Справа № 199/1629/16-к
В И Р О К
іменем України
15 березня 2016 року м. Дніпропетровськ

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючий суддя ОСОБА_1

При секретарі ОСОБА_2

За участі прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000779за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Адамівка,Криничанського району, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, проходить військову службу на час проведення мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 у військовому званні молодший сержант, розлученого, має на утриманні неповнолітню дитину, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Військовослужбовець військової служби за мобілізацією молодший сержант ОСОБА_5 , якого 14 квітня 2015 року наказом № 76 (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та наказом командира військової частини № НОМЕР_2 від 02 вересня 2015 року призначено на посаду гранатометника 1-го відділення 1-го стрілецького взводу 4-ї стрілецької роти стрілецького батальйону (з охорони опорних пунктів) військової частини НОМЕР_1 , 02 жовтня 2015 року в умовах особливого періоду, що був введений згідно Указу Президента України від 14 січня 2015 року № 15 «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 113-VІІІ від 15 січня 2015 року, ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку», усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 без поважних причин, свої службові обов`язки не виконував,час проводив на власний розсуд, не вживаючи заходів з повернення до військової частини НОМЕР_1 .ОСОБА_5 був незаконно відсутнім за межами військової частини до 29 січня 2016 року, коли його місцезнаходження було встановлено.
ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення при обставинах, викладених вище, визнав повністю, та показав, що 14 квітня 2015 року за мобілізацією був зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , і був призначений на посаду гранатометника. 02 жовтня 2015 року він вжив алкогольні напої та самовільно, без поважних причин залишив розташування зазначеної військової частини і поїхав додому в Криничанський район, де знаходився до 29 січня 2016 року.У вчиненому щиро розкаюється, просить суворо не карати.

Оскільки обставини вчинення кримінального правопорушення учасниками судового провадження не оспорюються, інші докази обвинувачення судом не досліджувалися на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувачення, яке було підтримане прокурором, повністю доведена, і кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 4 ст. 407 КК України, оскільки останній, який є особою, що проходить військову службу на час проведення мобілізації, своїми умисними діями вчинив самовільне залишення військової частини без поважних причин в умовах особливого періоду.

Визначаючи покарання ОСОБА_5 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, обставини вчинення кримінального правопорушення, характер та ступінь тяжкості наслідків правопорушення, відомості про особу обвинуваченого.

Останній має постійне місце проживання, де характеризується позитивно, за місцем служби характеризується задовільно, утримує неповнолітню дитину та матір похилого віку, безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , суд визнає щиросердне каяття обвинуваченого та активне сприяння встановленню обставин кримінального правопорушення.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, суд відносить вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

На підставі викладеного, з урахування викладених обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, який щиросердно розкаявся, активно сприяв встановленню обставин кримінального правопорушення, позитивно характеризується, утримує неповнолітню дитину та матір похилого віку, безпосередньо брав участь в антитерористичній операції та не є суспільно небезпечною особою, враховуючи позицію сторони обвинувачення, суд дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_5 покарання з переходом до іншого аніж позбавлення волі, більш м`якого покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 407 КК України у вигляді арешту на підставі ч. 1 ст. 69 КК України, яке буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, оскільки виправлення обвинуваченого за викладених обставин можливе в умовах короткострокової ізоляції на гауптвахті.

Керуючись ст. 374 КПК України,

П Р И С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та на підставі ч. 1 ст. 69 КК України призначити йому покарання у виді арешту строком на 3 (три) місяці з відбуванням призначеного покарання на гауптвахті.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обраховувати з часу приведення вироку до виконання.
Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Головуючий:

15.03.2016