Справа № 362/1002/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/890/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 34 05.07.2016

УХВАЛА
Іменем України
05 липня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 травня 2016 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Костогризове Цюрупинського району Херсонської області, мешканця АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 380 000 грн. заподіяної злочином моральної шкоди.

Цим же вироком вирішено питання щодо судових витрат.

ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за те, що 12.01.2016 року близько 16 години 50 хвилин, порушуючи вимоги п. 2-9а Правил дорожнього руху України керуючи власним технічно справним автомобілем «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись по вул. Декабристів в м. Василькові Київської області в напрямку м. Києва, в порушення вимог п. 2.3-б ПДР України, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, у зв`язку з чим не зміг вчасно виявити пішохода ОСОБА_9 , який перетинав проїзну частину вулиці справа наліво відносно напрямку руху автомобіля, по пішохідному переходу, та в порушення вимог п. 18.1 ПДР України, не зменшив швидкість, не надав дорогу пішоходу ОСОБА_9 та вчинив наїзд на останнього.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_9 від отриманих тілесних ушкоджень помер у Васильківській ЦРЛ.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 019 від 12.02.1016 року при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження: садна на лівому ліктьовому суглобі, лівому колінному та гомілково-ступеневому суглобах, крововиливи в м`які тканини голови, переломи кісток черепа, крововиливи під оболонки та у шлуночки головного мозку, забій головного мозку, розрив селезінки.

Смерть ОСОБА_9 настала від вищеописаного комплексу тілесних ушкоджень, який в сукупності являє собою закриту черепно-мозкову травму. Між даною травмою та смертю прямий причинний зв`язок. Вказана черепно-мозкова травма відноситься до тяжких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить призначене покарання пом`якшити, на підставі ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування призначеного покарання з випробуванням з покладенням на нього будь-яких обов`язків передбачених ст. 76 КК України та в решті вирок залишити без зміни.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом не в повній мірі взято до уваги те, що він повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому злочині, активно сприяв розкриттю злочину та розслідуванню кримінальної справи. Потерпілій ОСОБА_9 добровільно відшкодовано матеріальні та частково моральні збитки, він попросив пробачення у потерпілої, примирився з нею і вона не наполягала на суворому покаранні. На даний час він продовжує і в подальшому буде продовжувати відшкодовувати моральну шкоду потерпілій. Крім того, зазначає, те що хоча у вироку і перераховуються декілька пом`якшуючих обставин, що безперечно мають істотне значення для рішення суду, проте, вважає що суд не повній мірі їх врахував. Зокрема, те, що він позитивно характеризується, одружений, має на утриманні малолітнього сина дружини, якого виховує як рідного, матір похилого віку, на обліку у лікаря психіатра та міліції не перебуває, відповідно до ст. 89 КК України не судимий, є хворим на гепатит С, потребує стаціонарного лікування. А тому вважає, що його виправлення в даному випадку можливе без поміщення до кримінально-виконавчої установи, що надасть йому змогу довести факт свого перевиховання, працювати та в найкоротший строк відшкодувати повністю завдану моральну шкоду потерпілій, бути корисним членом суспільства, гідним сином, порядним чоловіком та батьком.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 не заперечуючи проти доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 286 КК України, просить вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 травня 2016 року змінити, покарання пом`якшити та призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 3 років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України, звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 2 роки, зобов`язавши його з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи, повідомляти ці органи про зміну місця проживання та в решті вирок залишити без зміни.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд призначаючи покарання ОСОБА_8 неповною мірою врахував всі обставини, які пом`якшують покарання, а саме те, що: ОСОБА_8 має постійне місце реєстрації та проживання, неофіційно працевлаштований, одружений, має на утриманні малолітню дитину дружини від першого шлюбу та матір похилого віку, яку доглядає, в силу ст. 89 КК України не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, але є хворим на гепатит С та потребує довготривалого лікування в умовах стаціонару; ОСОБА_8 свою вину визнав повністю, щиросердечно розкаявся, критично оцінив свої дії та зробив для себе певні висновки, в результаті чого активно допомагав слідчим органам встановити істину по справі, даючи правдиві послідовні покази протягом всього досудового та судового слідства, вчинений ним злочин є злочином з необережності; ОСОБА_8 попросив вибачення у потерпілої, надав матеріальну допомогу на поховання, визнав повністю цивільний позов та частково відшкодував заподіяну їй моральну шкоду. На думку захисту, заслуговують на увагу і дії ОСОБА_8 зразу після вчинення ДТП, а саме те, що він відразу викликав швидку допомогу та поліцію, самостійно намагався допомогти потерпілому. Крім того, суд першої інстанції, обираючи ОСОБА_8 покарання, посилаючись на тяжкість злочину, того що він зареєстрований в іншій області, не має постійного місця роботи, помилково не застосував ст. 75 КК України, оскільки кримінальний закон не містить заборон щодо можливості застосування ст. 75 КК України за викладених у вироку обставин. Таким чином, вважає, що засудивши ОСОБА_8 до 4 років позбавлення волі без застосування ст.ст. 75, 76 КК України, суд першої інстанції не врахував всієї сукупності вищевикладених пом`якшуючих обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, в результаті чого безпідставно призначив ОСОБА_8 покарання яке за своєю суворістю не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого. Вважає, що вказані обставини дають підстави вважати, що призначене покарання за вчинене ОСОБА_8 кримінальне правопорушення явно несправедливе внаслідок його суворості і таким, що не відповідає принципам гуманності і основам, визначеним у ст.ст. 50, 65 КК України, його перевиховання та виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , котрі підтримали подані апеляційні скарги та просять їх задоволити, потерпілу ОСОБА_9 , котра підтримала апеляційні скарги і просить не позбавляти волі ОСОБА_8 , думку прокурора, котрий вважає вирок суду законним і обґрунтованим і просить залишити його в силі, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційні скарги до задоволення не підлягають з таких підстав.

Вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено доведена доказами зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні і не оспорюється в апеляційній скарзі.

Доводи апеляційних скарг про суворість призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_8 є безпідставними.

Як видно з вироку, суд при обранні виду та розміру покарання обвинуваченому врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким, дані про особу винного, котрий за місцем реєстрації характеризується посередньо, одружений, має матір похилого віку, вибачився перед потерпілою, надав матеріальну допомогу на поховання, частково відшкодував моральну шкоду, обставину, що пом`якшує покарання щире каяття, а також обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину особою, що перебуває у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів.

Окрім того, судом враховано думку потерпілої, котра з приводу покарання покладалася на розсуд суду.

Колегія суддів, врахувавши всі вищевикладені обставини, а також те, що обвинувачений ОСОБА_8 вчинив злочин, перебуваючи у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів та наслідки які настали від вчиненого злочину, вважає, що суд першої інстанції законно і обґрунтовано призначив покарання у виді позбавлення волі без застосування ст. 75 КК України.

Будь-яких підстав для скасування чи зміни вироку колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 травня 2016 року, стосовно ОСОБА_8 залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ: