АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду 13 жовтня 2016 року, апеляційну скаргу представника ТОВ «Барс 2000» ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 31 серпня 2016 року,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою суду задоволено клопотання слідчого СВ Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції м. Києва ОСОБА_7 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_6 , та накладено арешт у межах досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 29 грудня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) під № 0012517 за ст. 356, ч. 1 ст. 272 КК України на два модулі автомобільного газозаправного пункту в складі металевого резервуару для зберігання скрапленого газу білого кольору та дві колонки заправної станції для реалізації скрапленого газу вилученого за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши його використання та розпорядження.

В обґрунтування рішення, слідчий суддя зазначає, що в матеріалах справи міститься постанова про визнання речовим доказом та приєднання до кримінального провадження речових доказів у вигляді двох модулів автомобільного газозаправного пункту в складі металевого резервуару для зберігання скрапленого газу білого кольору та дві колонки заправної станції для реалізації скрапленого газу, та прийшов до висновку, що з метою запобігання можливості приховання, зникнення, втрати, відчуження майна та забезпечення збереження майна як речового доказу, слід накласти арешт на це майно, шляхом заборони його використання та розпорядження.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник ТОВ «Барс 2000» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт на майно.
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала є незаконною та постановлена без врахування позиції представника, без достатніх підстав для накладення арешту та з істотним порушенням вимог КПК України.
Апелянт зазначає, що судом не перевірено та не встановлено належних підстав для арешту майна та на момент постановления оскаржуваної ухвали, жодній з посадових осіб ТОВ «Барс 2000» не повідомлено про підозру у вказаному кримінальному провадженні.
Стверджує, що «Барс 2000» здійснює свою діяльність з реалізації скрапленого газу на законних підставах та з низкою підтверджуючих документів.
Також апелянт зазначає, що суд накладаючи арешт на майно не врахував правових підстав для арешту майна, співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, та наслідків арешту майна.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів провадження, Оболонським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості якого 28 грудня 2015 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0012517, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 356, ч. 1 ст. 272 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ТОВ «Барс 2000» () протягом тривалого терміну (2015-2016 p.p.) порушує вимоги законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки, про що свідчать численні приписи та акти про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, видані фахівцями Оболонського районного управління ГУ ДСНС України у м. Києві.
Вказані факти свідчать про те, що даний об`єкт, розташований на вул. Новокостянтинівській, 4-А в м. Києві є вибухонебезпечним та створює реальну загрозу загибелі людей чи настання інших тяжких наслідків.
29 серпня 2016 року в ході проведення огляду місця події за адресою: м. Київ, вул. Новокостянтинівська, 4-А в м. Києві, виявлено та вилучено обладнання АГЗП, яке перебувало у володінні ТОВ «Барс 2000» (), а саме: два модулі автомобільного газозаправного пункту в складі металевого резервуару для зберігання скрапленого газу білого кольору та дві колонки заправної станції для реалізації скрапленого газу (на резервуарі та колонці ідентифікаційні номери та серійні номери відсутні), оскільки вони пристосовані та використані, як знаряддя вчинення кримінального правопорушення.
Слідчим СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7 винесено постанову від 29 серпня 2016 року про визнання речовим доказом вищезазначеного обладнання, яке було використане, як знаряддя вчинення злочину. З метою забезпечення збереження речових доказів слідчий 30 серпня 2016 року, за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_6 , звернувся до Оболонського районного суду з клопотанням про накладення арешту з забороною використання та розпорядження згаданого майна.
Ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 31 серпня 2016 року вищевказане клопотання слідчого задоволено.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, і збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження за № 0012517 про накладення арешту на майно, яке було вилученого за адресою: вул. Новоконстянтинівська, 4-А в м. Києві, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення прокурора, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку, що існують достатні підстави, передбачені ст. 170 КПК України, для накладення арешту на вищевказане майно, оскільки це майно в даному кримінальному провадженні відповідає критеріям, визначеним в ст. 98 КПК України та відповідно до постанови слідчого Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві від 29 серпня 2016 року визначено речовим доказом.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання можливості приховування , зникнення, втрати, відчуження майна та забезпечення збереження майна як речового доказу, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на зазначене в клопотанні слідчого майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням унеможливлення настання наслідків, які мажуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, яке було вилученого за адресою: вул. Новоконстянтинівська, 4-А в м. Києві, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності і співмірності, а тому доводи апелянта стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими. При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, зі змісту апеляційної скарги колегією суддів не виявлено.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтвердженні достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга представника ТОВ «Барс 2000» ОСОБА_5 , з викладеними в них доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 31 серпня 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Оболонського УП ГУ Національної поліції м. Києва ОСОБА_7 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_6 , та накладено арешт у межах досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР під № 0012517 за ст. 356, ч. 1 ст. 272 КК України, на два модулі автомобільного газозаправного пункту в складі металевого резервуару для зберігання скрапленого газу білого кольору та дві колонки заправної станції для реалізації скрапленого газу вилученого за адресою м. Київ, вул. Новокостянтинівська, 4-А, заборонивши його використання та розпорядження, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ТОВ «Барс 2000» ОСОБА_5 - без задоволення

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/796/3146/2016 Категорія: ст. 170 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_8 Доповідач: ОСОБА_1