УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:
До Шевченківського районного суду м. Києва звернувся адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту накладеного на частку у статутному капіталі (корпоративні права) ТОВ «ЛІРА-2000» () в розмірі майно і 30 000, 00 грн., що складає 100% статутного капіталу ТОВ «ЛІРА-2000». Зазначає, що судом, при вирішенні питання про арешт 100% статутного капіталу не було достовірно перевірено хто саме є власником майна. На підставі ухвали Господарського суду м. Києва від 17.11.2015 роу ОСОБА_5 є власником 75,2701 % статутного капіталу Товариства. Вказаною ухвалою було затверджено мирову угоду між ТОВ «ОІЛСІ», ТОВ «ЛІРА-2000», ОСОБА_4 , а також компанією «Bradwin Trading Limited» та фізичною особою ОСОБА_6 , за умовами якої на ОСОБА_4 було переведено всі права і обов`язки покупця за договором купівлі-продажу частки, укладеним 30.07.2013 р. Таким чином не було встановлено дійсного власника майна на яке накладено арешт. Такі обставини є підставою для скасування арешту майна, оскільки наявне питання, що має розглядатися в порядку господарського судочинства.

Ініціатор клопотання в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Представник органу досудового розслідування, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження також не був присутні в судовому засіданні, про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Дослідивши доводи клопотання, вважаю, що воно задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як свідчать надані документи, в провадженні СВ Шевченківського управління поліції Головного слідчого управління Національної поліції у м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0010747 від 29.08.2016 р. відкрите за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України.

В межах даного кримінального правопорушення 09.09.2016 р. слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва було частково задоволено клопотання слідчого ОСОБА_7 та накладено арешт на майно ТОВ «ОІЛСІ», а саме на частку в статутному капіталі (корпоративні права) ТОВ «Ліра-2000» в розмірі 30 000 000,00 грн., що становить 100% статутного капіталу ТОВ «ЛІРА-2000№. В задоволенні іншої частини клопотання відмовлено.

Адвокат ОСОБА_8 просить скасувати арешт на майно, оскільки його було накладено необґрунтовано, не з2ясовано дійсного власника майна, яким є ОСОБА_4 .

Статтею 174 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як вбачається з матеріалів справи, слідчий суддя дійшов до висновку, зважаючи на надані слідчим докази на підтвердження вимог, що корпоративні права ТОВ «ЛІРА-2000» є предметом кримінально протиправних дій, тобто відповідає критеріям , визначеним у ст. 98 КПК України.
Також слідчим суддею прийнято до уваги обставини, які свідчать по те, що існують ризики передачі та відчуження майна, яке є об`єктом кримінально противоправних дій корпоративних прав ТОВ «ЛІРА-2000».
Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
За положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.
Зважаючи на викладені адвокатом у клопотанні доводи, беручи до уваги надані матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що вони не спростовують встановлених слідчим суддею обставин під час розгляду клопотання про арешт майна, не свідчать про відсутність правових підстав для арешту майна в розумінні положень КПК України та не свідчать про зміну обставин, які б дали можливість вважати, що відпала потреба у застосувані такого засобу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.
Доводи адвоката ОСОБА_3 зазначені не спростовують висновків слідчого судді щодо наявності правових підстав для арешту майна, передбачених ст. 170 КПК України.

Керуючись ст. ст. 131,132,170,174. 309 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:
Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: