УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 липня 2016 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

перекладача - ОСОБА_5

при розгляді у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Одесі обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0007572 від 20.08.2014 року, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Малкоч, Яловенського району, республіки Молдова, офіційно не працюючої, не маючої постійного місця мешкання на території України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженої:

-03.10.2000 року Овідіопольським судом Одеської області за ст. ст. 94, 142 ч. 2 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у вигляді 9 років позбавлення волі. 04.08.2006 року постановою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області, замінено невідбуту частину покарання у вигляді 2 років 10 місяців 10 днів обмеження волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України, суд -

ВСТАНОВИВ:
28.11.2014 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0007572 від 20.08.2014 року, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України.

22.08.2014 року відносно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На теперішній час судове провадження відносно ОСОБА_6 не було завершено до спливу строку тримання останньої під вартою, у зв`язку із чим, судом поставлено на обговорення питання щодо доцільності продовження строку дії раніше обраного відносно обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор у судовому засіданні вважав за необхідне продовжити відносно обвинуваченої ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зникли та не зменшились, а також просив врахувати, що ОСОБА_6 не має постійного місця мешкання.

Захисник обвинуваченої - адвокат ОСОБА_4 заперечувала проти продовження строку тримання під вартою, зазначивши, що остання має ряд захворювань, тяжко хворіє. Наміру переховуватись або вчиняти новий злочин, не має.

Обвинувачена ОСОБА_6 підтримала думку свого захисника.

Згідно ст. 331 ч. 3 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши думку учасників судового розгляду, суд вважає за можливе змінити відносно ОСОБА_6 запобіжний захід, при цьому, виходить з наступного.

Відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК України, суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. У ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд може змінити запобіжний захід на більш м`який.

Так, ОСОБА_6 має незадовільний стан здоров`я, а саме страждає на ВІЛ-інфекцію, ІІІ клінічної стадії, СМV- інфекцію, хронічна ЕВV-інфекцію, потребує лікування у лікаря-інфекціоніста протягом всього життя.

При цьому, судом враховано, що під час судового розгляду досліджено докази, наданні стороною обвинувачення, та сама по собі тяжкість кримінального правопорушення не може бути підставою для продовження строків тримання під вартою, на підставі наданих матеріалів, суд приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченої ОСОБА_6 під час судового розгляду та забезпечити можливість її лікування і не завадить проведенню судового слідства.

При вирішення питання про зміну відносно ОСОБА_6 судом враховано практику ЄСПЛ у справах «Смирнова проти Росії», «Вемгофф проти Німеччини», «Летельєр проти Франції».

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 179, 194, 202, 331, 371, 372, 392 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Змінити відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, звільнивши ОСОБА_6 з-під варти в залі суду.

Покласти на підозрювану ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) прибувати до суду за першою вимогою.

2) не відлучатися за межі м. Одеси, без дозволу суду.

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Повідомити підозрювану письмово під розпис про покладені на неї обов`язки та роз`яснити, що в разі їх невиконання до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на неї може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ст. 392 КПК України.

Копію ухвали вручити обвинуваченій, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення обвинувачених.

Суддя Приморського
районного суду м. Одеси ОСОБА_1
22.07.2016