Апеляційний суд Рівненської області
___________________________________________________копія:____
У Х В А Л А
Іменем України
04 липня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000364 відносно неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Рівне, проживаючого по АДРЕСА_1 ;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України;

за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_5 (далі-прокурор) на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 19 квітня 2016 року,

За участі:
секретаря с/з ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7 ,

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:
У поданій апеляційній скарзі прокурор просить вирок в частині призначеного ОСОБА_4 судом першої інстанції покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт змінити та призначити ОСОБА_4 покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт. В решті вирок суду просить залишити без змін.

Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 19 квітня 2016 року неповнолітнього ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт. На підставі ст.105 КК України, ОСОБА_4 звільнено від покарання із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру у виді застереження та передачі на строк 1 (один) рік під нагляд матері ОСОБА_9 .. Судом також було вирішено питання щодо речового доказу та процесуальних витрат.

В обгрунтування доводів поданої апеляційної скарги прокурор, не оспорюючи вирок суду в частині доведеності вини ОСОБА_4 та правильної кваліфікації дій останнього, вважає його незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність, оскільки суд першої інстанції призначив неповнолітньому ОСОБА_4 покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт, всупереч вимогам ч.1 ст.100 КК України, яка встановлює, що громадські роботи можуть бути призначені неповнолітньому у віці від 16 до 18 років на строк від 30 (тридцяти) до 120 (ста двадцяти) годин.

За вироком суду, 15 липня 2015 року близько 19-ї год. 10 хв., неповнолітній ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні гіпермаркету «Велмарт», розташованого по вул.Макарова, 23 в м.Рівне, а саме в магазині «SevenHill», з умислом на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю за ним спостереження зі сторони продавця та сторонніх осіб, таємно викрав з торгового прилавку магазину «SevenHill» шорти фірми «J&J Jack Johnson» білого кольору, розмір W29 L34, вартістю 395 (триста дев`яносто п`ять) грн., належні підприємцю ОСОБА_10 , внаслідок чого завдав потерпілій ОСОБА_10 збитків на вказану суму.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора ОСОБА_7 , яка повністю підтримала апеляційну скаргу прокурора та просила її задовольнити, думку інших учасників судового провадження, які також підтримали подану прокурором апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів прийшла до таких висновків.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Висновки суду про доведеність вини неповнолітнього ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, є обґрунтованими та підтверджені сукупністю зібраних у кримінальному провадженні та детально дослідженими у судовому засіданні доказами, та прокурором не оспорюються.

Доводи прокурора у поданій апеляційній скарзі, що суд першої інстанції допустився помилки, призначивши неповнолітньому ОСОБА_4 покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт, всупереч вимогам ч.1 ст.100 КК України, яка встановлює, що громадські роботи можуть бути призначені неповнолітньому у віці від 16 до 18 років на строк від 30 (тридцяти) до 120 (ста двадцяти) годин, що, на його думку, є підставою для зміни вироку в частині призначеного покарання ОСОБА_4 , є вірними.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що підставою для зміни вироку Рівненського міського суду Рівненської області від 19 квітня 2016 року відносно неповнолітнього ОСОБА_4 в частині призначеного йому покарання, є невірне застосування судом першої інстанції положень ст.105 КК України.

Згідно із ст.12 КК України, вчинений обвинуваченим злочин, передбачений ч.1 ст.185 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Відповідно до ч.1 ст.105 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

Таким чином, підставою для застосування ст.105 КК є висновок суду про те, що неповнолітній для досягнення мети виправлення, попередження вчинення нових злочинів на момент винесення вироку не потребує застосування покарання.

Як вбачається з вироку, суд першої інстанції зазначив, що при призначенні обвинуваченому покарання, він врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, що є злочином середньої тяжкості, особу неповнолітнього ОСОБА_4 , який за місцем проживання характеризується позитивно, як випускник Рівненської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №25 Рівненської міської ради також характеризується позитивно, проживає в родині з мамою, дідусем та бабусею, чужому негативному впливу не піддається, раніше не судимий і до кримінальної відповідальності не притягувався, а також врахував обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття та вчинення злочину неповнолітнім, а тому, прийшов до висновку, що неповнолітнього обвинуваченого слід звільнити від покарання із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру, передбачених п.п.1, 3 ч.2 ст.105 КК України, оскільки внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки ОСОБА_4 , на момент ухвалення вироку, не потребує застосування покарання.

Врахувавши всі обставини кримінального провадження, особу винного суд визнав неповнолітнього ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину та одночасно призначив йому покарання, від якого на підставі ст.105 КК України звільнив, застосувавши при цьому до нього примусові заходи виховного характеру, що не відповідає вимогам закону.

Згідно вимог ч.1 ст.409 КПК України, підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема і неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи всі вищезазначені обставини, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення, а обвинувальний вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 19 квітня 2016 року відносно неповнолітнього ОСОБА_4 - зміні з виключенням із резолютивної частини вироку вказівки суду про призначення неповнолітньому ОСОБА_4 за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 408, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 19 квітня 2016 року відносно неповнолітнього ОСОБА_4 в частині призначеного йому покарання змінити.

Вважати неповнолітнього ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

На підставі ст.105 КК України, звільнити ОСОБА_4 від покарання, застосувавши до нього примусові заходи виховного характеру у виді: застереження та передачі на строк 1 (один) рік під нагляд матері ОСОБА_9 ..

В решті вирок суду першої інстанції залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя-доповідач підпис ОСОБА_1

Судді: підписи ОСОБА_2

ОСОБА_3

Згідно з оригіналом: суддя-доповідач: ОСОБА_1