Справа № 216/2768/16-к
Провадження № 1-кп/216/383/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 червня 2016 року

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Кривому Розі матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000059 від 16.05.2016 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця м. Кривого Рогу ,Дніпропетровської області , українця ,громадянина України , освіта вища , одруженого ,на утриманні має неповнолітню дитину , працюючого : Інгулецький гірничозбагачувальний комбінат,машиніст конвеєру,має статус ветерана війни учасника бойових дій , раніше не судимого ,проживаючого за адресою : АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
31.05.2016 року до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України разом з угодою від 24.05.2016 року про визнання винуватості між прокурором військової прокуратури Криворізького гарнізону та підозрюваним ОСОБА_4 ,у присутності його захисника адвоката ОСОБА_5 ..

Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що Указом Президента України №454/2014 від 06.05.2014 року «Про часткову мобілізацію», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №1240-VII від 06.05.2014 року, відповідно до ст.ст.106 ч.1 п.п.1, 17, 20; 112 Конституції України та ст.ст.4, 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-XII від 21.10.1993 року оголошено проведення, зокрема, на території Дніпропетровської області часткової мобілізації та постановлено здійснити призов військовозобов`язаних для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, інших військових формувань України в обсягах, визначених мобілізаційними планами з урахуванням резерву.
На виконання цього Указу Президента України та визначених завдань, ІНФОРМАЦІЯ_2 19.05.2014 року з урахуванням стану здоров`я та інших даних, а також відсутності визначених ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-XII від 21.10.1993 року підстав для відстрочки або звільнення від призову на військову службу під час мобілізації, здійснено призов ОСОБА_4 на військову службу під час мобілізації, яку він став проходити у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 (АДРЕСА_2 ) на посаді стрільця-помічника гранатометника у військовому званні солдата.
Згідно ст.24 ч.1 п.4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 року з 19.05.2014 року ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця і під час проходження військової служби повинен, окрім іншого, дотримуватися вимог ст.ст.6, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, та ст.ст.1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

В середині листопада 2014 року ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, вирішив стати на злочинний шлях та у порушення зазначених статутних вимог, а також ст.216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, самовільно залишити військову частину польова пошта НОМЕР_1 .
Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 , 17.11.2014 року біля 13год. 00хв., самовільно без дозволу командування залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 та направився до місця свого проживання за адресою:АДРЕСА_1 , де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення у вказану військову частину, звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.
19.12.2014 року біля 09 год. 00 хв, тобто більше ніж через один місяць, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, ОСОБА_4 добровільно та з власної ініціатив прибув до військової частини польова пошта НОМЕР_1 і заявив про себе.

Таким чином, ОСОБА_4 , являючись військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації військової частини польова пошта НОМЕР_1 (НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) на посаді стрільця-помічника гранатометника у військовому званні солдата, 17.11.2014 року біля 13год. 00хв., діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, у порушення вимог ст.ст.6, 11, 16, 49, 127, 128, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, та ст.ст.1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року, самовільно без дозволу командування залишив вказану частину та направився до місця свого проживання за адресою:АДРЕСА_1 , де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення у військову частину, звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, поки 19.12.2014 року біля 09год. 00хв., тобтобільше ніж через один місяць, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно та з власної ініціативи прибув до військової частини польова пошта НОМЕР_1 і заявив про себе,

чим вчинив самовільне залишення військової частинитривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби), тобто вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачений ст.407 ч.3 КК України.

24.05.2016 року, на стадії досудового розслідування, між підозрюваним ОСОБА_4 ,у присутності його захисника адвоката ОСОБА_5 , та прокурором військової прокуратури Криворізького гарнізону укладено угоду про визнання винуватості, за умовами якої, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України, та ОСОБА_4 беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу підозрюваного, який вчинив злочин вперше, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та ні в чому протиправному помічений не був,являється учасником АТО та має статус ветерана війни учасника бойових дій, на час укладання угоди звільнений з військової служби в запас,позитивно характеризується за місцем служби та місцем проживання,має на утриманні неповнолітню дитину, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та беззастережне визнання своєї винуватості, сторони вважають за можливе призначити покарання ОСОБА_4 за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 407 КК України .з застосуванням ст. 69 КК України, призначити більш м`яке покарання ,ніж зазначене в санкції ч.3 ст. 407 КК України , у виді штрафу у розмірі 100(сто) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1700 (одна тисяча сімсот) гривень .

Підозрюваний розуміє, що наслідком укладання та затвердження даної угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394, 424 КПК України та відмова від здійснення прав, передбачених п. 1 ч.4 ст. 474 КПК України, підстави та порядок оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному та касаційному порядку підозрюваному роз`яснені та зрозумілі.

Перевіривши зміст угоди про визнання винуватості, заслухавши прокурора, обвинуваченого, його захисника ,суд дійшов висновку, що угода підлягає затвердженню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості примирення може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних поступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий не допускається.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що дійсно скоїв даний злочин за тими обставинами ,що встановлені обвинувальним актом.

З прокурором уклав угоду про визнання винуватості, яку він підтримує та просить затвердити. Йому зрозуміло наслідки укладення та затвердження угоди, так само як і характер обвинувачення та вид покарання, яке буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом. В скоєному він щиро кається.

Захисник ОСОБА_4 ОСОБА_5 просив затвердити угоду.

Прокурор військової прокуратури Криворізького гарнізону ОСОБА_3 просить затвердити угоду про визнання винуватості з покаранням, яке визначене під час досудового розслідування.

Судом встановлено, що угода укладена добровільно, без будь-якого примусу чи погроз; її умови не суперечать вимогам КК України та КПК України; правова кваліфікація кримінального правопорушення визначена правильно; кримінальним провадженням фактичні обставини визнання винуватості обвинуваченого доводяться; обвинувачений підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості( на момент скоєння злочину) ; обвинувачений характеризується органами досудового розслідування позитивно.

Жодної з підстав для відмови у затвердженні угоди, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлено.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину,він вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем мешкання та місцем служби, має на утриманні малолітню дитину, являється учасником АТО та має статус ветерана війни учасника бойових дій, на час укладання угоди звільнений з військової служби в запас,тобто наявність кількох обставин,що пом`якшують покарання та істотно знижують характер та тяжкість обвинувачення,тобто надає підстав для застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання .

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

З врахуванням викладеного суд вважає угоду такою, що підлягає затвердженню.

Керуючись ст.ст. 374,394,474 -475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором військової прокуратури Криворізького гарнізону та підозрюваним ОСОБА_4 за ч.3 ст. 407 КК України, укладену 24.05.2016 року, в присутності його захисника.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України і призначити за вчинене кримінальне правопорушення, покарання, застосував ст.69 КК України, у вигляді штрафу 100 (сто) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1700 (одна тисяча сімсот) гривень .
Запобіжний захід ОСОБА_4 ,. не обирався.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку з визначених ст.ст. 394, 473 КПК України підстав.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом про відхилення апеляційної скарги.

Головуючий суддя: ОСОБА_1