Справа № 489/3663/16-к
кримінальне провадження
№1-кп/489/319/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 вересня 2016 р. м. Миколаїв
Ленінський районній суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарях - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю:

прокурора: ОСОБА_4 ;

обвинуваченого: ОСОБА_5 ;

його захисника: ОСОБА_6 ;

потерпілого: ОСОБА_7 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0006253 від 30.12.2015 р. на підставі обвинувального акту за обвинуваченням:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Уладівка Літенського району Вінницької області, громадянина України, із середньою освітою, одружений, пенсіонера, раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України,

ВСТАНОВИВ

29.12.2015 р. близько 20 год. 00 хв., в м. Миколаєві, водій ОСОБА_5 керував технічно справним автомобілем "ВАЗ 2103", д/н НОМЕР_1 , здійснював рух в умовах темного часу доби сухою асфальтовою проїзною частиною пр. Миру зі сторони вул. Південної в напрямку вул. Будівельників.
При русі у вибраному напрямку по проїзній частині пр. Миру, при проїзді нерегульованого пішохідного переходу, який знаходиться на проїзній частині в районі перехрестя з вул. 1 Лінія, та який зазначений інформаційно-вказівними знаками 5.35.1 та 5.35.2 (додатку № 1 Правил дорожнього руху України), дорожньою розміткою 1.35.1 ("Зебра" додатку № 2 Правил дорожнього руху України) водій ОСОБА_5 грубо порушив вимоги п.п. 2.3 "б", 12.1, 12.3, 18.1, 19.3 ПДР, а саме проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не контролював рух свого транспортного засобу, хоча об`єктивно міг це робити, при наближенны до нерегульованого пішохідного переходу, будучи осліпленим світлом фар автомобіля, який рухався в зустрічному напрямку, не вжив заходів до зменшення швидкості руху свого автомобіля до такої, яка б не перевищувала безпечну в умовах фактичної оглядовості проїзної частини. Не зупинив автомобіль не змінюючи смуги руху, та не дочекався поки минуть негативні наслідки осліплення, продовжив рух, внаслідок чого не зміг своєчасно виявити пішохода ОСОБА_7 , яка перетинала проїзну частину пр. Миру по вказаному пішохідному переходу, внаслідок чого допустив на неї наїзд.
Дана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_5 п.п. 2.3 "б", 12.1, 12.3, 18.1, 19.3 Правил дорожнього руху України, які знаходяться в прямому причинному звязку із наслідками, що настали.
Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_7 були спричиненні тілесні ушкодження, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалості розладу здоровя.
З урахуванням вищевикладеного суд визнає ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Допитаний в ході судового засідання обвинувачений свою вину визнав повністю, показав, що 29.12.2015 р. близько близько 20:00 год. рухався в сторону ринку "Колос" зі швидкістю близько 40 км/год в крайній лівій смузі для руху, оскільки на першій смузі для руху був припаркований автомобіль. В зустрічному напрямку рухався автомобіль, який осліпив його світлом фар. На пішохідному переході в районі перехрестя пр. Миру з вул. 1-а Лінія дорогу переходила потерпіла, яку він не помітив через осліплення та скоїв наїзд на останню. У вчиненому щиро кається.

Враховуючи те, що сторони кримінального провадження не оспорюють обставини вчинення злочину та судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд кримінального провадження щодо даних обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів, обмежившись лише допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням письмових доказів, що містяться у матеріалах кримінального провадження.
Вина ОСОБА_5 у вчиненні злочину, окрім визнання вини самим обвинуваченим, також підтверджується іншими доказами, дослідженими судом.
Потерпіла ОСОБА_7 показала, що 29.12.2015 р. близько 20 год. 00 хв. йшла по пішохідному переходу в районі вул. 1 Лінії та пр. Миру. Закінчуючи переходити пішохідний перехід побачила автомобіль який рухався в крайній правій смузі для руху, після чого останній скоїв на неї наїзд. Після того її доставили до БСМП. Матеріальну шкоду потерпілий їй не відшкодував.

Висновком експерта № 09/1-22 від 03.03.2016 р., відповідно до якого, на момент експертного огляду ходова частина, рульове керування, робоча гальмівна система, фари головного світла автомобіля "ВАЗ 2103", д/н НОМЕР_1 знаходились в працездатному стані.
Невідповідностей вимогам ПДР України і ДСТУ 3649:2010, щодо технічного стану транспортних засобів, які могли б виникнути до ДТП та вплинути на його рух, в досліджувальних системах та механізмах не виявлено.
Висновками експерта № 562 від 24.06.2016 р. та № 682 від 20.07.2016 р., відповідно до яких водієві необхідно було керуватися вимогами, викладеними в п.п. 18.1 ПДР, п. 19.3 ПДР. Окрім того вказаним висновком встановлено, що дії водія автомобіля ВАЗ не відповідали п.п. 18.1, 19.3 ПДР і з технічної точки зору знаходяться в причинному звязку з ДТП, що наступило.
Висновком експерта № 800 від 12.05.2016 р., відповідно до якого, у ОСОБА_7 , 1957 р.н. мають місце тілесні ушкодження у вигляді перелому лоної та сідничної кісток праворуч, які могли утворитись від дії тупих твердих предметів. Утворення даних тілесних ушкоджень в строк та при обставинах вказаних в постанові, при ДТП, зіткнення автотранспортного засобу з пішоходом від 29.12.2015 р. не виключається. По ступеню тяжкості дані тілесні ушкодження відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоровя на термін понад 21 діб.
В момент первинного контактування потерпіла знаходилась в русі йшла, швидко йшла, бігла, при цьому ймовірно була звернена правою стороною тіла до транспортного засобу.
Постановою про визнання речовим доказом від 30.12.2015 р., автомобіль ВАЗ 2103, д/н НОМЕР_1 було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
Аналізуючи досліджені докази суд вважає, що вина обвинуваченого за вказаним обвинуваченням, доведена сукупністю досліджених судом доказів, а саме: показами обвинуваченого, показами потерпілої, висновками експертиз. Сукупність цих доказів, суд вважає такою, що поза розумним сумнівом доводить вину обвинуваченого у вчиненні вказаного кримінального правопорушення (злочину) в обсязі встановленому судом.

Вивченням особистості обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, пенсіонер, одружений, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, характеризується позитивно.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, який відноситься до злочинів невеликої тяжкості, сукупність усіх обставин, що характеризують даний злочин, особистість обвинуваченого.

Обставиною, що пом`якшує покарання суд вважає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання - не встановлено.
Враховуючи вищезазначене та з метою виправлення обвинуваченого і запобігання вчиненню ним нових злочинів, суд вважає необхідним призначити покарання у вигляді штрафу з позбавлення права керування транспортними засобами.
В кримінальному проваджені, прокурором Ленінського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 2 в інтересах держави в особі Міської лікарні швидкої медичної допомоги м. Миколаєва, було заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 2771,91 грн. В ході судового розгляду судом було встановлено, що розмір завданої ОСОБА_7 шкоди у відповідності до наданої довідки складає 2771,91 грн.

З урахуванням вищезазначеного суд вважає цивільний позов таким, що підлягає задоволенню повністю, в сумі 2771,91 грн.

Також у кримінальному проваджені, потерпілою ОСОБА_7 було заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 7614,05 грн. та моральної шкоди в сумі 50000 грн. В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 просила залишити цивільний позов без розгляду.

З урахуванням вищевикладеного заявлений потерпілою ОСОБА_7 цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди на підставі п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України слід залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 100, 374, 375, 532 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною 1 статті 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 5100 (п`ять тисяч сто) грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.
Речові докази: автомобіль ВАЗ 2103 повернути власнику.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь Держави процесуальні витрати на проведення експертизи в загальній сумі 2039,28 грн.
Стягнути з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави в особі Міської лікарні швидкої медичної допомоги м. Миколаєва (отримувач Міська лікарня швидкої медичної допомоги, р/р 3958 ГУДКСУ в Миколаївській області, , МФО 826013, (платіж відшкодування ОСОБА_5 витрат на лікування) 2771,91 грн.
Цивільний позов ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя