскаржено. У разі подачі апеляцій вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1