Справа № 477/135/16-к
Провадження № 1-кп/477/36/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 квітня 2016 року м. Миколаїв
Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
із секретарями судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, із неповною середньою освітою, не одруженого, який має двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , м.тел. НОМЕР_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України;
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_8 ,
а також потерпілого ОСОБА_9 ,
24 грудня 2015 року, близько 18-ої години, ОСОБА_4 , знаходячись біля будівлі охоронців садівничого товариства Синегір`є (далі СТ Синегір`є), розташованого поблизу с. Зайчевське Жовтневого району Миколаївської області, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті неприязних відносин та виниклого словесного конфлікту з громадянином ОСОБА_9 наніс йому декілька ударів кулаками рук в область обличчя, чим спричинив ОСОБА_9 легкі тілесні ушкодження, у виді синця повіки лівого ока, синця правої надбрівної дуги, саден правою щоки.
За вчинення даного злочину передбачена кримінальна відповідальність за ч. 1 ст. 125 КК України нанесення умисних легких тілесних ушкоджень.
Під час судового засідання ОСОБА_4 свою вину не визнав і просив виправдати його за пред`явленим обвинуваченням через недоведеність. Вказав, що в той день у вечірній час він прийшов до сторожки СТ Синегір`є зі своєю мисливською рушницею, яку поставив у приміщенні сторожки. Потім туди ж прийшов ОСОБА_9 , який під час спілкування, з невідомих причин взяв рушницю і навівши її на нього, виконав постріл. Рушниця була не заряджена, але він почув удар бойка в рушниці. Він перехопив зброю, і забираючи її, наніс ОСОБА_9 в обличчя декілька ударів долонями рук. Але тілесних ушкоджень від цих ударів не завдав. Вчинив це, так як діяв в межах необхідної оборони і захищав своє життя, бо ОСОБА_9 навів на нього зброю, яка могла бути заряджена останнім.
В той же час вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1
ст. 125 КК України, підтверджується дослідженими в судовому засіданні показами потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_10 .
Так, потерпілий ОСОБА_9 розповів, що 24 грудня 2015 року він прийшов до сторожки СТ Синегір`є, де був ОСОБА_4 , який був в стані алкогольного сп`яніння. Під час спілкування він взяв мисливську рушницю ОСОБА_4 і здійснив перезарядження, перевіривши, що рушниця не заряджена. В цей час ОСОБА_4 підскочив до нього і почав видирати рушницю, але в цей час відбувся холостий пострілу, тобто клацнув затвор. Далі ОСОБА_4 накинувся на нього та наніс йому декілька ударів кулаком в область обличчя, від чого у нього заплило око.
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні підтвердив, що 24 грудня 2015 року до сторожки СТ Синегір`є, де він працює охоронцем, близько 18:00, прийшов ОСОБА_4 , який приніс мисливську рушницю та поставив її в сторожці. Потім туди ж прийшов ОСОБА_9 . Під час спілкування він взяв цю рушницю, передав її ОСОБА_9 та вказав передати ОСОБА_4 . Після того як ОСОБА_9 передав рушницю ОСОБА_4 , між останніми відбулася словесна перепалка, в ході якої ОСОБА_4 наніс ОСОБА_9 декілька ударів кулаком правої руки в область обличчя. Потім вони зчепилися і повалилися на лавку, яка стояла біля сторожки. Зазначив, що ОСОБА_9 , передаючи зброю ОСОБА_4 , не наводив її на нього, а зброя була не заряджена, оскільки ОСОБА_4 про це особисто повідомив.
Крім того вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України підтверджується також наступними дослідженими письмовими доказами:
- протоколом прийняття заяви від ОСОБА_9 від 25 грудня 2015 року, відповідно до якої він повідомив співробітнику поліції про те, що 24 грудня 2015 року, приблизно о 19:00, чоловік на ім`я ОСОБА_11 , наніс йому тілесні ушкодження;
- висновком експерта № 305 від 13 січня 2016 року, згідно з яким у ОСОБА_9 були виявлені тілесні ушкодження у виді синців лівого ока та правої надбрівної дуги, подряпини на обличчі, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень і могли утворитися від дії тупих твердих предметів за вказаних вище обставин; ймовірно, що в момент спричинення тілесних ушкоджень потерпілий знаходився обличчям до нападника; з врахуванням локалізації ушкоджень експерт вважає, що потерпілому було спричинено не менше 2-х травматичних ударів;
- протоколом слідчого експерименту від 14 січня 2016 року (з фототаблицями) за участю потерпілого ОСОБА_9 , згідно з яким він підтвердив свої раніше надані покази та показав наочно на статисту, яким чином ОСОБА_4 наносив йому тілесні ушкодження, в тому числі вказав, що спочатку той наніс наніс йому удар кулаками обох рук в область обличчя: спочатку правої руки в ліве око, потім кулаком лівої руки в праве око, і далі правої руки знову в ліве око.
Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 доказаною, а його дії вірно кваліфіковані за ч. 1
Його заперечення вини і нанесення ударів кулаками рук в обличчя потерпілого спростовуються показами свідка та потерпілого, які узгоджуються між собою та з висновком судової медичної експертизи.
І потерпілий, і свідок зазначили, що ОСОБА_4 наніс удари в область обличчя саме кулаком, а свідок підтвердив, що після цих ударів у потерпілого заплило ліве око. Відповідно ж до висновку судової експертизи тілесні ушкодження у ОСОБА_9 могли утворитися від дії тупих твердих предметів.
Покази ОСОБА_4 про те, що він захищався, оскільки ОСОБА_9 навів на нього рушницю, суд не приймає, оскільки таке посилання не підтверджене доказами, а навпаки, спростовується показами свідка ОСОБА_10 , який вказав, що зброя була не заряджена, про що ОСОБА_4 перед цим повідомляв, і потерпілий, передаючи зброю, не наводив її на нього.
Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, є вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим, обставини справи, його особу, в тому числі наявність неповнолітніх дітей, проте і відсутність роботи, суд прийшов до висновку про необхідність призначення йому покарання у виді громадських робіт.
Речові докази та процесуальні витрати в справі відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373 374 КПК України,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, і призначити йому покарання за його вчинення у виді громадських робіт строком на сто годин.
До вступу вироку в законну силу міру запобіжного заходу ОСОБА_4 не обирати.
Строк покарання обраховувати з моменту його фактичного приведення до виконання.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд Миколаївської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1