ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/981/16-к

03 червня 2016 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

з участю секретаря - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костопіль обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дюксин Костопільського району Рівненської області, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , одруженого, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263-1 КК України

ВСТАНОВИВ:
Згідно обвинувального акта, в кінці березня місяця 2016 року громадянин ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого проживання, що в АДРЕСА_1 , виготовив вибухову речовину із компонентів селітри та серебряики, яка згідно з висновком експерта Рівненського ІІДГКЦ МВС України №2.1-173/16, представлена на експертизу сипуча речовина (у грануло подібному вигляді) сірого кольору з металічним блиском є сумішевою вибуховою речовиною системи «окисникт відновник», що виготовлена на основі суміші двох речовин - нітрат амонію (неорганічний окисник) та дрібнодисперсного алюмінієвого порошку (відновник, неорганічне пальне). Досліджувана речовина, згідно п.5.6 «Інструкції щодо організації роботи з огляду, вилучення, вибухотехнічного дослідження ВР і ВІІ та їх централізованого обліку в ОВС України» (затверджена наказом МВС України №764 від 06.11.2000 р.) за хімічним складом подібна до промислових господарчих вибухових сумішей типу «Грануліт».

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 1 ст. 263-1 КК України, а саме незаконне придбання, та зберігання вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

Під час досудового розслідування між прокурором Костопільського відділу Здолбунівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_5 в присутності захисника 10 травня 2016 року було укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно угоди ОСОБА_5 під час досудового розслідування повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263-1 КК України. Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_5 буде призначене покарання за ч. 1 ст. 263-1 КК України у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбуття призначеного покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку, з покладенням обов"язків передбачених ст. 76 КК України.

В судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засідання просив суд затвердити угоду по визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_5 суду пояснив, що він підтримуює укладену між ним та прокурором угоду про визнання винуватості, вину визнає в повному обсязі, з узгодженою мірою покарання згоден, угода є добровільною, він цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, що передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України, які йому були роз`яснені прокурором та судом.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 відповідно до ст. 12 КК України віднесений до злочинів середньої тяжкості, а отже угода відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч.4 ст. 474 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови угоди не суперечать вимогами КПК та КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_5 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Виходячи з викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

Питання про речові докази суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 100, 373, 374, 475 КПК України, ст.263-1 ч. 1 КК України, суд
ЗАСУДИВ:
Угоду від 10 травня 2016 року по кримінальному провадженню №0000292 від 15.04.2016 року про визнання винуватості укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 затвердити.

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263-1 КК України та призначити узгоджене покарання у виді трьох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік, з покладенням обов"язків передбачених п.2,3 ст. 76 КК України, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця роботи або навчання.

Речовий доказ: вибухова речовина яка за хімічним складом подібна до промислових господарчих вибухових сумішей типу «Грануліт»., що знаходиться на зберіганні в кімнатті зберігання рехових доказів Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області (ас.23)- знищити.

Речовий доказ: провід довжиною близько 10 м., (ас. 22) - залишити у ОСОБА_5 .

На вирок суду може бути подана апеляцiя до Апеляцiйного суду Рiвненської областi через Костопільський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СуддяОСОБА_1