АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1703/16 Справа № 192/2378/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2016 року у задоволенні подання адміністрації Солонянської виправної колонії № 21 та спостережної комісії Солонянської районної державної адміністрації у Дніпропетровській області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для визнання засудженого таким, що належно ставиться до праці, оскільки наявні у засудженого заохочення має разовий, а не систематичний характер і є недостатніми для оцінки ставлення до праці засудженого як належне. Крім того, оскільки 13.05.2016 року адміністрацією колонії відмовлено засудженому в направленні документів до суду щодо заміни покарання більш м`яким покаранням, суд не може визнати поведінку засудженого за весь період відбування покарання сумлінною.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, засуджений подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 11.07.2016 року та розглянути питання про надання йому пільги, яка передбачена ст. 81 КК України.

В обґрунтування своїх доводів посилається на те, висновки суду 1 інстанції не відповідають фактичним обставинам справи. Вказує, що враховуючи характеристику, надану керівництвом колонії, його поведінка є сумлінною та такою, яка є прикладом для всіх засуджених. Зазначає, що за час відбуття покарання налагодились відносини з сім`єю, яка на теперішній час гостро потребує в його присутності, оскільки батько вже 4 роки прикований до ліжка, цивільна дружина має двох неповнолітніх дітей.

Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого, який підтримав вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти доводів засудженого, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2014 року ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та з урахуванням ч. 1 ст. 71 КК України остаточно призначено йому покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі.

30 травня 2016 року адміністрація СВК-21 та спостережна комісія звернулися до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 на підставі ст. 81 КК України, яке надійшло до Солонянського районного суду Дніпропетровської області 04.07.2016 року за вх. № 7722/16.

З матеріалів провадження вбачається, що засуджений ОСОБА_7 раніше був неодноразово судимий, останній раз в тому числі й за вчинення аналогічного злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. Раніше звільнявся умовно-достроково у 2000 та 2007 роках.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Згідно з вимогами ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.

Однак, не зважаючи на задовільну характеристику засудженого, колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що ОСОБА_7 на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення, тим більше.

Виходячи з матеріалів, які були предметом дослідження суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення подання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки поведінка засудженого ОСОБА_7 та його соціальна активність, хоча і має місце, однак не носить системний характер, та оцінюється судом лише як те, що він стає на шлях виправлення.

Таким чином, підстави для задоволення апеляційної скарги засудженого відсутні, оскільки рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів та підстав, а тому підстави для його скасування відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2016 року відносно ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: