У Х В А Л А
Іменем України
12 вересня 2016 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю представника потерпілого ОСОБА_3 , розглянувши скаргу представника потерпілого ОСОБА_3 в інтересах потерпілого ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП України в м.Києві ОСОБА_5 від 03 червня 2016 року про закриття кримінального провадження № 0004793 від 14 квітня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

в с т а н о в и в :
до Шевченківського районного суду м.Києва 02 серпня 2016 року надійшла скарга представника потерпілого ОСОБА_3 в інтересах потерпілого ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Шевченківського УП ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_5 від 03 червня 2016 року про закриття кримінального провадження № 0004793 від 14 квітня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Свою скаргу представник потерпілого ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що рішення слідчого про закриття кримінального провадження є незаконним та прийнятим без урахування всіх обставин у справі. Так, заявник посилається на те, що слідчим не було надано належної оцінки показанням водія ОСОБА_6 у співвідношенні із іншими доказами у справі, для проведення експертизи були надані вихідні дані, які не відповідають дійсності, не було поставлено перед експертом питання про встановлення швидкості руху автомобіля під керуванням водія ОСОБА_6 з урахуванням локалізації пошкоджень на лобовому склі автомобіля. В результаті було отримано помилковий висновок експерта, що вплинуло на результат досудового розслідування. Також слідчий не скористався можливістю встановити швидкість руху автомобіля під керуванням ОСОБА_6 по відеоматеріалам або шляхом проведення контрольних заїздів та накладення цих даних на відеоматеріали. Крім того, слідчий не з`ясував інші важливі обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Представник потерпілого ОСОБА_3 просить скасувати постанову від 03 червня 2016 року про закриття кримінального провадження № 0004793 від 14 квітня 2016 року.

В судовому засідання представник потерпілого підтримав доводи скарги з мотивів у ній наведених та просив її задовольнити.

У судове засідання суб`єкт оскарження, будучи належним чином повідомленим по дату та час розгляду скарги, не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду скарги до суду не подавав.

Також суб`єктом оскарження на неодноразові запити суду не були надані матеріали закритого кримінального провадження №0004793 від 14 квітня 2016 року.

Враховуючи, що відповідно до ст.306 КПК України скарги на рішення про закриття кримінального провадження розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту їх надходження, а відсутність слідчого, який належним чином повідомлений про місце, час та дату розгляду скарги, не є перешкодою для розгляду скарги, слідчий суддя виходячи з загальних засад кримінального провадження: змагальності та розумних строків, вважає за необхідне розглянути скаргу з урахуванням наявних у суду матеріалів.

При цьому, відповідно до вимог ч.ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Слідчий суддя, вислухавши доводи представника потерпілого, вивчивши матеріали скарги, вважає необхідним скаргу задовольнити частково.

Так, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності. Згідно вимог п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Разом з тим, відповідно до положень ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Проте, як встановлено, слідчим при винесенні оскаржуваної постанови вимог ч. 2 ст. 9 КПК України щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, не виконано.

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

У відповідності до ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

При цьому, положеннями ст. 92 КПК України регламентовано, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, на потерпілого.

Слідчий суду не надав для вивчення матеріали кримінального провадження №0004793 від 14 квітня 2016 року на спростування доводів скарги. При цьому до скарги долучено копію оскаржуваної постанови, копію витягу з кримінального провадження №0004793 від 14 квітня 2016 року, копію схеми пригоди до протоколу огляду місця ДТП, копію постанови про призначення авто технічної експертизи від 04.05.2016 року, копію висновку експерта №370ат від 23.05.2016 року та копії інших матеріалів кримінального провадження, а отже аналізуючи зазначені документи, вважаю за можливе розглянути скаргу по суті.

Так, як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови від 03.06.2016 року слідчий СВ Шевченківського УП ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_5 , розглянувши матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0004793 від 14 квітня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України, виніс постанову про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України.

У відповідності до вимог ст. 110 КПК України постанова про закриття кримінального провадження повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Тобто таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Проте ці положення кримінально - процесуального закону фактично були порушені слідчим при прийнятті процесуального рішення про закриття кримінального провадження.

Виносячи оскаржувану постанову, слідчий проаналізувавши матеріали кримінального провадження та дорожньо-транспортну ситуацію у своїй сукупності, прийшов до висновку про те, що порушення пішоходом ОСОБА_4 п.п. 4.10, 4.14, 8.7.7 ПДР України, які введені в дію 01 січня 2002 року, явились причиною виникнення вказаної дорожньо-транспортної пригоди, а отже в діях ОСОБА_6 відсутні обов`язкові елементи складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України.

При цьому як вбачається зі змісту зазначеної постанови від 03.06.2016 року слідчим при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження були проаналізовані лише дані: висновку експерта №54/Е, висновку експерта №370 ат.

Отже, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що слідчим не було здійснено дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам кримінально-процесуального закону, є немотивованою та необґрунтованою.

Крім того, за умови ненадання суб`єктом оскарження матеріалів закритого кримінального провадження, з урахуванням загальних засад кримінального провадження, а саме: верховенства права, змагальності сторін та свободи у поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, диспозитивності, слідчий суддя приходить до висновку, що суб`єктом оскарження не спростовано доводи представника потерпілого ОСОБА_4 ОСОБА_3 , які викладені у скарзі.

Зокрема, оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження № 0004793 від 14 квітня 2016 року не містить аналізу даних відеозапису обставин ДТП та дорожньо-транспортної ситуації, яка передувала вказаній події, даних про швидкість руху автомобіля «Мітсубісі» д.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_6 , з урахуванням даних відеозапису ДТП, характеру та локалізації пошкоджень автомобіля, аналізу показань свідків у кримінальному провадженні тощо.

Таким чином, слідчим не вжиті вичерпні заходи, спрямовані на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження. Всупереч покладених на слідчого обов`язків щодо доведення обставин, які є підставою закриття кримінального провадження, слідчим не вжито заходів, спрямованих на їх підтвердження чи спростування, що свідчить про очевидну неповноту та однобічність досудового розслідування.

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження, що слідчим не здійснено.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (ст. 2, ст. 284 КПК України), проте слідчим суддею з урахуванням вищевикладеного встановлено, що слідчий, приймаючи рішення, зробив висновки щодо обставин, що обумовлюють закриття провадження у справі, без належної перевірки обставин дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 13 квітня 2016 року за участю водія автомобіля «Мітсубісі» д.н. НОМЕР_1 ОСОБА_6 , внаслідок якої пішохід ОСОБА_4 отримав тяжкі тілесні ушкодження.

Таким чином, слідчий суддя, розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на його розгляд, та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням вищенаведеного прийшов до висновку, що скарга представника потерпілого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, а постанова слідчого СВ Шевченківського УП ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_5 від 03 червня 2016 року про закриття кримінального провадження №0004793 від 14 квітня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, - підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 9, 22, 26, 91, 92, 284, 303, 306, 307, 309, 372, 532 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

Скаргу представника потерпілого ОСОБА_3 в інтересах потерпілого ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП України в м.Києві ОСОБА_5 від 03 червня 2016 року про закриття кримінального провадження № 0004793 від 14 квітня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, задовольнити.

Постанову слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП України в м.Києві ОСОБА_5 від 03 червня 2016 року про закриття кримінального провадження № 0004793 від 14 квітня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: