АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/7660/16-к Номер провадження 11-сс/786/271/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 липня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
скаржника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 1 липня 2016 року,
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на постанову слідчого в ОВС слідчого відділу Прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 від 29.04.2016 про закриття кримінального провадження № 0000051.

Прийняття такого рішення слідчий суддя суду першої інстанції мотивував тим, що постанова про закриття кримінального провадження винесена на підставі всебічного та повного дослідження всіх обставин кримінального провадження, слідчим у повному обсязі були проведені слідчі дії, направлені на перевірку обставин кримінального провадження та встановлення можливої причетності працівників Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_10 та ОСОБА_11 до вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, слідчим надано належну оцінку всім доказам і встановленим обставинам та обґрунтовано зроблено висновок про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Одночасно слідчий суддя зазначив, що доводи заявників на те, що постанова є незаконною фактично зводяться до загальних формулювань та не містять обґрунтування, яким чином проведення подальших слідчих і процесуальних дій може вплинути на правильність висновку про закриття кримінального провадження, а тому такі посилання на незаконність постанови є юридично неспроможними.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 просять скасувати ухвалу слідчого судді та постанову про закриття кримінального провадження № 0000051 від 9.02.2015.

Свої вимоги апелянти мотивують тим, що слідчий суддя неповно та не всебічно дослідив матеріали провадження та не надав їм належну оцінку.

Заслухавши доповідь судді, пояснення апелянта ОСОБА_7 , який просив задовольнити апеляційну скаргу з підстав у ній наведених, думку прокурора, який, посилаючись на законність і обґрунтованість рішення слідчого судді заперечив у задоволенні апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України заявником, потерпілим, його представником чи законним представником на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Згідно ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Частиною 3 статті 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження може бути оскаржена.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Право на отримання мотивованого судового рішення є процесуальним елементом права на справедливий суд.

Невмотивованість судового рішення є підставою для його скасування у зв`язку з порушенням норм процесуального права незалежно від доводів, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідно до вимог ст. 372 КПК України у мотивувальній частині повинно бути зазначені мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали і положень закону, яким він керувався, а в резолютивній частині висновок суду.

Також зі змісту ст. 372 КПК України вбачається, що у мотивувальній частині суд обґрунтовує рішення, яке буде викладене ним у резолютивній частині, і воно повинно відповідати резолютивній частині.

Слідчим суддею суду першої інстанції вказані вище положення статей кримінально-процесуального кодексу були враховані при постановленні оскаржуваної ухвали.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження за заявою ОСОБА_8 9.02.2015 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про злочин, передбачений ч. 2 ст. 365 КК України за № 0000051 про спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 та ОСОБА_7 працівниками міліції 4.02.2015 (т.1 а.п. 1).

За результатами досудового розслідування слідчим в ОВС СВ Прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 29 квітня 2016 року винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000051 від 9 лютого 2015 року у зв`язку з відсутністю в діях бувших працівників Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ознак злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України (т.4 а. п. 136-215).

ОСОБА_7 та ОСОБА_8 звернулись до суду першої інстанції зі скаргою на постанову слідчого в ОВС слідчого відділу Прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 від 29.04.2016 про закриття кримінального провадження № 0000051 від 9.02.2015, яка мотивована тим, що при винесенні постанови про закриття кримінального провадження слідчим не враховані висновки експертів, роздруківка телефонних розмов та показання свідків. Зазначають, що по даному провадженню не виконані всі необхідні слідчі дії, а саме одночасні допити вже допитаних осіб та слідчі експерименти.
Відмовляючи в задоволенні скарги, слідчий суддя зазначив, що постанова про закриття кримінального провадження винесена на підставі всебічного та повного дослідження всіх обставин кримінального провадження, слідчим у повному обсязі були проведені слідчі дії, направлені на перевірку обставин кримінального провадження та встановлення можливої причетності працівників Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_10 та ОСОБА_11 до вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, слідчим надано належну оцінку всім доказам і встановленим обставинам та обґрунтовано зроблено висновок про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

З прийняттям такого рішення погоджується і колегія судді.
Твердження скаржників про те, що слідчий суддя неповно та не всебічно дослідив матеріали провадження та не надав їм належну оцінку не відповідає дійсності.

В оскаржуваній ухвалі слідчий суддя дослідив всі наявні матеріали кримінального провадження, які були надані суду.
Так, згідно з висновком судово-медичної експертизи № 332 від 16.03.2015 (а.м.п. 24-25 т.1) у ОСОБА_8 встановлені тілесні ушкодження у вигляді гематом м`яких тканин тулуба зліва, верхньої лівої та обох нижніх кінцівок, синця шкіри тулуба зліва, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Виявлені тілесні ушкодження могли виникнути в строк і за обставин вказаних заявницею та відповідно до висновку додаткової судово-медичної експертизи № 945 від 10.07.2015 не характерні для самозахисту (а.м.п. 4-5 т.2)
Висновком додаткової судово-медичної експертизи № 1660 від 12.11.2015 виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_8 у вигляді гематом м`яких тканин тулуба зліва, верхньої лівої та обох нижніх кінцівок, синця шкіри тулуба зліва, знаходяться в анатомічних ділянках досяжних для їх самоспричинення ( а.м.п. 212-213 т.3).
Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 333 від 16.03.2015 у ОСОБА_7 встановлені тілесні ушкодження у вигляді синців верхньої лівої кінцівки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень і могли виникнути в строк і за обставин вказаних заявником, виявлені тілесні ушкодження у вигляді гіперпігментації шкіри обох нижніх кінцівок по своїй морфологічній характеристиці не можуть відповідати даті події 4.02.2015 (а.с.15 т.1) та відповідно до висновку додаткової судово-медичної експертизи № 946 від 10.07.2015 не характерні для самозахисту і також не можуть відповідати даті події 4.02.2015 (а.м.п. 9-10 т.2). У цьому ж висновку вказано що, в ході проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 24.06.2015 останній не відобразив ті тілесні ушкодження, які були встановлені у нього з урахуванням представленої медичної документації при проведенні йому судово-медичної та додаткової судово-медичної експертиз, а саме: синців шкіри верхньої лівої кінцівки. ОСОБА_8 в ході проведення слідчого експерименту за її участю також не відобразила тілесні ушкодження, які були встановлені у потерпілого ОСОБА_7 з урахуванням представленої медичної документації при проведенні йому судово-медичної та додаткової судово-медичної експертиз, а саме: синців шкіри верхньої лівої кінцівки.
Висновком додаткової судово-медичної експертизи № 1661 від 12.11.2015 встановлено, що виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_7 у вигляді синців шкіри верхньої лівої кінцівки знаходяться в анатомічній ділянці досяжній для їх самоспричинення (а.м.п. 208 т.3).
Допитана органами досудового розслідування свідок ОСОБА_12 пояснила, що 4.02.2015 між нею та ОСОБА_7 виник конфлікт у ході якого їй довелося зателефонувати до райвідділу міліції. При цьому, жоден із працівників міліції, які прибули за викликом 4.02.2015 тілесних ушкоджень ОСОБА_8 та ОСОБА_7 не спричиняли (а.м.п.79-82 т.1).
Спростовують твердження про нанесення ОСОБА_8 та ОСОБА_7 тілесних ушкоджень і свідки: ОСОБА_13 , який перебував у своїй кімнаті та не чув, щоб у коридорі, відбувалася якась боротьба, де знаходилася його дружина, працівники міліції і скаржники; ОСОБА_14 , яка пояснювала, що коли вона прийшла додому у коридорі побачила двох працівників міліції та ОСОБА_12 , а ОСОБА_8 з ОСОБА_7 перебували за зачиненими дверима кухні та звідти вийшли, після того як пішли працівники міліції (а.м.п.83-86, 91-94 т.1).
Окрім цього свідок ОСОБА_13 пояснив, що цього ж дня, коли вже всі розійшлися, він був на кухні і чув як ОСОБА_7 говорив ОСОБА_8 , щоб остання йшла до начальника райвідділу і писала скаргу на працівників міліції з приводу їхнього побиття та псування одягу. Після цього, він чув як ОСОБА_8 запитала у ОСОБА_7 про те, яким чином побили, на що останній відповів, щоб вона не хвилювалася, тілесні ушкодження він собі «знайде».
ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які були працівниками Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області та приїздили за викликом ОСОБА_12 , заперечували факт спричинення ними тілесних ушкоджень ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що підтверджується протоколами їх допиту.
Для перевірки показань ОСОБА_7 щодо спричинення йому тілесних ушкоджень у вигляді синців шкіри верхньої лівої кінцівки внаслідок того, що працівник міліції його неодноразово штовхав і він вдарявся об кут стіни, була проведена додаткова судово-медична експертиза № 225 від 15.02.2016, згідно з висновками якої тілесні ушкодження у вигляді синців шкіри верхньої лівої кінцівки виявлені у ОСОБА_7 утворилися від дії тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути пальці рук людини чи будь-який інший предмет з подібною характеристикою та не характерні для утворення в результаті контактування з предметом (чи при ударі об предмет) верхньої лівої кінцівки з будь-якими сторонніми предметами (кут стіни, площина стіни, тощо) ( а.м.п. 69-70 т.4).
Також в ході досудового розслідування було проведено судово -трасологічні експертизи одягу ОСОБА_7 , в який він був одягнутий 4.02.2015 і який, з його слів, було пошкоджено працівником міліції. Так, згідно висновку судово-трасологічної експертизи № 372 від 2.03.2016 вказані пошкодження на одязі (зазначені у висновках судово-трасологічних експертиз № 795 від 4.10.2015 та № 794 від 4.10.2015) могли утворитися від будь-яких механічних дій, які виникають в процесі експлуатації одягу та могли також утворитися від будь-яких механічних дій самого потерпілого ( а.м.п. 73-79 т.4)
Крім того, за клопотанням потерпілих по даному кримінальному провадженню були проведені судово-психологічні експертизи ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ..
За даними судово-психологічної експертизи № 945 від 29.04.2016 під час дослідження індивідуально-психологічних особливостей ОСОБА_7 встановлено, що індивідуально-психологічними особливостями ОСОБА_7 є значна активність у захисті своїх інтересів та потреб, для задоволення яких він використовує усі доступні для нього способи, допускає нехтування соціальними нормами, емоційна збудливість, вибухові реакції у відповідь на протидію, дратівливість, загострене самолюбство, підвищена чутливість до реальної чи уявної критики на свою адресу, зосередженість на реальних чи уявних образах, настійливість у складанні звернень, клопотань, скарг. Характер його показань у провадженні відображає цілеспрямовану побудову ОСОБА_7 власної позиції щодо подій у справі, у формуванні якої відобразилася його значна психічна стійкість та індивідуально-психологічні особливості ( а.м.п. 166-179 т.4).
За даними судово-психологічної експертизи № 946 від 28.04.2016 для актуальної життєвої ситуації ОСОБА_8 властивими є стійке позитивне сприйняття та прихильність до ОСОБА_7 , як об`єкту співчуття, як до авторитетної, компетентної та соціально активної особи, прийняття позицій ОСОБА_7 стосовно практичних сторін життя, соціальної взаємодії, конфлікту із подружжям ОСОБА_15 і працівниками Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області. Для ОСОБА_8 властиве стійке прихильне відношення до ОСОБА_7 , яке зумовило зниження критичності до його позиції та полегшене підпорядкування його впливу, що виявилося у її поведінці в ході подій, що відносяться до подій у справі та характері її показань у справі (а.м.п. 182-193 т.4).
По даному кримінальному провадженню були проведені слідчі експерименти, одночасні допити свідків, що підтверджується протоколами проведення слідчого експерименту та протоколами одночасного допиту свідків (т. 1 а.п.128-133,134-138,139-143, 279-288,т.1 а.п. 291-298, т. 2 а.п. 138-141,142-146) через це посилання апелянта і у частині непроведення вказаних слідчих дій є неспроможними.
Зважаючи на положення статей 9, 40 КПК України, слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, на підставі яких кримінальне провадження підлягає закриттю, надати належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Згідно до ч. 4 ст. 284 КПК України, про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. Слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.
На думку колегії суддів слідчий в ОВС СВ Прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 всебічно, повно і неупереджено дослідив обставини кримінального провадження № 0000051 та виніс законну постанову про закриття кримінального провадження, а тому слідчий суддя прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для її скасування.
З огляду на викладене вище підстави для скасування ухвали слідчого судді відсутні.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 422 КПК України колегія суддів,
УХВАЛИЛА :
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 1 липня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на постанову слідчого в ОВС слідчого відділу Прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 від 29.04.2016 про закриття кримінального провадження № 0000051 без зміни.

Ухвала є остаточною оскарженню не підлягає.
СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4