Справа № 204/4648/16-к
Провадження № 1-кс/204/703/16
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬК
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 липня 2016 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю засудженого ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у залі суду у м. Дніпропетровську заяву ОСОБА_3 про негайне звільнення з-під варти у порядку ст. 206 КПК України, -

ВСТАНОВИВ:
14 липня 2016 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява ОСОБА_3 про негайне звільнення з-під варти у порядку ст. 206 КПК України. В обґрунтування заяви зазначає, що 13.03.2015 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська йому було проголошено вступну та резолютивну частини вироку по ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці. Даний вирок не був йому вручений. Таким чином, його не етаповано до колонії для відбування покарання та цього часу він незаконно утримується ДУВП № 4. Таким чином, було грубо порушено його право на апеляційне оскарження оголошеного строку позбавлення волі. У зв`язку з чим, просить перевірити викладені в зверненні докази та прийняти міри по відновленню його порушених прав.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 підтримав заяву, просив вимоги задовольнити та звільнити його з-під варти.

Вислухавши пояснення обвинуваченого, дослідивши заяву, матеріали його особової справи, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

З матеріалів особової справи наданої Дніпропетровською установою відбування покарань № 4 встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває під вартою згідно вироку Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.03.2015 року, згідно якого ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі, до якого на підставі ст. 71 КК України частково приєднано не відбуте покарання за попереднім вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2014 року, остаточно призначивши за сукупністю вироків до відбування покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки три місяця. Зараховано у строк покарання попереднє ув`язнення ОСОБА_3 під вартою, обчислюючи початок строку відбування покарання з 17 липня 2014 року. Тримання підсудного ОСОБА_3 під вартою продовжено до набрання вироком законної сили, залишивши застосований запобіжний захід без змін.
Крім того, згідно наданої довідки по особовій справі зазначено, що розпорядження про набрання вироком законної сили до ДУВП № 4 не надходило.

Отже, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 перебуває у статусі засудженого за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.03.2015 року.
Також, даним вироком суду вирішено питання щодо запобіжного заходу засудженого, а саме: тримання підсудного ОСОБА_3 під вартою продовжено до набрання вироком законної сили.

Після системного аналізу вимог ст. 206 КПК України, вимог глави 18 КПК України та вимог ст.ст. 373-374 КПК України, приходжу до переконання про відсутність обґрунтованої підозри, що в межах територіальної юрисдикції Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться особа, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили.
Відповідно до ч. 2 ст. 21 КПК України, вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.

Посилання заявника на порушення строку вручення копії вироку засудженому не може свідчити про безпідставність тримання останнього під вартою.

Тобто, у судовому засіданні було встановлено, що посилання обвинуваченого на незаконність його тримання під вартою у Дніпропетровській установі відбування покарань № 4 є безпідставними та необґрунтованими, у зв`язку з наявністю судового рішення, яким вирішено питання про тримання під вартою ОСОБА_3 засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі, до якого на підставі ст. 71 КК України частково приєднано не відбуте покарання за попереднім вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2014 року, остаточно призначивши за сукупністю вироків до відбування покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки три місяця, а тому у задоволенні заяви ОСОБА_3 про негайне звільнення з-під варти у порядку ст. 206 КПК України, необхідно відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 7, 21, 206, 532 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_3 про негайне звільнення з-під варти у порядку ст. 206 КПК України залишити без задоволення.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1