Справа № 366/564/15-к
Провадження № 1-кп/366/152/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 листопада 2016 року смт. Іванків

Іванківський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
захисника адвоката ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт. Іванків Київської області матеріали кримінального провадження № 0000015, які надійшли з Іванківського відділу Броварської місцевої прокуратури Київської області про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбаченого ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 368 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
03 жовтня 2016 року на адресу Іванківського районного суду Київської області з Іванківського відділу Броварської місцевої прокуратури Київської області надійшли матеріали кримінального провадження № 0000015 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст.368 КК України.
У підготовчому судовому засіданні прокурор просила призначити кримінальне провадження до судового розгляду, оскільки обвинувальний акт відповідає вимогам КПК, приєднала до матеріалів справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення обвинувального акта ОСОБА_5 .
У судовому засіданні захисник ОСОБА_4 заперечив щодо призначення кримінального провадження до судового розгляду, оскільки обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України: обвинуваченому та стороні захисту не зрозуміле обвинувачення, яке сформульоване в обвинувальному акті. Крім того прокурором порушено вимоги ст. 293 КПК України щодо вручення обвинувального акта ОСОБА_5 . Замість вручити під розписку особисто ОСОБА_5 , прокурор направила обвинувальний акт йому рекомендованим листом. За таких обставин обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав позицію свого захисника.
Відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Статті 364 та 368 КК України мали декілька редакцій, в обвинувальному акті не зазначено в якій редакції Закону пред`явлено обвинувачення ОСОБА_5 за даними статтями.
Формулюючи обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 364 КК України, де мова йде про заволодіння грошовими коштами в сумі 40000 грн. та 5000 доларів США, поза увагою сторони обвинувачення залишилась ухвала Іванківського районного суду Київської області від 26 жовтня 2015 року про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 190 КК України, де ці ж 40 тис. гривень проходять за ч. 2 ст.190 КК України, якими ОСОБА_5 заволодів шляхом обману та зловживання довірою ОСОБА_6 , що завдало останньому значної шкоди.
Крім того в обвинуваченні за ч. 2 ст. 368 КК України також йде мова про 5000 доларів США неправомірної вигоди, які знову ж таки містяться в обвинуваченні за ч. 2 ст. 364 КК України, а відповідно до обвинувального акту отримання всіх коштів ОСОБА_5 від ОСОБА_6 відбувалося в один день 12 березня 2008 року. Таким чином в обвинувальному акті не конкретизовано, чому вказані вище суми грошових коштів слід враховувати при кваліфікації дій ОСОБА_5 як за ч. 2 ст. 364 КК України, так і за ч. 2 ст. 368 КК України.
Розмежування вказаних сум є надзвичайно важливим для правильної кваліфікації дій ОСОБА_5 . Адже дії службової особи, яка, одержуючи гроші чи інші цінності начебто для передачі іншій службовій особі як неправомірну вигоду, мала намір їх привласнити, слід кваліфікувати не за ст. 368 КК, а за відповідними частинами статей 190 і 364 КК як шахрайство і зловживання владою чи службовим становищем, а за наявності для того підстав і за відповідними частинами статей 27, 15 та 369 КК як підбурювання до замаху на пропозицію або надання неправомірної вигоди (такої ж думки дотримується ВСУ у правовому висновку у справі № 5-3кс15).
Вказані вище недоліки свідчать про неконкретність пред`явленого обвинувачення ОСОБА_5 , що, як наслідок, є порушенням його права на захист.
Згідно статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Згідно з ч.1 ст.20 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.
Згідно з вимогами п.1 ч. 3 ст.42 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують.
З практики Європейського суду з прав людини вбачається , що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «Обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу (рішення по справі «Абрамян проти Росії» від 9 жовтня 2008 року). Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австралії», № 9783/82, п.79). Крім того, ЄСПЛ звертає увагу, що положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно про правову кваліфікацію, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції).
Крім того слушним є зауваження захисника з приводу недотримання прокурором вимог ст. 293 КПК України, якою передбачений обов`язок прокурора надати під розписку підозрюваному копію обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування.
Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акта додається розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування.
До обвинувального акту не додано такої розписки ОСОБА_5 , а замість неї - опис вкладеного до рекомендованого листа на ім`я ОСОБА_5 та фіскальний чек, який підтверджує оплату вартості рекомендованого листа.
Суд звертає увагу прокурора, що відповідно до п. 99 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених Постановою КМУ № 270 від 05.03.2009 року рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень (крім зазначених в абзаці четвертому пункту 93 цих Правил), поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім`ї за умови пред`явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв`язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. Тому рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке прокурор приєднала до матеріалів кримінального провадження, не є розпискою про отримання ОСОБА_5 обвинувального акта та реєстру матеріалів, адже свідчить лише про отримання саме поштового відправлення.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Під час підготовчого судового засідання встановлено підстави для повернення обвинувального акта прокурору, оскільки він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.
Згідно з ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право, в тому числі, прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
На підставі зазначеного та керуючись ст. ст. 291, ч. 3, 4 ст. 314, 392, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000015 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбаченого ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 368 КК України повернути прокурору Іванківського відділу Броварської місцевої прокуратури Київської області, як такий, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, для усунення недоліків.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Київської області через Іванківський районний суд Київської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: