Справа № 159/2998/16-к
Провадження № 1-кс/159/587/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 серпня 2016 року м. Ковель

Слідчий суддя Ковельського міськрайсуду Волинської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

представника заявниці ОСОБА_4 у режимі відеоконференції з Шевченківським райсудом м. Києва,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі Волинської обл. у режимі відеоконференції з Шевченківським райсудом м. Києва справу за скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра»» ОСОБА_5 на постанову слідчого СВ Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області ОСОБА_6 від 27.04.16 р. про закриття кримінального провадження № 120 160 301 100 000 53, внесеного у ЄРДР 12.01.16 р.,

В С Т А Н О В И В:
08.08.16 р. до Ковельського міськрайсуду Волинської обл. надійшла вказана вище скарга, обґрунтована тим, що кримінальне провадження було відкрито за її заявою, матеріали якої містили достатньо фактичних даних, що вказують на наявність в діяннях ОСОБА_7 ознак правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.190, ч. 1 ст. 388 КК України. 30.06.16 р. на адресу ПАТ «КБ «НАДРА»" надійшла копія оскаржуваної постанови. Вона вважає, що оскаржувана постанова є невмотивованою, незаконною, винесена передчасно, суперечить чинному КПК України, підлягає скасуванню. Так, 20.11.06 р. між ВАТ «КБ «Надра»», правонаступником якого є ПАТ «КБ «НАДРА»» - (далі банк, кредитор), в особі директора філії Луцького регіонального управління ОСОБА_8 , і ОСОБА_7 було укладено кредитний договір № 1 344/5 - В, на виконання якого позичальник у касі відділення № 5 філії банку за адресою: м. Ковель Волинської області, вул. Театральна, 6, отримав кредитні грошові кошти в розмірі 5 260,00 Євро. У забезпечення своєчасного виконання договірних зобов`язань, відповідно до розд. 3 кредитного договору ОСОБА_7 як заставодавець передав у заставу банку автомобіль марки ВАЗ 21043, 06 р. в., заводський номер кузова НОМЕР_1 , н. з. НОМЕР_2 (далі т/засіб), що належить йому на підставі свідоцтва про реєстрацію т/засобу серії НОМЕР_3 , виданого МР ЕВ У ДАІ У МВС в Волинській області 14.11.06 р.. З дати отримання ОСОБА_7 кредиту на його поточний рахунок на виплату боргу переказано лише 740 євро.. З червня 2007 р. кредит не виплачується, загальна сума боргу на дату написання скарги, за умови, що строк дії кредитного договору закінчився 20.11.11 р., складає 15 545,31 євро, з яких сума основного боргу по простроченому тілу кредиту 4 804,68 євро. Наявність одного платежу на повернення кредиту, зазначає заявниця, вказує на те, що ОСОБА_7 , ще на дату отримання грошової позики переслідував мету заволодіння кредитними грошовими коштами, відтак, переказавши гроші на виплату боргу, створив видимість добропорядного клієнта, що не відповідає дійсності його наміру. Протиправність діянь ОСОБА_7 на заволодіння кредитними грошовими коштами банку за вказаним кредитним договором виражається у тому, шо він переховується від кредитора сам і переховує предмет застави, за рахунок якого можливе стягнення заборгованості і виплата боргу. 23.07.09 р. В ДВС Ковельського МРУЮ на виконання виконавчого листа № 2 - 913/08, виданого 05.12.08 р. Ковельським міськрайсудом Волинської області про стягнення з ОСОБА_7 на користь ПАТ «КБ «НАДРА»» заборгованості за кредитним договором в сумі 49 065 грн. 85 коп. Поведінка ОСОБА_7 , переховування його від банку і держвиконавця, є додатковим доказом, що клієнт мав і має намір заволодіти кредитними грошовими коштами і вчиняє незаконні дії з заставленим автомобілем - предметом забезпечення. Отже, діяння ОСОБА_7 , вважає, містять ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України, а також відповідною частиною ст. 190 КК України. Закриваючи досудове розслідування у кримінальному провадженні слідчий обґрунтовує це тим, що під час досудового розслідування неодноразово здійснювались виїзди за місцем реєстрації, проживання ОСОБА_7 , але його вдома не було знайдено. Проведеними бесідами з родичами ОСОБА_7 місце перебування його не з`ясовано. Текст оскаржуваної постанови не містить доказів того, що слідчий виконала вимоги ч. 2 ст. 9 КПК України, лише врахувала, що боржник здійснив частково оплату кредиту, але не врахувала, що ці платежі зроблено з метою створення видимості виконання зобов`язань на початковому етапі обслуговування кредиту з метою введення в оману працівників банка щодо дійсності своїх намірів привласнити грошові кошти шляхом їх неповернення, в т. ч. внаслідок продажу, відчуження предмету застави, на який можливо звернути стягнення в рахунок виконання судового рішення - погашення боргу. Слідчим не досліджено факт вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 388 Кримінального кодексу України. Оскаржувана постанова винесена з порушенням вимог ч. ч. 5. 6 ст. 110 КПК України. Рішення є передчасним, суперечить положенням ст. 64 КПК України. Необхідно встановити: місце проживання і допитати ОСОБА_7 ; наявність у потенційного позичальника можливості обслуговувати кредиту на дату його отримання; причини невиплати боргу за кредитним договором, а також встановити місце можливого проживання і зберігання заставленого автомобіля, наявного нового власника на предмет застави, тощо. Просить скаргу задовольнити.
Строк на оскарження вищезазначеної постанови слідчого слідчим суддею було поновлено.

У судовому засіданні представником заявниці було скаргу підтримано, обґрунтовано вищенаведеним. Просить скаргу задовольнити.
За змістом п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення слідчого як рішення про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником.

Прокурор у судовому засіданні вважає, що скарга безпідставна.

Заявниця та слідчий в судове засідання не з`явились, хоча, кожна зокрема, належно повідомлені. Про причин неявки суду не повідомили.

Вважаю, що розгляд справи можливий у відсутності осіб, які не з`явились.

Заслухавши пояснення представника заявниці, дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження, приходжу до висновку, що скарга підлягає до задоволення.

Так, 11.01.16 р. заявницею було заявлено про вчинене кримінальне правопорушення.

Відомості про правопорушення з попередньою правовою кваліфікацією - ч. 2 ст. 190 КК України, було внесено у ЄРДР 12.01.16 р..

Слідчим жодної особи у тому чи іншому процесуальному статусі не було допитано, хоча вживались заходи до встановлення фактичного місцязнаходження ОСОБА_7

27.04.16 р. слідчим було винесено оскаржувану постанову, обґрунтовану тим, що у провадженні здобуто докази того, що у діях ОСОБА_7 не встановлено умислу на укладення кредитного договору із завідомим обманом кредитора. Між банківською установою та ОСОБА_7 склались та існують цивільно правові відносини.

Однак, з висновком слідчого, наведеним у оскаржуваній постанові, на даний час погодитись не можна з наступних підстав.

Так, заявниця вказувала на те, що ОСОБА_7 , серед іншого, не виконує свої зобов`язання по забезпеченню надання т/засобу для огляду банківським працівникам, що, на її думку свідчить про наявність умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ст. 388 КК України. Заявниця, дійсно, не оскаржує попередньої правової кваліфікації, однак, слідчий суддя не може своєю увагою оминути ту обставину, що слідчим ОСОБА_7 не допитано жодного разу, хоча слідчий вживала заходів до встановлення місця знаходження цієї особи і у матеріалах провадження є відомості про місце його фактичного проживання (лист В ДВС Ковельського МРУЮ № 9 865/7 від 22.04.16 р., адресований слідчому).

Не допитано слідчим і тих осіб працівників банку, які у момент укладення кредитного договору приймали кредитне рішення та оцінювали документи, надані позичальником.

Слідчим не надано оцінку такому доказу як те, що автомобіль офіційно значиться у власності ОСОБА_7 за станом на 21.04.16 р. та не відчуджувався, як про це зазначає у своїх припущеннях заявниця.

Таким чином, всі доводи заявниці спростованими визнати не можна, всі, наявні у кримінальному провадженні документи, що мають значення, не отримали своєї правової оцінки, всі, необхідні процесуальні дії не вчинено.

Наведене вище свідчить про неповноту досудового розслідування та передчасність висновку слідчого про можливість закриття кримінального провадження.

Згідно ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно з положеннями ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення слідчого постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу, про: скасування рішення слідчого; відмову у задоволенні скарги.

А тому скаргу слід задовольнити, скасувавши оскаржувану постанову як винесену передчасно.

Керуючись ст. ст. 303 - 307 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Скаргу задовольнити.

Постанову ст. слідчого Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області ОСОБА_6 від 27.04.16 р. про закриття кримінального провадження № 120 160 301 100 000 53, внесеного до ЄРДР 12.01.16 р., скасувати.

Ухвала не оскаржується.

Слідчий суддя Ковельського міськрайонного судуОСОБА_1