У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

доповідача ОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурораОСОБА_4 ,
при секретаріОСОБА_5 ,

розглянула в судовому засіданні 02 червня 2016 року у м. Києві кримінальне провадження № 0000143 за касаційною скаргою потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 14 серпня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 15 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_8 .
Вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 14 серпня 2015 року
ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця
та мешканця
АДРЕСА_1 , в порядку ст. 89 КК України
(далі КК) такого, що не має судимості,
засуджено за ч. 2 ст. 286 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 роки, а на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 кожному по 22 398,48 грн матеріальної шкоди та по 70 000 грн на відшкодування моральної шкоди.
Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 15 жовтня 2015 року вирок залишено без зміни.
ОСОБА_8 визнано винуватим у тому, що він 01 травня 2014 року близько 11.40 год., керуючи автомобілем «Рено Конго» («Renault Kangoo»), який належить ОСОБА_9 , рухаючись по вул. П.Зубка в с. Марківці в напрямку с. Козелець, порушив вимоги пунктів 1.3, 1.5, 2.3.б, 14.2.в, 14.6.а Правил дорожнього руху України, не був уважним до дорожньої обстановки, не реагував на її зміну, не переконавшись, що смуга зустрічного руху вільна від транспортних засобів на достатній відстані для здійснення маневру обгону іншого автомобіля, виїхав на зустрічну смугу та на лівому узбіччі вулиці допустив зіткнення з мотоциклом «Хонда» («Honda») під керуванням ОСОБА_10 , який рухався у зустрічному напрямку. Внаслідок ДТП ОСОБА_11 отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер у лікарні.
У касаційній скарзі потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 посилаються на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі ОСОБА_8 через м`якість. Стверджують, що ОСОБА_8 не відшкодував заподіяну шкоду, що дає підстави критично віднестись до його щирого каяття. Зазначають, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК України (далі КПК). Просять скасувати судові рішення і призначити новий розгляд у суді першої інстанції або скасувати ухвалу та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
У запереченні на касаційну скаргу потерпілих засуджений ОСОБА_8 просить залишити судові рішення без зміни. Вказує, що під час судового розгляду потерпілі погоджувалися на звільнення від відбування покарання з випробуванням. Стверджує, що потерпілі вимагають сплатити відшкодовані гроші не інакше як одним платежем, що для нього неможливо, оскільки він офіційно не працевлаштований і не може взяти кредит у банку, а також має на утриманні двох неповнолітніх дітей та батька-інваліда і тому не може продати хату. Зазначає, що визнає цивільний позов у повному обсязі і погоджується сплачувати його частинами.

Заслухавши доповідача, міркування прокурора, який вважав судові рішення законними та обґрунтованими і просив залишити їх без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 та правильність кваліфікації його дій у касаційній скарзі не оскаржуються.
Як убачається із судових рішень, при призначенні ОСОБА_8 покарання із звільненням від його відбування з випробуванням суд відповідно до вимог ст. 65 КК врахував ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, обставини провадження та дані про особу засудженого, зокрема, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК, вчинений ОСОБА_8 з необережності та відноситься до категорії тяжких. Також суд узяв до уваги щире каяття ОСОБА_8 , відсутність попередніх судимостей та обтяжуючих покарання обставин, позитивну характеристику за місцем проживання, його вік, сімейний та матеріальний стан, наявність на утриманні неповнолітньої дитини та батька-інваліда. Крім того, суд врахував думку потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які під час розгляду провадження у суді першої інстанції не заперечували проти звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням.
На даний час засудженим ОСОБА_8 долучено документи на підтвердження народження у нього другої дитини - малолітнього сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який також знаходиться на його утриманні.
Суд першої інстанції, виходячи з конкретних обставин кримінального провадження, дійшов правильного висновку про те, що зазначені обставини є такими, що дають підстави для застосування ст. 75 КК та звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням.
Тому призначене ОСОБА_8 покарання є обґрунтованим, необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438 КПК, колегія суддів
у х в а л и л а:

Вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 14 серпня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 15 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни, касаційну скаргу потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 без задоволення.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3