У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого ОСОБА_5.,
суддів ОСОБА_6., ОСОБА_7.,

розглянувши в судовому засіданні у м. Києві 20 травня 2016 року заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 лютого 2016 року,

у с т а н о в и л а:

ухвалою суду касаційної інстанції від 15 лютого 2016 року повернуто касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Кременецького районного суду Тернопільської області від 7 серпня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 7 жовтня 2015 року на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК.

У заяві ОСОБА_4 просить скасувати зазначене судове рішення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 445 КПК і направити справу на новий розгляд до суду касаційної інстанції зі стадії вирішення питання про відкриття провадження. Заявник стверджує про неоднакове застосування касаційним судом норми права, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК. На підтвердження підстави для перегляду заявник додає копії рішень касаційного суду в інших справах від 9 червня та від 10 листопада 2015 року.

Вивчивши заяву і долучені до неї матеріали, заслухавши доповідача, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Положення ст. 444 КПК надають Верховному Суду повноваження переглядати судові рішення виключно з підстав і в порядку, що встановлені КПК. За змістом ст.ст. 445, 446 КПК, Верховний Суд переглядає судові рішення після їх перегляду в касаційному порядку. При цьому вимоги ч. 4 ст. 446 КПК забороняють подання заяви про перегляд ухвал суду касаційної інстанції, які не перешкоджають провадженню у справі.

ОСОБА_4 засуджено вироком Кременецького районного суду Тернопільської області від 7 серпня 2015 року, який залишено без зміни ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 7 жовтня 2015 року. Касаційну скаргу засудженого на зазначені судові рішення суд касаційної інстанції залишив без руху, надавши строк на усунення встановлених недоліків скарги (невідповідності вимогам ст. 427 КПК). Як убачається з копії оскаржуваної ухвали касаційного суду, при повторному зверненні з касаційною скаргою в межах строку касаційного оскарження засуджений не усунув у повному обсязі недоліків скарги, на які було вказано попередньою ухвалою від 20 січня 2016 року. Ухвалюючи рішення про повернення скарги, касаційний суд керувався положеннями п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, які вимагають повернути касаційну скаргу у разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, яку було залишено без руху.

Отже, судові рішення у справі ОСОБА_4 не були предметом розгляду суду касаційної інстанції, а оскаржувана ухвала від 15 лютого 2016 року не містить висновку касаційного суду про правозастосування - тлумачення щодо правильності/неправильності застосування норм права в аспекті положень ст. 445 КПК. Водночас інакші за змістом рішення касаційного суду, що надані заявником на підтвердження вказаної ним підстави для перегляду, ухвалено за результатами касаційного розгляду. Крім того, ст. 429 КПК, керуючись якою касаційний суд ухвалив оскаржуване рішення, встановлює, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК.

Виходячи з наведеного, оскаржене ОСОБА_4 судове рішення не може бути предметом перегляду Верховного Суду за правилами глави 33 КПК, у зв'язку з чим підстави для відкриття провадження за даною заявою відсутні.

Керуючись ст. 451 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

відмовити ОСОБА_4 в допуску справи до провадження у Верховному Суді України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7