Справа № 738/1248/16-к
№ провадження 1-в/738/637/2016
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2016 року Менський районний суд
Чеpнiгiвської областi
в складі:
судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
за участю
прокурора ОСОБА_3

представника установи

виконання покарань Медвідь ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в м. Мена в режимі відеоконференції з Менською виправною колонією № 91 клопотання засудженого ОСОБА_5 про його умовно дострокове звільнення від відбування покарання,
В С Т А H О В И В:
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про умовно - дострокове звiльнення його вiд відбування покарання, в якому посилається на те, що він відбуває покарання в Менській ВК №91, працевлаштований, має заохочення, відбув 3/4 частини призначеного судом покарання, а тому має право на пільгу передбачену ст.81 КК України у вигляді умовно-дострокового звільнення.

Засуджений ОСОБА_5 та його захисник в судовому засіданні клопотання підтримали, просили його задовольнити.

Представник установи виконання покарань в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання засудженого ОСОБА_5 , оскільки останній не довів свої виправлення.

Представник спостережної комісії Менської РДА в судове засідання не прибув, але відповідно до вимог ст.539 ч.4 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання засудженого, не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Прокурор вважає, що клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення задоволенню не підлягає.

Заслухавши пояснення засудженого, його захисника, представника установи виконання покарань, дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого, з`ясувавши думку прокурора, суд приходить до висновку, що клопотання засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, при цьому фактично відбув необхідну частину призначеного судом покарання.

Судом встановлено, що вироком апеляційного суду м. Києва від 25 травня 2011 року ОСОБА_7 засуджений за ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263, ст..70 КК України до13 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання обчислюється з 30 жовтня 2008 року.

Ухвалою Сосницького районного суду Чернігівської області від 06.05.2016 року засудженому ОСОБА_5 зараховано в строк покарання у виді позбавлення волі термін попереднього ув`язнення з 30 жовтня 2008 року по 30 січня 2012 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Таким чином на час розгляду клопотання засуджений ОСОБА_7 відбув 3/4 частини призначеного судом покарання.

Проте суд враховує, що фактичне відбуття зазначеного в законі строку покарання це формалізована підстава для умовно-достроково звільнення. Пленум Верховного Суду України у постанові № 2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким орієнтує суди нижчих ланок на те, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення.

З матеріалів особової справи засудженого та його характеристики вбачається, що ОСОБА_5 з 13.11.2008 року перебуває в місцях позбавлення волі. За час перебування в Київському СІЗО режим утримання не порушував, розпорядку дня дотримувався, заохочень не мав, до праці не залучався.

В Менській ВК №91 засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання з 18.05.2012 року. Перебуваючи в секторі максимального рівня засуджений ОСОБА_5 порушував встановлений порядок відбування покарання, за що отримав чотири стягнення, які на даний час погашені за строками давності, працював робітником майстерні установи дільниці по виготовленню кошиків, виробничі завдання виконував, приймав участь у роботах з благоустрою установи за що отримав одне стягнення.

Відбуваючи покарання в дільниці ресоціалізації середнього рівня безпеки в Менській ВК №91 засуджений ОСОБА_5 порядку відбування покарання не допускає, розпорядку дня дотримується під контролем, працевлаштований робітником швейної дільниці підприємства установи, проходить первинну професійну підготовку поставлені завдання виконує під контролем майстра, підтримує товариські зв`язки із засудженими різної спрямованості, до негативних вчинків інших засуджених ставиться байдуже, раніше вступав з іншими засудженими у конфліктні ситуації, за зо отримав догану.

З протоколу №36 засідання спостережної комісії Менської райдержадміністрації (витяг) від 16 червня 2016 року вбачається, що спостережна комісія прийняла рішення про передчасність застосування до засудженого ОСОБА_5 пільги у виді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Сумлінна поведінка це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, порушення правил внутрішнього розпорядку, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна форма його поведінки: активна участь у суспільному житті і сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, беззаперечне виконання законних вказівок адміністрації, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, наявність заохочень і відсутність стягнень, це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Сумлінне ставлення до праці насамперед передбачає, що особа постійно бере участь у суспільно-корисній праці та добросовісно виконує трудові обов`язки, покращує кількісні та якісні показники виконуваної роботи, підвищує виробничу кваліфікацію, прагне до вдосконалення наявного фаху, спеціальності, придбання спеціальності або підвищення кваліфікації, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, дбайливе ставлення до довіреного майна, бережно ставиться до обладнання та інструментів, дотримується правил охорони праці та техніки безпеки.

З матеріалів справи вбачається, що засуджений ОСОБА_5 працював на швейній дільниці лише один місяць, що не може свідчити про те що він довів своє виправлення.

Суд бере до уваги характеристики засудженого за весь період відбуття ним покарання, які свідчать про те, що поведінка засудженого не була стабільною протягом всього періоду відбування ним покарання і не є сумлінною в розумінні ст. 81 КК України, та не свідчать про його виправлення та не може бути підставою для умовно-дострокового звільнення.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що клопотання ОСОБА_5 про умовно - дострокове звiльнення вiд відбування покарання не підлягає задоволенню.

На пiдставi викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 370-372, 395, 537, 539 КПК України
У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про його умовно дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Чернігівської області через Менський районний суд протягом 7 діб з дня її проголошення, а засудженим в той же термін з моменту отримання її копії.
Суддя ОСОБА_1