Справа № 452/1490/16-к
Провадження № 1-кп/452/139/2016
В И Р О К

іменем України

05 липня 2016 року м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження

№ 0000093 від 14 липня 2015 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

с. Волсвин Сокальського району Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, з професійно-технічною освітою, військовослужбовця військової частини ПП НОМЕР_1 , несудимого,

-у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини ПП НОМЕР_1 , призваним на військову службу по мобілізації на особливий період, у порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ч.ч. 1, 3 ст. 1, ч. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та Військової присяги, діючи умисно, з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вибувши з 22 травня 2015 року із військової частини у відпустку, 7 червня 2015 року до місця проходження військової служби військовослужбовцями військової частини ПП НОМЕР_1 (

АДРЕСА_2 ) із відпустки не з`явився, та маючи об`єктивні можливості прибути, незаконно та без поважних причин не з`являється на військову службу по теперішній час, перебуваючи поза розташуванням військової частини, проводячи час на власний розсуд.

Прокурором військової прокуратури Івано-Франківського гарнізону ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 , на підставі ст. ст. 468, 469, 472 КПК України, 2 червня

2016 року укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно вищевказаної угоди обвинувачений повністю визнав свою винуватість у вчиненні злочину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину.

Відповідно до угоди сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 407 КК України у вигляді позбавлення волі на строк три роки, на підставі ст. 75 КК України звільнивши його від відбування покарання з випробуванням на строк два роки.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 просив затвердити угоду про визнання винуватості покликаючись на те, що її умови повністю відповідають нормам кримінального процесуального законодавства. Обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та пояснив, що він розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом, та просив затвердити угоду, так як реально може виконати взяте на себе, відповідно до угоди, зобов`язання.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши подані документи, суд приходить до висновку, що угода підлягає затвердженню з наступних підстав.

Так, як ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини ПП НОМЕР_1 , призваним на військову службу по мобілізації на особливий період, не з`явився без поважних причин вчасно на військову службу із відпустки, то він повинен нести кримінальну відповідальність за ч. 4 ст. 407 КК України.

Умови угоди про визнання винуватості від 2 червня 2016 року, укладеної між прокурором військової прокуратури Івано-Франківського гарнізону ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 , відповідають вимогам КПК України та Закону, оскільки вони не протирічать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін та інших осіб. Міра покарання, узгоджена сторонами угоди, відповідає санкції ч. 4 ст. 407 КК України та враховує як ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжкого, так і особу винного, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину.

Укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

З урахуванням наведеного угоду про визнання винуватості слід затвердити.

Керуючись ст. ст. 370, 373-374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 2 червня 2016 року між прокурором військової прокуратури Івано-Франківського гарнізону ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000093 від 14 липня 2015 року, на підставі ст. ст. 468, 469, 472 КПК України, за умовами якої сторони погодились на повне визнання ОСОБА_4 своєї винуватості та призначення йому покарання за ч. 4 ст. 407 КК України у вигляді позбавлення волі на строк три роки, із звільненням, на підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на строк два роки.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, і призначити покарання позбавлення волі на строк три роки.

Згідно із ст. 75 КК України звільнити засудженого від відбування покарання, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області через Самбірський міськрайонний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя