Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 511/1547/16-к

Номер провадження: 1-в/511/155/16

27 липня 2016 року Роздільнянський районний суд Одесскої області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
засудженого ОСОБА_4
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна заяву засудженого ОСОБА_4 про погашення судимості , -
ВСТАНОВИВ:
До Роздільнянського районного суду Одеської області надійшла заява засудженого ОСОБА_4 , який був засуджений вироком Приморського районного суду м. Одеси від 12.06.2014 року за ст.ст. 186 ч. 2, 75, 76 КК України до 4-х років позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України та звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном на 2 роки та покладенням обов`язків.
ОСОБА_4 просить суд вирішити питання в порядку ст. 89 КК України про погашення його судимості, т.я. йому не відомо з яких причин його вирок не був надісланий до КВІ до виконання та він нових злочинів не скоював.
В судовому засіданні прокурор Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 заперечував проти задоволення вказаного клопотання.
Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою заяву підтримав у повному обсязі та пояснив, що йому не відомо з яких причин Приморським райсудом м. Одеси вирок відносно нього не був звернутий до виконання та не надісланий до КВІ Роздільнянського р-ну. Вказував, що він нових злочинів не скоював, термін іспитового строку відносно нього сплинув, тому він підлягає звільненню від покарання та погашення судимості.
Розглянувши заяву засудженого, заслухавши думку прокурора, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що вироком Приморського районного суду м. Одеси від 12.06.2014 року ОСОБА_4 засуджений за ст.ст. 186 ч. 2 КК України до 4-х років позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України та звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном на 2 роки та покладенням обов`язків.
Вказаний вирок суду набрав законної сили 27.06.2014р.
Як вбачається з вироку суду ОСОБА_4 засуджений за ст. 186 ч. 2 КК України, яка, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів
Відповідно до відповіді начальника Роздільнянського РВ КВІ УДПтС України в Одеській області ОСОБА_5 , вирок Приморського райсуду м. Одеса від 12.06.2014 року відносно засудженого ОСОБА_4 до Роздільнянського РВ КВІ УДПтС України на виконання не поступав та останній на обліку КВІ не перебував.
Як вбачається з довідки МВС України 204-04072016/51210 серії ЕДО № 1735806 станом на 04.07.2016 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 був засуджений вироком Приморського районного суду від 12.06.2014р.
Згідно до ч. 1 ст. 78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.
Контроль за поведінкою осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, протягом іспитового строку здійснюється кримінально-виконавчою інспекцією за місцем проживання засудженого, вказана кримінально-виконавча інспекція веде персональний облік засуджених протягом всього іспитового строку (ст. 163 ч. 1, ст. 164 ч. 1 КВК України).
У відповідності до ч. 2 ст. 165 КВК України: після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням кримінально-виконавчої інспекції звільняється судом від призначеного йому покарання, контроль за його поведінкою припиняється і засуджений знімається з обліку в кримінально-виконавчій інспекції.
Наслідки та відповідальність осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, у разі невиконання обов`язків, передбачені ст. 166 КВК України.
Частиною 8 ст. 49 КК України встановлено, що такими, що не мають судимості, визнаються особи засуджені до позбавлення волі або основного покарання у виді штрафу за тяжкий злочин, якщо вони протягом шести років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового злочину.
Згідно п. 4 Постанови Пленуму ВСУ від секретаря ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
засудженого ОСОБА_4
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна заяву засудженого ОСОБА_4 про погашення судимості , -
ВСТАНОВИВ:
До Роздільнянського районного суду Одеської області надійшла заява засудженого ОСОБА_4 , який був засуджений вироком Приморського районного суду м. Одеси від 12.06.2014 року за ст.ст. 186 ч. 2, 75, 76 КК України до 4-х років позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України та звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном на 2 роки та покладенням обов`язків.
ОСОБА_4 просить суд вирішити питання в порядку ст. 89 КК України про погашення його судимості, т.я. йому не відомо з яких причин його вирок не був надісланий до КВІ до виконання та він нових злочинів не скоював.
В судовому засіданні прокурор Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 заперечував проти задоволення вказаного клопотання.
Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою заяву підтримав у повному обсязі та пояснив, що йому не відомо з яких причин Приморським райсудом м. Одеси вирок відносно нього не був звернутий до виконання та не надісланий до КВІ Роздільнянського р-ну. Вказував, що він нових злочинів не скоював, термін іспитового строку відносно нього сплинув, тому він підлягає звільненню від покарання та погашення судимості.
Розглянувши заяву засудженого, заслухавши думку прокурора, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що вироком Приморського районного суду м. Одеси від 12.06.2014 року ОСОБА_4 засуджений за ст.ст. 186 ч. 2 КК України до 4-х років позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України та звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном на 2 роки та покладенням обов`язків.
Вказаний вирок суду набрав законної сили 27.06.2014р.
Як вбачається з вироку суду ОСОБА_4 засуджений за ст. 186 ч. 2 КК України, яка, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів
Відповідно до відповіді начальника Роздільнянського РВ КВІ УДПтС України в Одеській області ОСОБА_5 , вирок Приморського райсуду м. Одеса від 12.06.2014 року відносно засудженого ОСОБА_4 до Роздільнянського РВ КВІ УДПтС України на виконання не поступав та останній на обліку КВІ не перебував.
Як вбачається з довідки МВС України 204-04072016/51210 серії ЕДО № 1735806 станом на 04.07.2016 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 був засуджений вироком Приморського районного суду від 12.06.2014р.
Згідно до ч. 1 ст. 78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.
Контроль за поведінкою осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, протягом іспитового строку здійснюється кримінально-виконавчою інспекцією за місцем проживання засудженого, вказана кримінально-виконавча інспекція веде персональний облік засуджених протягом всього іспитового строку (ст. 163 ч. 1, ст. 164 ч. 1 КВК України).
У відповідності до ч. 2 ст. 165 КВК України: після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням кримінально-виконавчої інспекції звільняється судом від призначеного йому покарання, контроль за його поведінкою припиняється і засуджений знімається з обліку в кримінально-виконавчій інспекції.
Наслідки та відповідальність осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, у разі невиконання обов`язків, передбачені ст. 166 КВК України.
Частиною 8 ст. 49 КК України встановлено, що такими, що не мають судимості, визнаються особи засуджені до позбавлення волі або основного покарання у виді штрафу за тяжкий злочин, якщо вони протягом шести років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового злочину.
Згідно п. 4 Постанови Пленуму ВСУ від від 26 грудня 2003 року N 16 «Про практику застосування судами України законодавства про погашення і зняття судимості» суди мають ураховувати, що у ст. 55 КК 1960 р. строк погашення судимості встановлювався залежно від виду призначеного покарання або від строку фактично відбутого покарання, у той час як КК 2001 р. - залежно не тільки від виду призначеного покарання (пункти 1 - 6 ст. 89 КК), а й від ступеня тяжкості вчиненого злочину (пункти 6 - 9 зазначеної статті), тобто незалежно від строків призначеного судом покарання у виді обмеження чи позбавлення волі та фактично відбутого покарання.
Судимість має правове значення у разі вчинення нового злочину, а також в інших випадках, передбачених законами України (ч. 2 ст. 88 КК України).
Таким чином, при вирішенні питання про погашення судимості правове значення має не тільки наявність вироку суду, яким особу визнано винною у вчиненні злочину, а також відсутність скоєння особою будь-яких нових злочинів та й підстави та час її звільнення від відбування покарання, оскільки саме з цього часу в передбачених законом випадках особа вважається такою, що не має судимості, або починає обчислюватися строк, протягом якого вона вважатиметься такою, що має судимість.
Окрім того, частинами 1 та 2 ст. 537 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, або до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.
Статтею 538 КПК України передбачено, що після відбуття покарання у виді позбавлення волі або обмеження волі суд, який ухвалив вирок, має право розглянути питання про зняття судимості з цієї особи за її клопотанням.
Оскільки, як встановлено судом, ОСОБА_4 на обліку в Роздільнянського РВ КВІ УДПтС України не перебував; вирок відносно нього до вказаної КВІ на виконання не поступав; питання щодо звільнення його від відбування покарання у зв`язку із закінченням іспитового терміну судом не вирішувалося, окрім того останній був засуджений у 2014 році за скоєння тяжкого злочину, строки для погашення судимості не сплили, тому підстави для погашення судимості відсутні.
Разом з цим, суд вважає, що вказане не позбавляє права засудженого спочатку звернутися до КВІ з вимогою звільнення його від покарання у зв`язку із закінченням іспитового терміну, а після спливу вказаних термінів знову ставити питання про погашення судимості.
Керуючись ст..ст.12, 49, 88, 89 КК України, ст.165 КВК України, ст.ст.527, 539 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
В задоволенні заяви ОСОБА_4 про погашення судимості - відмовити.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційного суду Одеської області протягом п`яти днів з дня його проголошення через Роздільнянський районний суд Одеської області
26 грудня 2003 року N 16 «Про практику застосування судами України законодавства про погашення і зняття судимості» суди мають ураховувати, що у ст. 55 КК 1960 р. строк погашення судимості встановлювався залежно від виду призначеного покарання або від строку фактично відбутого покарання, у той час як КК 2001 р. - залежно не тільки від виду призначеного покарання (пункти 1 - 6 ст. 89 КК), а й від ступеня тяжкості вчиненого злочину (пункти 6 - 9 зазначеної статті), тобто незалежно від строків призначеного судом покарання у виді обмеження чи позбавлення волі та фактично відбутого покарання.
Судимість має правове значення у разі вчинення нового злочину, а також в інших випадках, передбачених законами України (ч. 2 ст. 88 КК України).
Таким чином, при вирішенні питання про погашення судимості правове значення має не тільки наявність вироку суду, яким особу визнано винною у вчиненні злочину, а також відсутність скоєння особою будь-яких нових злочинів та й підстави та час її звільнення від відбування покарання, оскільки саме з цього часу в передбачених законом випадках особа вважається такою, що не має судимості, або починає обчислюватися строк, протягом якого вона вважатиметься такою, що має судимість.
Окрім того, частинами 1 та 2 ст. 537 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, або до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.
Статтею 538 КПК України передбачено, що після відбуття покарання у виді позбавлення волі або обмеження волі суд, який ухвалив вирок, має право розглянути питання про зняття судимості з цієї особи за її клопотанням.
Оскільки, як встановлено судом, ОСОБА_4 на обліку в Роздільнянського РВ КВІ УДПтС України не перебував; вирок відносно нього до вказаної КВІ на виконання не поступав; питання щодо звільнення його від відбування покарання у зв`язку із закінченням іспитового терміну судом не вирішувалося, окрім того останній був засуджений у 2014 році за скоєння тяжкого злочину, строки для погашення судимості не сплили, тому підстави для погашення судимості відсутні.
Разом з цим, суд вважає, що вказане не позбавляє права засудженого спочатку звернутися до КВІ з вимогою звільнення його від покарання у зв`язку із закінченням іспитового терміну, а після спливу вказаних термінів знову ставити питання про погашення судимості.
Керуючись ст..ст.12, 49, 88, 89 КК України, ст.165 КВК України, ст.ст.527, 539 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
В задоволенні заяви ОСОБА_4 про погашення судимості - відмовити.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційного суду Одеської області протягом п`яти днів з дня його проголошення через Роздільнянський районний суд Одеської області

Суддя ОСОБА_1