В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25.03.2016 Справа №607/1999/16-к

Тернопільський міськрайонний суд

в складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Тернополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000458 від 24 жовтня 2015 року, щодо:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та проживає у АДРЕСА_1 , громадянина України, із повною загальною середньою освітою, не одружений, не працює, раніше не судимий,

обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участі:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,-

встановив:

ОСОБА_3 23 жовтня 2015 року приблизно о 23 год. 30 хв., в порушення вимог п.п. 2.1а, 2.9а, 31.4.1б Правил дорожнього руху України, не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та будучи у стані алкогольного сп`яніння, керував технічно несправним мотоциклом «МТ-1036» р.н. НОМЕР_1 (гальмові системи переднього та заднього коліс мотоцикла знаходились у технічно несправному стані), рухаючись дорогою по вул. Дубовецькій у напрямку центральної вулиці с. Ігровиця Тернопільського району зі швидкістю приблизно 40 км/год.

Продовжуючи свій рух вказаною вилицею і маючи об`єктивну можливість завчасно виявити перешкоду для руху насип асфальту, який знаходився на дорозі для подальшого її ремонту, ОСОБА_3 , в порушення вказаних вище вимог та вимог п.п. 1.10 /в частині визначення поняття «небезпека для руху»/, 2.3б, 12.3 Правил дорожнього руху України, не був уважним, в результаті негайно не вжив заходів до зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного руху, а продовжив рух, наїхав на насип асфальту та допустив перекидання мотоцикла.

Внаслідок зазначеного та в порушення вимог п. 1.5 Правил дорожнього руху України обвинувачений, який не повинен створювати небезпеку для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків, створив такі умови, що стало причиною дорожньо-транспортної пригоди.

Під час дорожньо-транспортної пригоди пасажир мотоцикла ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми із переломом кісток склепіння і основи черепа, крововиливів у речовину і під оболонки головного мозку, від яких наступила його смерть.

Порушення водієм ОСОБА_3 вимог п.п. 1.5, 1.10 /в частині визначення поняття «небезпека для руху»/, 2.1а, 2.3б, 2.9а, 12.3, 31.4.1б Правил дорожнього руху України перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди, заподіянню вказаних наслідків.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні, визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду. Дав показання про те, що дійсно 23 жовтня 2015 року ввечері мотоциклом приїхав до свого дядька ОСОБА_6 , із яким вжив спиртне. Коли виїхав за ворота, то в мотоцикла з`явилась поломка та ОСОБА_6 поїхав разом з ним до магазину. Там вони спільно з друзями ще випили спиртного. Приблизно о 23 год. 30 хв. рухаючись разом із другом, який сидів позаду нього, та ОСОБА_6 , який сидів в колясці вказаного мотоцикла, зі швидкістю приблизно 40 км/год. при поганих погодніх умовах, мотоциклом врізався в купу на дорозі. В цій ДТП загинув його дядько ОСОБА_6 , він сам отримав тілесні ушкодження, інший друг не постраждав, оскільки встиг зіскочити з мотоцикла. Про вчинене дуже шкодує, розкаюється, запевнив, що жодним чином не хотів, щоб так трапилось. З потерпілою, яка є його рідною бабусею, примирився, попросив в неї пробачення, також, оплатив витрати на поховання.
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила про те, що жодних претензій до обвинуваченого не має, він є її внуком. Просить суд його не карати, оскільки залишилась одна і їй необхідна його допомога, оскільки він єдиний внук, що поряд.
Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.
Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
При призначенні покарання ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог статей 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, фактичні обставини кримінального провадження, обставину, що обтяжує покарання - вчинення злочину особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння, та вважає за доцільне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення, з позбавленням права керувати транспортними засобами.
Водночас, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, зокрема: те, що повністю визнав вину, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, має малолітню дочку, 2011 року народження, обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття, враховуючи позицію потерпілої, яка просить суворо не карати обвинуваченого, який є її внуком, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 , без реального відбування покарання, тому приймає рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням.
Також, для забезпечення належної поведінки ОСОБА_3 , під час іспитового строку, на нього слід покласти обов`язки, передбачені п. п. 2-4 ст. 76 КК України.
Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання обвинуваченому доцільно залишити без змін.
Судові витрати підлягають стягненню з ОСОБА_3 у відповідності до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України.
Арешт, накладений на речові докази в кримінальному провадженні, необхідно скасувати.
Долю речових доказів вирішити згідно із ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,-
засудив:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 /три/ роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 /три/ роки.
Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 2 /два/ роки.
Покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п.п. 2-4 ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання ОСОБА_3 залишити без змін.
Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта в загальній сумі 3 148,80 грн. /три тисячі сто сорок вісім грн. 80 коп./.
Арешт на мотоцикл «МТ-1036» р.н. НОМЕР_1 , 1984 року випуску ( НОМЕР_2 ), та осип скла, накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 27 жовтня 2015 року, - скасувати.
Речові докази:
-мотоцикл «МТ-1036» р.н. НОМЕР_1 , 1984 року випуску ( НОМЕР_2 ) який відповідно до свідоцтва про реєстрацію належить ОСОБА_7 , зареєстрованому у с. Цебрів Зборівського району Тернопільської області, який зберігається на території спецмайданчику для утримання транспортних засобів Тернопільського районного відділення поліції ГУНП в Тернопільській області, - повернути власнику ОСОБА_7 ;
-осип скла, який зберігається у УЛМТЗ ГУНП в Тернопільській області, - знищити.
Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Тернопільський міськрайонний суд.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Головуюча суддя ОСОБА_1