Справа № 761/8161/16-к
Провадження № 1-м/761/25/2016
У Х В А Л А
Іменем України
30 березня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Грузії у відповідність із законодавством України стосовно засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого за вироком суду Грузії,
В С Т А Н О В И В:
до Шевченківського районного суду м. Києва 01 березня 2016 року надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Грузії стосовно засудженого ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України.

Згідно з резолютивною частиною клопотання, порушено питання про визначення норм (статті, частини статей) Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_4 визнано винним за вироком Колегії у кримінальних справах Тбіліського міського суду від 18 червня 2009 року, з урахуванням вироку Палати у кримінальних справах Тбіліського апеляційного суду від 26 лютого 2010 року та з урахуванням змін, внесених ухвалою Колегії у кримінальних справах Тбіліського міського суду від 12 лютого 2013 року. Визначення строку позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_4 на підставі вироку Колегії у кримінальних справах Тбіліського міського суду від 18 червня 2009 року, з урахуванням вироку Палати у кримінальних справах Тбіліського апеляційного суду від 26 лютого 2010 року та з урахуванням змін, внесених ухвалою Колегії у кримінальних справах Тбіліського міського суду від 12 лютого 2013 року.

У судове засідання представник Міністерства юстиції України не прибув, при цьому, в самому клопотанні зазначено прохання про його розгляд без участі згаданої особи, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 610 КПК України участь такої особи не є обов`язковою.

Засуджений ОСОБА_4 , який відбуває покарання в установі № 15 Департаменту виконання покарань Грузії, в судове засідання не доставлявся. Із поданої ним заяви вбачається, що останній погоджується на передачу його для відбування покарання в Україні.

Прокурор у судовому засіданні погодився з доводами клопотання Міністерства юстиції України та не заперечив щодо його задоволення.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши доводи клопотання та долучені до нього матеріали, суд вважає за можливе задовольнити клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Грузії щодо ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України, виходячи з наступного.

Відповідно до правил ч. 1 ст. 7 КК України, громадяни України, які вчинили злочини за її межами, підлягають кримінальній відповідальності за цим Кодексом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 602 КПК України, вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Враховуючи наведені норми законодавства України, а також вимоги ч. 3 ст. 603 КПК України, якими на суд покладено обов`язок встановити, чи дотримані умови, передбачені міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або цією главою КПК України, суд зазначає, що чинними на території України є Конвенція про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року та Європейська конвенція про міжнародну дійсність кримінальних вироків від 28 травня 1970 року, ратифіковані Україною 22 вересня 1995 року та 26 вересня 2002 року відповідно.

Згідно з положеннями ст. 9 Конституції України та ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Частиною 2 статті 1 КПК України регламентовано, що кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Європейської конвенції про міжнародну дійсність кримінальних вироків від 28 травня 1970 року, санкція може виконуватися іншою Договірною Державою тільки у разі, якщо згідно із її законодавством дія, за яку була встановлена санкція, була б злочином в разі її вчинення на її території, та особа, якій було встановлено санкцію, підлягала би покаранню, в разі якщо вона вчинила б цю дію там.

Пунктом b) ч. 1 ст. 9 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року передбачено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями ст. 11.

Згідно з п. п. а), с), d) ч. 1 ст. 11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, у випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку. Замінюючи вирок, компетентний орган повинен враховувати зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку; повинен зарахувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі; не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинен вважати обов`язковими ніякі мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачити за вчинення злочину або злочинів.

Положеннями ч. ч. 3 та 4 ст. 610 КПК України визначено, що суд під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.

При визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків, передбачених пунктах 1 та 2 даної частини.

За правилами ч. 1 ст. 610 КПК України передбачено, що клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України відповідно до ч. 3 ст. 609 цього Кодексу розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України протягом одного місяця з моменту його надходження.

Дані матеріалів клопотання свідчать про те, що Міністерством юстиції України питання про передачу громадянина України ОСОБА_4 , засудженого за вироком Колегії у кримінальних справах Тбіліського міського суду від 18 червня 2009 року, з урахуванням вироку Палати у кримінальних справах Тбіліського апеляційного суду від 26 лютого 2010 року та з урахуванням змін, внесених ухвалою Колегії у кримінальних справах Тбіліського міського суду від 12 лютого 2013 року, для відбування покарання в Україні погоджено з Головною прокуратурою Міністерства юстиції Грузії.

З дотриманням вимог ст. 6 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року та ч. 2 ст. 610 КПК України, Міністерством юстиції України до клопотання подано на розгляд суду всі необхідні документи.

Як убачається з клопотання та доданих до нього матеріалів, ОСОБА_4 є громадянином України та відповідно до копії паспорту серії НОМЕР_1 , виданого Франківським РВ УМВС України у Львівській області 23 травня 1997 року, останнє місце його проживання зареєстровано в Україні за адресою: АДРЕСА_1 .

Наявними в розпорядженні суду матеріалами з`ясовано, що ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений п. «а» ч. 3 ст. 260 КК Грузії, а саме: незаконно придбав та зберігав наркотичний засіб в особливо великому розмірі; та злочин, передбачений п. «а» ч. 4 ст. 262 КК Грузії, а саме: незаконно ввіз в Грузію наркотичний засіб в особливо великому розмірі.

Злочини ОСОБА_4 вчинено за таких обставин.

ОСОБА_4 в невстановлений час, за невстановлених обставин незаконно придбав наркотичний засіб «метадон» в особливо великому розмірі (93,3170 г), який також незаконно зберігав.

27 вересня 2008 року ОСОБА_4 помістив вищеназваний незаконно придбаний ним наркотичний засіб в прозорий поліетиленовий пакет жовтого кольору і завернув його в шарик жовтого кольору, після чого сховав у задній анальний прохід. В той же день, ОСОБА_4 літаком вилетів із Києва в Тбілісі, маючи при собі протизаконну речовину. У Тбіліському міжнародному аеропорту ОСОБА_4 перетнув державний кордон Грузії, тим самим незаконно ввіз у Грузію незаконно придбаний та зберігаючий ним наркотичний засіб «метадон» в особливо великому розмірі (93,3170 г).

27 вересня 2008 року співробітниками Головного крайового управління Самегрело-Земо Сванеті МВС на території Тбіліського міжнародного аеропорту був затриманий ОСОБА_4 , у якого при особистому обшуку із заднього анального проходу було вилучено незаконно придбаний, зберігаючий і незаконно ввезений ним в Грузію наркотичний засіб «метадон» в особливо великому розмірі (93,3170 г), поміщений у прозорий поліетиленовий пакет жовтого кольору і завернутий в шарик жовтого кольору.

Вироком Колегії у кримінальних справах Тбіліського міського суду від 18 червня 2009 року ОСОБА_4 визнано винним: за п. «а» ч. 3 ст. 260 КК Грузії та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років; за п. «а» ч. 4 ст. 262 КК Грузії та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років. Призначені покарання на підставі ст. 59 КК Грузії складено та призначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 23 роки.

Запобіжний захід тримання під вартою, обраний стосовно ОСОБА_4 скасовано.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 слід відраховувати з моменту його затримання з 27 вересня 2008 року.

У відповідності із Законом Грузії «Про боротьбу з наркотичними злочинами» позбавлено ОСОБА_4 на 5 років: а) права керування транспортним; б) права займатися лікарською діяльністю; в) права займатися адвокатською діяльністю; г) діяльністю в педагогічних і освітніх установах; д) діяльністю в державних установах і казенних (бюджетних) установах місцевого самоуправління права займатися діяльністю в органах публічної влади; е) пасивного виборчого права; ж) права виготовлення, придбання, зберігання і носіння зброї.

Також за даним вироком суду вирішено долю речових доказів.

Згідно з розпорядженням про набрання вироком законної сили № 1/5534-08 від 18 червня 2009 року, вирок Колегії у кримінальних справах Тбіліського міського суду від 18 червня 2009 року щодо засудженого ОСОБА_4 за п. «а» ч. 3 ст. 260, п. «а» ч. 4 ст. 262 КК Грузії набрав законної сили 18 червня 2009 року та підлягає негайному виконанню.

Вироком Палати у кримінальних справах Тбіліського апеляційного суду від 26 лютого 2010 року, апеляційну скаргу адвокатів, що здійснюють захист засудженого ОСОБА_4 не задоволено, а вирок Колегії у кримінальних справах Тбіліського міського суду від 18 червня 2009 року залишено без зміни.

Визнано ОСОБА_4 винним за п. «а» ч. 3 ст. 260 КК Грузії та за п. «а» ч. 4 ст. 262 КК Грузії.

За п. «а» ч. 3 ст. 260 КК Грузії призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.

За п. «а» ч. 4 ст. 262 КК Грузії призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років.

Призначені покарання на підставі ст. 59 КК Грузії складено та призначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 23 роки.

У відповідності із Законом Грузії «Про боротьбу з наркотичними злочинами» позбавлено ОСОБА_4 на 5 років: а) права керування транспортним; б) права займатися лікарською діяльністю; в) права займатися адвокатською діяльністю; г) діяльністю в педагогічних і освітніх установах; д) діяльністю в державних установах і казенних (бюджетних) установах місцевого самоуправління права займатися діяльністю в органах публічної влади; е) пасивного виборчого права; ж) права виготовлення, придбання, зберігання і носіння зброї.

Про позбавлення згаданих прав повідомлено МВС Грузії, Міністерство праці, здоров`я і соціального захисту Грузії, Юридичну особу публічного права Бюро публічної служби, Центральну виборчу комісію Грузії, Асоціацію адвокатів Грузії.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 слід відраховувати з моменту його затримання з 27 вересня 2008 року.

Також за даним вироком суду вирішено долю речових доказів.

Згідно з розпорядженням № 1/Б-1232-09 від 12 березня 2010 року, вирок Палати у кримінальних справах Тбіліського апеляційного суду від 26 лютого 2010 року щодо засудженого ОСОБА_4 набрав законної сили та підлягає негайному виконанню.

Ухвалою Палати у кримінальних справах Верховного суду Грузії від 22 липня 2010 року, касаційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , яка захищає інтереси засудженого ОСОБА_4 , на вирок Палати у кримінальних справах Тбіліського апеляційного суду від 26 лютого 2010 року не допущено для розгляду в засіданні Палати у кримінальних справах Верховного суду Грузії.

Ухвалою Колегії у кримінальних справах Тбіліського міського суду від 12 лютого 2013 року на підставі Закону Грузії «Про амністію» від 28 грудня 2012 року внесено зміни у вирок Палати у кримінальних справах Тбіліського апеляційного суду від 26 лютого 2010 року стосовно засудженого ОСОБА_4 .

Звільнено ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного за п. «а» ч. 3 ст. 260 КК Грузії.

На одну чверть скорочено покарання, призначене ОСОБА_4 за вироком Палати у кримінальних справах Тбіліського апеляційного суду від 26 лютого 2010 року за п. «а» ч. 4 ст. 262 КК Грузії позбавлення волі на строк 15 років та відбуттю підлягає покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років 3 місяці, відраховувати яке необхідно з дня затримання 27 вересня 2008 року.

Таким чином, ОСОБА_4 на даний час відбуває покарання в установі № 15 Департаменту виконання покарань Грузії, призначене йому за вироком Колегії у кримінальних справах Тбіліського міського суду від 18 червня 2009 року, з урахуванням вироку Палати у кримінальних справах Тбіліського апеляційного суду від 26 лютого 2010 року та з урахуванням змін, внесених ухвалою Колегії у кримінальних справах Тбіліського міського суду від 12 лютого 2013 року.

За вироком суду ОСОБА_4 засуджено за п. «а» ч. 3 ст. 260 КК Грузії, тобто за незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу в особливо великому розмірі, покарання за що згідно з випискою з КК Грузії передбачено у виді позбавлення волі на строк від 8 до 12 років або безстрокового позбавлення волі.

Відповідно до положень Кримінального кодексу України, кримінальна відповідальність за вчинений ОСОБА_4 злочин за п. «а» ч. 3 ст. 260 КК Грузії, передбачена ч. 3 ст. 309 КК України, санкцією якої визначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

При визначенні ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 309 КК України строку покарання у виді позбавлення волі, суд в силу ч. 4 ст. 610 КК України дотримується тривалості призначеного покарання за таке діяння за вироком суду Грузії, що становить 8 років.

Разом з тим, з урахуванням змін, внесених ухвалою Колегії у кримінальних справах Тбіліського міського суду від 12 лютого 2013 року, ОСОБА_4 підлягає звільненню від відбування покарання за ч. 3 ст. 309 КК України.

Крім того, за вироком суду ОСОБА_4 засуджено за п. «а» ч. 4 ст. 262 КК Грузії, тобто за незаконний ввіз в Грузію наркотичного засобу в особливо великому розмірі, покарання за що згідно з випискою з КК Грузії передбачено у виді позбавлення волі на строк від 15 до 25 років або безстрокового позбавлення волі.

Відповідно до положень Кримінального кодексу України, кримінальна відповідальність за вчинений ОСОБА_4 злочин за п. «а» ч. 4 ст. 262 КК Грузії, передбачена ч. 3 ст. 305 КК України (в редакції Закону № 2341-III від 05 квітня 2001 року), що діяла на момент вчинення злочину 27 вересня 2008 року, санкцією якої визначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 12 років із конфіскацією наркотичних засобів, що були предметом контрабанди, та з конфіскацією майна.

При визначенні ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 305 КК України строку покарання у виді позбавлення волі, суд в силу ч. 4 ст. 610 КК України дотримується тривалості призначеного покарання за таке діяння за вироком суду Грузії, з урахуванням змін, внесених ухвалою Колегії у кримінальних справах Тбіліського міського суду від 12 лютого 2013 року, що становить 11 років 3 місяці.

За правилами ч. 5 ст. 610 КПК України, відповідно до клопотання Міністерства юстиції України суд може також розглянути питання про виконання додаткового покарання, призначеного вироком суду іноземної держави. Невиконане додаткове покарання, призначене вироком суду іноземної держави, підлягає виконанню, якщо таке покарання за вчинення цього кримінального правопорушення передбачено законом України.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Кримінального кодексу України, злочинність діяння, а також його караність та інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються тільки цим Кодексом.

За вироком грузинського суду, у відповідності із Законом Грузії «Про боротьбу з наркотичними злочинами» позбавлено ОСОБА_4 на 5 років: а) права керування транспортним; б) права займатися лікарською діяльністю; в) права займатися адвокатською діяльністю; г) діяльністю в педагогічних і освітніх установах; д) діяльністю в державних установах і казенних (бюджетних) установах місцевого самоуправління права займатися діяльністю в органах публічної влади; е) пасивного виборчого права; ж) права виготовлення, придбання, зберігання і носіння зброї, однак вирок іноземної держави в цій частині не може бути виконано в Україні з огляду на те, що за вчинені ОСОБА_4 злочини, передбачені ч. 3 ст. 305 та ч. 3 ст. 309 КК України, таке додаткове покарання не передбачено.

На підставі наведеного, керуючись ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 4 Європейської конвенції про міжнародну дійсність кримінальних вироків від 28.05.1970 року, ст. ст. 6, 9, 11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.1983 року, ст. ст. 3, 7, 72, 305, 309 КК України, ст. ст. 369-372, 376, 602, 603, 609-614 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
клопотання Міністерства юстиції України задовольнити.

Вирок Колегії у кримінальних справах Тбіліського міського суду від 18 червня 2009 року, з урахуванням вироку Палати у кримінальних справах Тбіліського апеляційного суду від 26 лютого 2010 року та з урахуванням змін, внесених ухвалою Колегії у кримінальних справах Тбіліського міського суду від 12 лютого 2013 року, стосовно ОСОБА_4 привести у відповідність із законодавством України.

Вважати ОСОБА_4 засудженим:

за ч. 3 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років та звільнити його від відбування цього покарання;

за ч. 3 ст. 305 КК України (в редакції Закону № 2341-III від 05 квітня 2001 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 11 (одинадцять) років 3 (три) місяці.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з моменту затримання з 27 вересня 2008 року.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва, через Шевченківський районний суд м. Києва, органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення.

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу, не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію ухвали направити до Міністерства юстиції України та Державного Департаменту України з питань виконання покарань.

Суддя