Справа № 175/2468/16-к
Провадження № 1-кп/175/118/16
Вирок

Іменем України

28 липня 2016 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське кримінальне провадження № 0000340 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Кашперівка Тетіївського району Київської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, офіційно непрацюючого, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 21.07.2004 року Ленінським районним судом АР Крим за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.4 ст.185, ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого з кримінально-виправної установи 17.10.2007 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 7 місяців 15 днів;

- 07.03.2008 року тим же судом за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.ст.70, 71 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого з кримінально-виправної установи 02.11.2011 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 2 місяці;

- 26.01.2012 року Залізничним районним судом м. Сімферополя АР Крим за ч.2 ст.185, ч.1 ст.309, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого з кримінально-виправної установи 15.10.2015 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 18 днів за ухвалою Суворовського районного суду м. Херсона від 06.10.2015 року на підставі ст.81 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст.395 КК України,

встановив:
ОСОБА_5 , будучи раніше судимим за умисні злочини, після умовно-дострокового звільнення з кримінально-виправної установи належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знову вчинив умисний злочин при наступних обставинах.

Так, відповідно до ухвали Суворовського районного суду м. Херсона від 06 жовтня 2015 року відносно ОСОБА_6 встановлений адміністративний нагляд строком на 12 місяців, з умовами якого він ознайомлений під розпис у день умовно-дострокового звільнення 15 жовтня 2015 року і яким передбачені обмеження, а саме: 1) заборона виходу з будинку (квартири) за місцем проживання в період з 22-00 години до 06-00 години, 2) заборона відвідування кафе, ресторанів, їдалень та інших місць, де відпускаються на розлив спритні напої; 3) заборона виїзду в особистих справах за межі району (міста) за місцем проживання без дозволу райвідділу органів внутрішніх справ за місцем проживання; 4) зобов`язання з`являтися на реєстрацію в органи міліції за місцем проживання два рази на місяць; 5) заборона з`являтися в громадських місцях у нетверезому стані.

18 жовтня 2015 року ОСОБА_5 прибув до місця свого проживання на АДРЕСА_2 , а 29 жовтня 2015 року став на облік у Дніпропетровський РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області, де під розпис був ознайомлений зі ст.ст.9, 10 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», якими передбачені обов`язки піднаглядних і обмеження дій піднаглядних, а також зі ст.395 КК України, яка передбачає кримінальну відповідальність за порушення правил адміністративного нагляду.

Однак, маючи умисел, спрямований на ухилення від адміністративного нагляду, починаючи з 07 січня 2016 року ОСОБА_5 без поважних причин перестав з`являтися на реєстрацію в орган міліції та не поставивши до відому і не отримавши дозволу від органу, який здійснює адміністративний нагляд, 15 січня 2016 року самовільно залишив місце свого проживання, і таким чином, ухилився від встановленого ухвалою суду адміністративного нагляду, порушивши обов`язки і обмеження піднаглядного.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину визнав повністю і пояснив, що пішов на порушення закону у зв`язку з неявкою на реєстрацію і через побоювання відповідальності за ці дії. У вчиненому злочині щиросердно кається і просить суворо не карати.

Провина ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного судом діяння підтверджується доказами, дослідженими за згодою сторін у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Переконавшись у правильному розумінні обвинуваченим змісту обставин інкримінованого йому діяння і добровільності його позиції, суд дійшов висновку про те, що за обставин, зазначених у обвинувальному акті, було вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_5 , і це кримінальне правопорушення вчинено саме ним, і його умисні дії, які виразилися у порушенні правил адміністративного нагляду, а саме у самовільному залишенні місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, кваліфікує за ст.395 КК України.

При визначенні виду й міри покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини справи й особу ОСОБА_6 , - раніше тричі притягався до кримінальної відповідальності за умисні злочини та має три незняті й непогашені судимості, задовільно характеризується за місцем проживання, зі слів фактично працював, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують його покарання, суд визнає щиросердне каяття і повне визнання вини.

Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає рецидив злочинів.

Виходячи із загальних засад призначення покарання, передбачених ст.ст.50, 65-67 КК України, з урахуванням обставин справи і даних про особу ОСОБА_6 , який після реального відбуття покарання у виді позбавлення волі не зробив належних висновків, на шлях виправлення не став і в період строку умовно-дострокового звільнення вчинив умисний злочин, віднесений ст.12 КК України до категорії невеликої тяжкості, суд погоджується з думкою прокурора і вважає за необхідне призначити покарання за правилами ст.ст.71, 72, 81 ч.4 КК України, вважаючи, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
За приписом ст.209 КПК України особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

Згідно рапорту поліцейського ОСОБА_7 від 22 червня 2016 року, з 17 години 30 хвилин 22 червня 2016 року ОСОБА_5 підкорився наказу цього поліцейського і разом з ним прибув до Дніпропетровського відділення поліції (а.п.88).

З огляду на зазначене і вимоги ст.209 КПК України, суд визначає момент затримання ОСОБА_6 з 17 години 30 хвилин 22 червня 2016 року, а не з 23 червня 2016 року, як про це зазначено у постанові слідчого ОСОБА_8 про відновлення досудового розслідування і припинення розшуку підозрюваного від 23 червня 2016 року (а.п.89).

Керуючись ст.ст.374, 376 КПК України, суд
ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст.395 КК України і піддати кримінальному покаранню у виді арешту строком 6 (шість) місяців.

На підставі ч.1 ст.71, ч.1 ст.72, ч.4 ст.81 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік 18 (вісімнадцять) днів за вироком Залізничного районного суду м. Сімферополя АР Крим від 26 січня 2012 року і остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік 1 (один) місяць.

Строк покарання обчислювати з моменту фактичного затримання у відповідності до ст.209 КПК України, тобто з 17 години 30 хвилин 22 червня 2016 року.
На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції від 26.11.2015 року) у строк відбуття покарання зарахувати обвинуваченому ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тобто з 22 червня по 28 липня 2016 року включно.
До набрання вироком законної сили залишити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
На вирок сторонами може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення, а обвинуваченим у той же строк з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1