Справа № 715/285/16-к
Провадження № 1-кп/715/22/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15.04.2016 смт. Глибока
Глибоцький районний суд Чернівецької області в складі:
Судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7
- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Карапчів, Вижницького району, Чернівецької області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, не працюючого, раніше не судимого, у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.186 КК України;
- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Сергії, Путильського району, Чернівецької області, мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.186 КК України, -
ОСОБА_4 , вступивши у попередню злочинну змову з ОСОБА_5 , маючи на меті корисливий умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, 30 грудня 2015 року приблизно о 19 годині, прибули у с. Корчівці Глибоцького району Чернівецької області до господарства громадянина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Продовжуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 , залишився біля входу у вказане господарство, а ОСОБА_4 , реалізовуючи їх злочинний намір на відкрите викрадення чужого майна, шляхом віджиму вікна, проник до будинку ОСОБА_8 , однак не знайшовши грошових коштів у вказаному будинку ОСОБА_4 в подальшому вийшов на подвір`я даного господарства і підійшовши до житлового будинку ОСОБА_8 та шляхом віджиму дверей проник до нього, де продовжуючи їхні злочинні дії направлені на доведення злочину до кінця, з метою незаконного заволодіння майном ОСОБА_8 застосував фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілих, що виразилось у розпиленні сльозогінного газу з балончика в сторону ОСОБА_8 та його дружини - ОСОБА_9 , однак свій злочинний умисел до кінця не довели, з причин що не залежали від їх волі, оскільки їх протиправні дії були припинені ОСОБА_8 . Своїми діями обвинувачені вчинили злочин передбачений ч.2 ст.15, ч.3 ст.186 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому злочині визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому. У своїх поясненнях детально пояснив при яких обставинах був скоєний злочин, при цьому підтвердив обставини, які викладені в обвинувальному акті. Просив суд його суворо не карати, та попросив пробачення у потерпілих.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину у інкримінованому йому злочині визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, у своїх поясненнях детально пояснив при яких обставинах був скоєний злочин, при цьому підтвердив обставини, які викладені в обвинувальному акті. Просив суд суворо його не карати, попросив пробачення у потерпілих.
Потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_10 в судовому засіданні 02.03.2016 року в своїх поясненнях розповіли при яких обставинах, по відношенню до них був скоєний злочин, при цьому вказали на те, що матеріальних або моральних претензій до обвинувачених не мають, просили суд не призначати їм суворої міри покарання.
За згодою учасників судового процесу, згідно ч.3 ст.349 КПК України, судом було визнано недоцільно дослідження всіх доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорювались. Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 правильно розуміють фактичні обставини справи, що підтверджуються їхніми показаннями, сумнівів у добровільності та істинності їх позиції не має, а тому суд, згідно вимог ч.2 ст.349 КПК України, обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинувачених, дослідженням письмових доказів і оголошенням характеризуючих даних на обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 які наявні в матеріалах кримінального провадження.
Так, вина обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у інкримінованому їм злочині, крім повного визнання ними своєї вини також доведена дослідженими в судовому засідання письмовими доказами, а саме:
- протоколом прийняття заяви про вчинення злочину від 31.12.2015 року від потерпілого ОСОБА_8 ;
- протоколом огляду місця події від 31.12.2015 року та таблицею ілюстрацією до нього;
- протоколами добровільної видачі від 31.12.2015 року;
- висновком експерта від 21.01.2016 року за №31-К, згідно якого сліди взуття розмірами 275х103 мм та 295х98 мм залишені на місці злочину низом підошви аналогічними до тих що були добровільні видані обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_4 ;
- протоколом огляду місця події, а саме транспортного засобу марки ВАЗ 2104 р/н НОМЕР_1 від 31.12.2015 року та таблицею ілюстрацій до нього;
- протоколом проведення слідчого експерименту з обвинуваченим ОСОБА_4 від 31.12.2015 року та відеозаписом проведеної слідчої дії, під час якого обвинувачений показав при яких обставинах був скоєний злочин;
- протоколом проведення слідчого експерименту з обвинуваченим ОСОБА_5 від 31.12.2015 року та відеозаписом проведеної слідчої дії, під час якого обвинувачений показав при яких обставинах був скоєний злочин.
Аналізуючи зібрані по справі та перевірені у судовому засіданні докази у їх сукупності, суд вважає, що вина обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 186 КК України доведена у повному обсязі. Вищенаведені докази, надані стороною обвинувачення, не викликають сумнівів у суду, з них встановлено фактичні обставини події, вони є належними, достовірними та допустимими, зібрані відповідно до вимог чинного законодавства, з якими обвинувачений повністю погодився.
З огляду на викладене, суд кваліфікує дії обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 186 КК України, як закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло.
При призначенні покарання обвинуваченим, суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує всі обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого, особу винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшує покарання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , згідно ст.66 КК України, суд визнає визнання ним своєї вини, щире каяття та сприяння у розкритті злочину а також відсутність будь-якої шкоди внаслідок вчинення злочину.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку.
Згідно ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує, що він вчинив закінчений замах на злочин, який відноситься до категорії тяжких, характер вчинення злочину та обставини при яких він був скоєний, ту обставину, що ним був вчинений злочин щодо осіб похилого віку, а тому суд вважає, що в даному випадку досягнення мети покарання неможливе без його ізоляції від суспільства, і не знаходить підстав для застосування вимог ст.75 КК України.
Разом з тим, враховуючи, що покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення, беручи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 злочин вчинив вперше, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, повністю визнав свою вину, розкаявся у вчиненому, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні двох малолітніх дітей, злочином не була завдана шкода, потерпілі не мають до нього матеріальних або моральних претензій, просили суд не призначати йому сувору міру покарання, а тому в даному випадку суд вважає за можливим призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання із застосуванням вимог ст.69 КК України, оскільки, саме таке покарання в даному конкретному випадку, на думку суду є справедливим, і буде відповідати цілям покарання, а також є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.
Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує, що він вчинив закінчений замах на злочин, який відноситься до категорії тяжких, характер вчинення злочину та обставини при яких він був скоєний, ту обставину, що ним був вчинений злочин щодо осіб похилого віку, а тому суд вважає, що в даному випадку досягнення мети покарання неможливе без його ізоляції від суспільства, і не знаходить підстав для застосування вимог ст.75 КК України.
Разом з тим, враховуючи, що покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення, беручи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_5 злочин вчинив вперше, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, повністю визнав свою вину, розкаявся у вчиненому, позитивно характеризується за місцем проживання, злочином не була завдана шкода, потерпілі не мають до нього матеріальних або моральних претензій, просили суд не призначати сувору йому міру покарання, а тому в даному випадку суд вважає за можливим призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання із застосуванням вимог ст.69 КК України, оскільки, саме таке покарання в даному конкретному випадку, на думку суду є справедливим, і буде відповідати цілям покарання, а також є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.
Враховуючи обраний судом вид покарання, достатність підстав вважати, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 можуть ухилитися від виконання процесуальних рішень суду (ризик переховування), суд вважає за необхідне залишити до набрання вироком законної сили раніше обраний щодо них запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без зміни.
Цивільного позову по справі заявлено не було.
Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України, а розподіл судових витрат вирішити відповідно до ст.124 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.100, 124, 349, 368, 371, 374 КПК України, суд,-
ОСОБА_4 визнати винним у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.186 КК України і призначити йому міру покарання із застосуванням вимог ст.69 КК України у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 залишити утримання під вартою, а строк відбування покарання обчислити з 31 грудня 2015 року, тобто з моменту взяття його під варту, зарахувавши йому строк тримання під вартою до набрання вироком законної сили відповідно до ч.5 ст.72 КК України, а саме один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі .
ОСОБА_5 визнати винним у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.186 КК України і призначити йому міру покарання із застосуванням вимог ст.69 КК України у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 залишити утримання під вартою, а строк відбування покарання обчислити з 31 грудня 2015 року, тобто з моменту взяття його під варту, зарахувавши йому строк тримання під вартою до набрання вироком законної сили відповідно до ч.5 ст.72 КК України, а саме один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі .
Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в солідарному порядку на користь держави судові витрати за проведення експертиз у кримінальному провадженні у розмірі 1289 (тисячу двісті вісімдесят дев`ять) гривень 58 копійок.
Речові докази по справі: CD - диск з фотознімками слідів взуття зафіксованих при обстеженні місця події від 31.12.2015р., зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Речові докази по справі: взуття, що добровільно видане ОСОБА_4 31.12.2015 року, які зберігаються у камері зберігання речових доказів Глибоцького ВП Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області після набрання вироку законної сили повернути власнику ОСОБА_4 ;
Речові докази по справі: взуття, що добровільно видане ОСОБА_5 31.12.2015 року, гаманець коричневого кольору фірми «TAILIAN», два ланцюжка з металу білого кольору, застібки яких у не справному стані, без будь яких інших особливостей; Паспорт гр. України виданий на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_2 , виданий 12.02.2002 року Путильським РВ УМВС України в Чернівецькій області та ідентифікаційний код: НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_11 ; посвідчення водія видане на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (серії НОМЕР_4 ), медальйон овальної форми з металу жовтого кольору з зображенням православного святого, без видимих маркувальних позначень на мотузці світло - салатового кольору; два флеш накопичувачі білого та чорного кольорів без маркувальних позначень, з колпачками, без жодних інших особливостей, які зберігаються у камері зберігання речових доказів Глибоцького ВП Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області після набрання вироку законної сили повернути власнику ОСОБА_5 .
Речові докази по справі: пластиковий зліпок, монтіровку, цвяхосмик, фрагмент мотузки, еластичний бинт червоного кольору, 4 (чотири) візитні картки, чотири пари рукавиць, два фрагменти тканини з прорізами, одну шапку, складний ніж, балончик «Терен - 1», пачка цигарок «Ротманс», які зберігаються у камері зберігання речових доказів Глибоцького ВП Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області, після набрання вироку законної сили знищити.
Речові докази по справі: автомобіль ВАЗ - 2104, д.н. НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_5 , який зберігається на майданчику т/з Глибоцького ВП Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ВАЗ - 2104, д.н. НОМЕР_1 , 1988 р.в. яке зберігається у камері зберігання речових доказів Глибоцького ВП Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області - повернути власнику ОСОБА_12 .
Речовий доказ по справі: поліс №АЕ/3554887 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на автомобіль ВАЗ -2104, д.н. НОМЕР_1 , 1988 р.в., який зберігається у камері зберігання речових доказів Глибоцького ВП Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області, після набрання вироку законної сили повернути власнику ОСОБА_13 .
Копія вироку суду негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
На вирок суду може бути подано апеляцію в апеляційний суд Чернівецької області через Глибоцький районний суд Чернівецької області на протязі 30-ти діб з дня його проголошення всіма учасниками процесу.

СУДДЯ: ОСОБА_1