Справа № 442/445/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/610/16 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст. 187 ч.1 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2016 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження № 0002764 за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30.03.2016 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Тинівка Жашківського району Черкаської області, українця громадянина України, з середньо-технічною освітою, не працюючого, розлученого, не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовозобов`язаного,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України,
за участю:

прокурора - ОСОБА_8 ,

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_9 ,

представника цивільного позивача ОСОБА_10 ,

захисника-адвоката - ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

встановила:
Захисник- адвокат ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30.03.2016 року, яким ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України та обрано покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід тримання під вартою - залишено без змін до вступу вироку в законну силу.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 рахується з часу його затримання з 12.12.2015 року.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано обвинуваченому ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 12.12.2015 року по час набуття вироку законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_7 в користь ОСОБА_11 2106 грн. 65 коп. за відшкодування матеріальної шкоди та 23 000 грн. за відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання з речовими доказами в порядку ст. 100 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить вирок змінити в частині покарання та обрати ОСОБА_12 покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік з встановленням обов`язків у відповідності до ст. 76 КК України.

Апелянт покликається, що міра покарання призначена ОСОБА_7 не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і за своїм видом та розміром є явно несправедливою через суворість. Крім цього допущені грубі порушення вимог матеріального та процесуального права при задоволені цивільного позову.

Зазначає, що ОСОБА_7 повністю визнав свою вину, щиро покаявся, добровільно відшкодував потерпілій 3000 гривень за завдану шкоду. При цьому судом першої інстанції не враховано стан здоров`я обвинуваченого, який хворіє на важку невиліковну хворобу з приводу активного туберкульозу легень та перебуває на диспансерному обліку з 2009 року, інвалід 3 групи довічно, пенсіонер, у якого у вересні 2015 року помер батько і ОСОБА_12 став сиротою, що стало збігом тяжких сімейних обставин .

Апелянт вважає, що судом першої інстанції не вмотивована відмова стороні захисту про звільнення ОСОБА_7 від відбування основного покарання з іспитовим строком.

Також не обґрунтованим є задоволення цивільного позову потерпілої ОСОБА_11 про відшкодування їй матеріальних збитків на суму 2106,65 грн., оскільки чеки надані суду за придбання ліків, які необхідні потерпілій вживати після завершення лікування. Задовольняючи суму моральної шкоди суд вийшов за межі розумності та справедливості , передбачені ст.23 ЦК України. Також не враховано, що ОСОБА_7 добровільно відшкодував потерпілій 3000 гривень за завдану шкоду.

Апелянт просить суму цивільного позову зменшити з врахуванням вищевикладеного.

На дану апеляційну скаргу подала заперечення потерпіла ОСОБА_11 в якій зазначає, що категорично заперечує проти застосування до ОСОБА_7 ст.75 КК України, оскільки вважає, що призначений строк покарання не відповідає принципу справедливості, адже просила призначити ОСОБА_7 максимальний строк покарання. Вважає, що в разі застосування до обвинуваченого іспитового строку спричинить можливість вчинення нового злочину. При цьому вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку переконання щодо відсутності підстав для звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з іспитовим строком.

Щодо цивільного позову, то ОСОБА_7 спричинив їй непоправної шкоди, розмір якої визначити неможливо. В матеріалах справи є всі підтвердження про витрати понесені з лікуванням.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 , 12.12.2015 року, близько 17 год. 30 хв., будучи у неосвітлювальній місцевості біля парку розміщеного навпроти приватних будинків № 3/1 та 3/2 по вул. Шептицького в м. Стебник Львівської області, з корисливим мотивом, та з метою заволодіння чужим майном, здійснив напад на потерпілу ОСОБА_11 , який поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я, умисно завдавши два удари господарським молотком в ділянку голови потерпілої чим спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми - струсу головного мозку, рани на чолі по середині та ближче до межі зросту волосся, лівій скроневій ділянці, синців на чолі посередині, внутрішньо-боковій поверхні лівого передпліччя в нижній третині, на зовнішній поверхні лівого стегна у нижній третині, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров`я. В подальшому обвинувачений ОСОБА_7 , після заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_11 намагався останню відтягнути у вище зазначений парк, з метою заволодіння наявним у неї особистим майном на загальну суму 1452 (тисяча чотириста п`ятдесят дві) гривні, а саме: жіночою шкіряною сумкою вартістю 150 гривень; шкіряним жіночим гаманцем вартістю 80 гривень; мобільним телефоном марки «Nокіа N 78» вартістю 300 гривень; мобільним телефоном марки «Nокіа 1280» вартістю 180 гривень; комплектом новорічних ялинкових прикрас вартістю 120 гривень; 2 кг шоколадних цукерок вартістю по 60 гривень за 1 кг на суму 120 гривень; поліетиленовим пакетом вартістю 2 гривні; грошовими кошти в сумі 500 гривень, однак при цих діях був затриманий випадковими перехожими.

Заслухавши доповідача, думку захисника - адвоката ОСОБА_6 , підтриману обвинуваченим ОСОБА_7 , про задоволення апеляційної скарги, міркування прокурора, який просив залишити без задоволення апеляційну скаргу обвинуваченого, а вирок суду першої інстанції - без змін, думку представника потерпілої ОСОБА_11 , про заперечення апеляційних вимог та залишення вироку - без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст.404 КПК України судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
В суді апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції були належним чином досліджені обставини справи, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження та, у зв`язку з повним визнанням обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини по ч.1 ст.187 КК України, обрано покарання в межах санкцій статті обвинувачення.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме вчинення кримінального правопорушення, який у відповідності до ст. 12 КК України визнаний тяжким, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання визнання вини, щире каяття у вчиненому, добровільне відшкодування завданої шкоди в сумі 3000 гривень, а тому йому було обрано покарання в межах санкції статті.

Дане покарання відповідає вимогам ст.65 КК України, підстав для його пом`якшення колегія суддів не вбачає.

Матеріалами кримінального провадження спростовується покликання апелянта про те, що суд першої інстанції не обґрунтував відмову в задоволені клопотання щодо неможливості застосування до ОСОБА_7 ст.75 КК України, оскільки було враховано і позицію потерпілої ОСОБА_11 при призначені покарання.

Цивільний позов потерпілої про відшкодування матеріальної шкоди судом першої інстанції був задоволений повністю, оскільки в матеріалах справи є всі необхідні документально підтверджені витрати пов`язані з витратами на лікування та встановлено причино - наслідковий зв`язок понесених потерпілою витрат. Моральний позов потерпілої був задоволений частково з врахуванням характеру вчиненого злочину, глибини фізичних та душевних страждань потерпілої.

За таких обставин вирок суду щодо обвинуваченого ОСОБА_7 є законним та обґрунтованим і зміні за поданою захисником обвинуваченого апеляційною скаргою не підлягає.

Керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
постановила:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення .

Вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30.03.2016 року відносно ОСОБА_7 , засудженого за ч.1 ст.187 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а обвинуваченим, який перебуває під вартою з моменту отримання копії рішення.

Головуючий:
Судді: