АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/353/16 Справа № 173/624/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на вирок Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2015 року щодо ОСОБА_9 обвинуваченого за ч. 1 ст. 121 КК України,-

В с т а н о в и л а:
цим вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Вільногірськ Дніпропетровської області, громадянство України, який проживає за адресою АДРЕСА_1 , судимий:

- 14.10.2010 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 296 КК України на 3 роки позбавлення волі, з застосуванням ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробувальним терміном 2 роки,

- 22.06.2011 року Вільногірським міським судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України на 3 роки 1 місяць позбавлення волі. Звільнений 21.06.2013 року умовно достроково на 10 місяців 16 днів,

засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України на 6 років позбавлення волі.

Вирішено питання про речові докази.

Вироком суду ОСОБА_9 визнано винним та засуджено за те, що він 01.01.2015 року близько 05.00 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись на території домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 , за допомогою лопати, яку він взяв у коридорі жилого будинку, під час сварки, яка виникла між ним та власницею будинку ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , який в цей час знаходився в гостях у останньої, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, маючи намір на заподіяння тілесних ушкоджень останньому, усвідомлюючи свої протиправні дії та бажаючи їх подальшого настання, утримуючи лопату руками за її дерев`яну частину (держак), та її металевою частиною (штиком), умисно, цілеспрямовано, наніс ОСОБА_11 один удар в область лобової частини голови, від якого лопата зломилась навпіл в місці скріплення металевої частини з дерев`яною частиною.

Після нанесення удару ОСОБА_9 , усвідомив скоєне, кинув дерев`яну частину лопати, яка зосталася в нього в руках, на землю, тим самим припинивши свої протиправні дії та в подальшому зник з місця скоєння злочину. Внаслідок умисних дій ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_11 , згідно висновку судово медичного експерта № 33-Е від 12.03.2015 року, спричинені тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно мозкової травми з втисненими багато уламковими переломами лобової кістки та її фронтальної пазухи, забоєм головного мозку та раною на шкірі лоба, які в сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, могли утворитися від дії тупого твердого предмету (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею не виключено, з вираженою гранню або ребром, яким могла бути штикова частина лопати або інший предмет з подібними властивостями. Виявлені при проведенні судово медичної експертизи ОСОБА_11 тілесні ушкодження могли утворитися з силою, достатньою для спричинення даних ушкоджень.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого просить змінити вирок суду, через суворість призначеного покарання та призначити його підзахисному покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з виправним терміном. В обґрунтування своїх доводів зазначає про те, що ОСОБА_9 з моменту першого допиту на досудовому слідстві давав свідчення, які повністю викривали його в скоєнні злочину, він не переховувався від органів досудового слідства та суду, повністю розкаявся у скоєному злочині. Потерпілий не мав до обвинуваченого будь яких претензій та не наполягав на призначенні суворого покарання (т. 1 а.п. 93 - 94).

В запереченнях на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , прокурор, який приймав участь в розгляді кримінального провадження судом першої інстанції просить вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 без задоволення, посилаючись на те, що вирок суду обґрунтований та вмотивований. Суд, призначаючи покарання обвинуваченому, в достатній мірі врахував ступінь тяжкості скоєного ним злочину, особу обвинуваченого та обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання (т. 1 а.п. 102).

В судове засідання 01 березня 2016 року, будучи повідомленими належним чином обвинувачений ОСОБА_9 не з`явився, про причини неявки, суд не повідомив, про перенесення розгляду не просив.

Захисник, потерпілий та прокурор вважали за можливе розглянути скаргу без участі ОСОБА_9 , оскільки в апеляції не ставиться питання про погіршення його становища.

З метою дотримання процесуальних строків розгляду скарги прокурора по оскарженню судового рішення від 22 грудня 2015 року, колегія суддів, з урахуванням думки сторін, вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності ОСОБА_9 , оскільки у відповідності до ч. 4 ст. 405 КПК України, - неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення захисника ОСОБА_8 , який просив задовольнити вимоги апеляційної скарги, пом`якшити покарання підзахисному та застосувати до нього норми ст. 75 КК України, виступ потерпілого, який просив залишити апеляцію без задоволення і вказував про те, що обвинувачений взагалі не приймав участі у його лікуванні та відшкодуванні збитків, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вказував про законність та обґрунтованість вироку та просив його залишити без змін, їх виступи в судових дебатах, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_9 у нанесенні тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, потерпілому ОСОБА_11 , за обставин, викладених у вироку суду, та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Суд правильно прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_9 і вірно кваліфікував його дії за ч. 1 ст.121 КК України.

Порушень вимог кримінально-процесуального законодавства, які могли б бути підставами для скасування вироку, перевіркою матеріалів провадження не встановлено, зібрані у провадженні докази є допустимими, достатніми та достовірними.

Вирішуючи питання про правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність та відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі обвинуваченого ОСОБА_9 , колегія суддів виходить із того, що у відповідності до вимог ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.

Також, слід зазначити, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо дотримуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання.

На думку колегії суддів, покарання обвинуваченому ОСОБА_9 призначено відповідно до вимог вказаного закону.

Так, судом враховано, що ОСОБА_9 судимий, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, яке відноситься до категорії тяжких, характеризується негативно. Крім того, каяття обвинуваченого суд врахував як пом`якшуючу покарання обставину, а скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння відніс до обставин, які обтяжують покарання.

Доводи захисника ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_9 співпрацював за слідством, не переховувався від органів досудового слідства та суду, повністю розкаявся у скоєному злочині мають місце, однак самі по собі не є підставою для призначення більш м`якого покарання, а враховуються в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні.

Що стосується доводів захисника про відсутність у потерпілого до обвинуваченого будь яких претензій та те, що ОСОБА_11 не наполягав на призначенні суворого покарання, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що вказане не може бути беззаперечною підставою для призначення більш м`якого покарання.

Відтак, на переконання колегії суддів, суд обґрунтовано прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 та попередження вчинення ним нових злочинів можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, а призначене покарання в межах санкцій ч. 1 ст. 121 КК України, за своїм видом та розміром слід вважати справедливим.

Підстав для застосування положень ст. 75 КК України при призначенні покарання ОСОБА_9 колегія суддів не вбачає.

У зв`язку з вищевикладеним, доводи захисника ОСОБА_8 про суворість призначеного судом покарання колегія суддів розцінює, як необґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню, оскільки судом надана належна оцінка діям ОСОБА_9 .

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість і належну вмотивованість оскаржуваного вироку, який зміні чи скасуванню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2015 року, яким засуджено ОСОБА_9 , 1991 року народження за ч. 1 ст. 121 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді апеляційного суду: