НІКОПОЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/2468/16-к
Провадження № 1-кп/0182/392/2016
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.05.2016 року м. Нікополь
Нікопольський міскрайонний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження №0000761 стосовно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Нікополя, Дніпропетровської області, українця,
Гр.України, з середньою освітою, не одруженого, не інвалід,
не працюючого, зареєстрований та мешкає:
АДРЕСА_1 ,
раніше не судимого,
за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 190 КК України,
з участю сторін кримінального провадження
прокурора: ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 , -
ВСТАНОВИВ:
22 лютого, 2016 року приблизно о 12 годині, ОСОБА_3 , знаходячись біля автобусної зупинки «Еліт клуб», розташованої по пр. Трубників, в м.Нікополі, Дніпропетровської області, випадково зустрів малознайомого неповнолітнього ОСОБА_5 у якого при собі був мобільний телефон «Леново А399». Переслідуючи мету заволодіння чужим майном шляхом обману, ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_5 та запропонував останньому пройтися з ним до приміщення «Сбербанк Росії», яке розташоване по пр. Трубників, 36, в м.Нікополі, Дніпропетровської області. При цьому, заздалегідь, не маючи наміру повертати, під приводом необхідності здійснення телефонного дзвінка, тобто шляхом обману попросив у неповнолітнього ОСОБА_5 його мобільний телефон. ОСОБА_5 нічого не здогадуючись про реальні наміри ОСОБА_3 , передав останньому мобільний телефон «Леново А399» вартістю 1699 гривень, в якому знаходилася карта пам`яті «Мікро SD» об`ємом 8 Гб вартістю 90 гривень, сім карта мобільного оператора «МТС», яка матеріальної цінності не представляє, які належать потерпілій ОСОБА_6 . Заволодівши вказаним мобільним телефоном, ОСОБА_3 , роблячи вигляд, що здійснює телефонний дзвінок, почав віддалятися від неповнолітнього ОСОБА_5 та зник у невідомому напрямку. Телефон продав, гроші витратив на власні потреби. Внаслідок чого завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 1789 гривень.

В судовому засіданні ОСОБА_3 визнав свою вину та пояснив, що ОСОБА_7 він знав як мешканця свого мікрорайону. Він за статурою більше за нього, тому він не знав, що потерпілий є неповнолітнім. 22.02.2016 року він випадково помітив потерпілого, який був разом з товаришем та їли шаурму. Він підійшов до нього та попросив мобільний телефон, посилаючись на те, що треба терміново здійснити дзвінок, а свого телефона він не мав. Насправді телефон він хотів викрасти одразу ж, бо йому потрібні були гроші для купівлі «марихуани». Потерпілий передав йому телефон, бо він запевнив його що вони знають один одного давно і навіть запропонував пройтися з ним по проспекту, поки він буде телефонувати. Потерпілий повірив, а він скориставшись нагодою, перебіг на іншу сторону вулиці та втік. При цьому потерпілий не кричав йому, бо він повідомив, що через кілька годин вони зустрінуться біля зупинки автовокзалу і він поверне йому телефон. Сам звернувся до свого приятеля, який в свою чергу попросив іншого приятеля закласти в ломбард викрадений ним телефон., оскільки у нього не було при собі документів. На одержані гроші він купив маріхуану та необхідні продукти харчування. Телефон під час досудового розслідування вилучили співробітники поліції в ломбарді.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву з якої вбачається, що вона не бажає брати участь у судовому засіданні. Претензій матеріального характеру до обвинуваченого немає.

За згодою сторін кримінального провадження, відповідно до п. 3 ст.349 КПК України суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, не оспорюють допустимість і законність доказів, зібраних під час досудового розслідування і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції.

Cуд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні зазначеного правопорушення доведена, саме за правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Призначаючи покарання, суд приймає до уваги невелику ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, враховує пом`якшуючі обставини, до яких відносить щиросердне каяття обвинувачуваного, враховує те, що обвинувачений активно сприяв розкриттю вчиненого правопорушення, давав правдиві покази, має постійне місце проживання за яким характеризується задовільно, вперше притягається до кримінальної відповідальності, не намагався ухилитися від відповідальності за вчинене правопорушення. З урахуванням того, що вчинене ним правопорушення не потягло настання тяжких наслідків, враховуючи дані про особу обвинуваченого, думку потерпілих, які фактично відмовилися від виступу у судових дебатах вважаю за можливе призначити покарання передбачене санкцією ч.1 ст.190 КК України у виді громадських робіт. Цивільний позов не заявлений у провадженні.

Керуючись, ст.ст.370,371,374,376 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_3 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком на шістдесят годин.

Запобіжний захід , обраний стосовно ОСОБА_3 у виді особистого зобов`язання залишити без змін до набрання вироком законнної сили.

Речові докази: мобільний телефон «Леново А399» залишити в користування потерпілої ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений протягом 30 днів, з моменту його проголошення шляхом подачі апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.

Головуючий :