АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 за апеляційною скаргою прокурора Київської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_8 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 17 червня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 17 червня 2016 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, повернуто прокурору Київської місцевої прокуратури №1 для усунення виявлених недоліків.
Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, оскільки виклад фактичних обставин, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення мають суперечливий характер. Так, дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.3 ст. 368 КК України, як одержання службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, вчиненого повторно. При цьому анкетні дані обвинуваченого містять відомості, що останній до кримінальної відповідальності не притягувався. Крім того за відсутності у обвинувальному акті обвинувачення ОСОБА_6 за ч.1 ст. 368 КК України, даний акт містить висновок слідчого, що останній вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 368 КК України, а саме одержання службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.

Прокурор Київської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції, а обвинувальний акт у даному провадженні повернути до суду першої інстанції на новий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, прокурор зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною, оскільки суд першої інстанції на стадії підготовчого судового засідання перейшов до дослідження обвинувального акту по суті, що виходить за межі повноважень суду, передбачених ст. 314 КПК України. Зокрема, прокурор вказує, що суд у своїй ухвалі посилається на наявність кваліфікуючої ознаки «повторність», а також визначає, що за такої кваліфікації дій обвинувачення є неконкретним.
Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК Україниу підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 291 КПК Україниобвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до пункту 3 (а) статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згода на обов`язковість якої надана Верховною радою України, обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення повинен бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.
В порушення вимог кримінального процесуального закону України та міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною радою України, у обвинувальному акті правова кваліфікація кримінального правопорушення суперечить фактичним обставинам кримінального правопорушення і формулюванню обвинувачення, що робить його незрозумілим для суду, обвинуваченого та інших учасників кримінального провадження.
Так, дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.3 ст. 368 КК України, як одержання службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, вчиненого повторно.
Разом з тим, у фактичних обставин кримінального правопорушення не зазначено підстави застосування кваліфікуючої ознаки повторність, а з анкетних даних, які містяться у акті, вбачається, що ОСОБА_6 раніше не судимий.
Крім того, колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції щодо неприпустимості суперечливої кваліфікації дій підозрюваного, як за ч.3 ст. 368 КК України, так і за ч.1 ст. 368 КК України (а.с. 7).
Недотримання вказаних вимог закону при складанні обвинувального акту порушує засади кримінального провадження, і зокрема: засаду законності, яка полягає в неухильному дотриманні вимог міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України (п.1 ст.9 КПК), засаду забезпечення права обвинуваченого на захист (ст.20 КПК), а також унеможливлює виконання головуючим суддею вимог ст.348 КПК України щодо роз`яснення обвинуваченому суті обвинувачення до початку дослідження доказів у судовому засіданні.
Таким чином, повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 не відповідає вимогам кримінального процесуального закону України.
Доводи прокурора про те, що суд першої інстанції на стадії підготовчого судового засідання перейшов до дослідження обвинувального акту по суті, що виходить за межі повноважень суду, передбачених ст. 314 КПК України, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції про повернення обвинувального акту прокурору є законним та обґрунтованим, а апеляція прокурора такою, що не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.404, 405 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 17 червня 2016 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, повернуто прокурору Київської місцевої прокуратури №1 для усунення виявлених недоліків, без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3