Комінтернівський районий суд м.Харкова
Номер провадження №1-кс/641/1480/2016 Справа №641/5935/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 липня 2016 року Комінтернівський районний суд м. Харкова

Слідчий суддя ОСОБА_1

З участю секретаря ОСОБА_2

з участю слідчого ОСОБА_3

розглянувши клопотання слідчого СВ Комінтернівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Комінтернівського відділу Хареківської місцевої прокуратури № 5, ОСОБА_4 про надання дозволу на арешт майна в кримінальному провадженні № 0001485 від 07.07.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
Слідчий СВ Комінтернівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 , як сторона кримінального провадження, за погодженням з прокурором Комінтернівського відділу Хареківської місцевої прокуратури № 5, ОСОБА_4 звернулась з клопотанням до слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова про накладення арешту на майно мобільний телефон марки Lenovo» модель А 369і», ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , з сім картками НОМЕР_3 , та НОМЕР_4 , в чохлі чорного кольору, який було вилучено 07.07.2016 року у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час складання протокол затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину (ст. 208 КПК України), та в ході огляду особи, у присутності понятих в приміщенні кабінету Комінтернівського ВП ГУ НП в Харківській області за адресою: м. Харків, пров. Балашовський, 12, з метою приєднання до кримінального провадження у якості речових доказів.

Клопотання мотивує тим, що у провадженні слідчого відділу Комінтернівського відділу поліції ГУ Національної поліції України в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження №0001440 від 05.07.2016 за фактом відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя . за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено: ОСОБА_5 , 1983 р.н. , будучі раніше засуджений, діючи повторно, 04 липня 2016 року приблизно о 16.30, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, побачив раніше не знайому йому потерпілу ОСОБА_6 , 1937 року народження, в вухах якої були золоті сережки та у ОСОБА_5 раптово виник умисел на відкрите заволодіння чужим майном (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

Після чого, ОСОБА_5 , знаходячись на дитячій площадці біля будинку 18-А по вулиці Танкопія м. Харків підійшов до потерпілої, взяв її за вуха та зірвав з неї золоті сережки, загальною вагою 5 грам, після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 186 КК України, а саме відкрите викрадання чужого майна (грабіж), поєднаний з насиллям, яке не є небезпечним для життя та здоровя потерпілого, вчинено повторно.

Крім того, ОСОБА_5 , 1983 р.н., 07 липня 2016 року приблизно о 12.40, біль точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, діючи повторно, побачив раніше не знайому йому потерпілу ОСОБА_7 , 1937 року народження, в якої в вухах були золоті сережки та у нього раптово виник умисел на відкрите заволодіння чужим майном (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

Після чого, ОСОБА_5 , знаходячись за будинком 18 по вулиці Танкопія м. Харків підійшов до потерпілої, яка в цей момент нахилилась та почала діставати з пакету свої речі, взяв її за вуха та зірвав з неї золоті сережки, загальною вагою 5-6 грам, після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 186 КК України, а саме відкрите викрадання чужого майна (грабіж), поєднаний з насиллям, яке не є небезпечним для життя та здоровя потерпілого, вчинено повторно.

04.07.2016 року відомості про вказані події були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001440 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

07.07.2016 року відомості про вказані події були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001485 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

07.07.2016 року ОСОБА_5 , 1983 р.н., був затриманий, про що було складено протокол затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину (ст. 208 КПК України), та в ході огляду особи,у присутності понятих, у ОСОБА_5 вилучено мобільний телефон марки «Lenovo» модель А 369і», ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , з сім картками НОМЕР_3 , та НОМЕР_4 , в чохлі чорного кольору, сумка зі шкірозамінника чорного кольору з написом «Polo solon»

08.07.2016 року кримінальне провадження № 0001440 від 05.07.2016 року за ч.2 ст. 186 КК України та кримінальне провадження № 0001485 від 07.07.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України об`єднані в одне кримінальне провадження № 0001440.

07.07.2016 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, а 08.07.2016 року повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри.

В судовому засіданні слідчий підтримала подане клопотання з наведених вище мотивів.

ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся, про причини неявки не повідомив.

Заслухавши думку слідчого, оглянувши та перевіривши надані матеріали, вважаю, що клопотання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно до ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 173 КПК України регламентовано, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1 ) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Надаючи оцінку дослідженим в ході розгляду клопотання доказам, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність умов, передбачених п. п. 1,2,5,6 ч. 2 ст. 173 КПК України, а відповідно й наявності беззаперечних обставин, що дають підстави для задоволення клопотання.

Так, слідчий в обґрунтування клопотання посилається на те, що вилучений мобільний телефон має важливе значення для розслідування кримінального провадження, однак предметом вчинення злочину, речовими доказами за матеріалами клопотання є золоті вироби які підозрюваний зривав з потерпілих.

Крім того, матеріали клопотання не містять жодних доказів, які б свідчили про те, що тимчасово вилучений мобільний телефон має доказове значення.

Таким чином, доводи клопотання не підтверджені доказами, з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення.

У відповідності до ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі повязаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

На думку слідчого судді, тимчасово вилучене майно, а саме мобільний телефон марки «Lenovo» модель А 369і», ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , з сім картками НОМЕР_3 , та НОМЕР_4 , в чохлі чорного кольору не відповідає критерія, визначеним ст. 167 КПК України.

Виходячи з вищенаведеного, слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення клопотання про арешт майна з огляду на зміст ч. 1 ст. 173 КПК України, та звертає увагу на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно до ч. 3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Керуючись вимогами ст.ст. 9,131,132,98, 167, 170-173, 309 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання слідчого СВ Комінтернівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Комінтернівського відділу Хареківської місцевої прокуратури № 5, ОСОБА_4 про надання дозволу на арешт майна в кримінальному провадженні № 0001485 від 07.07.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме на мобільний телефон марки Lenovo» модель А 369і», ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , з сім картками НОМЕР_3 , та НОМЕР_4 , в чохлі чорного кольору, який було вилучено 07.07.2016 року у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час складання протокол затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину (ст. 208 КПК України), та в ході огляду особи, у присутності понятих в приміщенні кабінету Комінтернівського ВП ГУ НП в Харківській області за адресою: м. Харків, пров. Балашовський, 12, з метою приєднання до кримінального провадження у якості речових доказів відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя- ОСОБА_1