Справа № 509/5223/15-к
Провадження № 1-кп/521/731/16
УХВАЛА
про призначення судового розгляду
19 серпня 2016 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3
при секретарі - ОСОБА_4
за участю прокурора - ОСОБА_5
захисників-адвокатів - ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 ,
представника потерпілої сторони - ОСОБА_8
перекладача - ОСОБА_9
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі обвинувальний акт відносно ОСОБА_10 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 115 ч. 2 п. 6, 187 ч. 4 КК України, ОСОБА_11 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч. 4 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
До Малиновського районного суду м. Одеси, на колегіальний розгляд, надійшов обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_12 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 115 ч. 2 п. 6, 187 ч. 4 КК України, ОСОБА_13 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч. 4 КК України.
Прокурор під час підготовчого судового засіданні виказав думку щодо можливості призначення судового розгляду за вказаним обвинувальним актом.
Заперечень проти призначення судового розгляду по кримінальному провадженню від учасників судового провадження не надійшло.
Вивчивши обвинувальний акт та додатки до нього, заслухавши думки учасників судового провадження та, суд вважає необхідним призначити судовий розгляд за вказаним обвинувальним актом.
Судом у підготовчому судовому засіданні встановлено, що обвинувальний акт підсудний Малиновському районному суду м. Одеси, підстав для закриття кримінального провадження за обвинувальним актом не має, обвинувальний акт складений відповідно до вимог КПК України.
Суд не вбачає, підстав для закриття кримінального провадження, передбачених ст. 284 КПК України.
Разом з тим, слідчими органами ОСОБА_12 та ОСОБА_13 пред`явлене звинувачення у скоєнні кримінальних правопорушень, на теперішній час суд не має підстав для зміни запобіжного заходу до обвинуваченого.
Крім того, відповідно до вимог ч. 2 ст. 314 КПК України, підготовче судове засідання відбувається згідно з правилами, передбаченими КПК України для судового розгляду.
Частинами 1, 3 ст. 331 КПК України встановлено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Колегією суддів встановлено, що строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_13 спливає 09.09.2016 року, при цьому, згідно графіку щорічних відпусток суддів Малиновського р/с м. Одеси, деякі члени колегії суддів, які здійснюють кримінальне провадження, у вересні 2016 року перебуватимуть у щорічних відпустках, що в свою чергу унеможливить проведення судових засідань у вересні місяці, і, як слідство, позбавить суд вирішити питання щодо продовження строків дій обраних запобіжних заходів/зміни запобіжних заходів обвинуваченим.
У зв`язку з чим, судом, на обговорення перед учасниками судового провадження, поставлене питання щодо доцільності продовження строку дій запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .
Прокурор не заперечував проти продовження строку дії запобіжних заходів відносно обвинувачених.
Захисник-адвокат ОСОБА_6 та ОСОБА_13 залишили розгляд питання про продовження тримання під вартою на розсуд суду.
Захисник-адвокат ОСОБА_7 та ОСОБА_12 також залишили розгляд питання про продовження тримання під вартою на розсуд суду.
Представник потерпілої підтримав не заперечував проти продовження строку дії запобіжного заходу.
Вислухавши думки учасників судового провадження, суд вважає, що є всі законні підстави для продовження терміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених, в умовах, що виключають їх небезпечну поведінку.
Обвинуваченим ОСОБА_12 та ОСОБА_13 оголошено про підозру у вчиненні особливо тяжких злочинів. Будь-яких даних, про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.
Метою продовження вказаного запобіжного заходу до обвинувачених є: запобігання спробам переховуватися від органу досудового розслідування або суду; вчиняти інші кримінальні правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.
Підставою продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованих даних щодо вчинення ОСОБА_12 суспільно небезпечних діянь, які передбачені ст. ст. 115 ч. 2 п. 6, 187 ч. 4 КК України, ОСОБА_13 суспільно небезпечного діяння, яке передбачене ст. 187 ч. 4 КК України. У практиці ЄСПЛ Суд неодноразово зазначав, що тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою (рішення у справі «Єчус проти Литви»). Також у своїх рішеннях ЄСПЛ звертає увагу на те, що тяжкість злочину, вчиненого особою, та ризик його ухилення від слідства залишаються єдиними підставами для відмови суду у задоволенні клопотань про звільнення. При цьому, згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою, які мають бути чітко сформульовані (рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2000 року у справі «Яблонський проти Польщі», від 23 вересня 1998 року у справі «I.A. проти Франції», від 04 жовтня 2001 року у справі «Іловецький проти Польщі»). Відповідно до вказаних вимог суд наводить і інші підстави для продовження дій запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою.
При вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою, суд враховує тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_12 (за вчинення злочину, передбаченого ст. 115 ч. 2 п. 6 КК України передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, або довічне позбавлення волі) та ОСОБА_13 (за вчинення злочину, передбаченого ст. 187 ч. 4 КК України передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років, з конфіскацією майна), у разі визнання їх винуватими.
Крім того, характер та обставини вчинених злочинів, які інкримінуються ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , свідчить про наявність реального ризику, що за відсутності менш суворого запобіжного заходу, обвинувачені перебуваючи на свободі матимуть можливості перешкоджати суду у встановленні істини у провадженні та повному, всебічному дослідженні всіх доказів.
Крім того, наявні матеріали кримінального провадження вказують на негативне ставлення ОСОБА_12 та ОСОБА_13 до охоронюваних законом цінностей життя людей, а також недоторканості майна кожної особи, тому, як наслідок, останні і вчинили такі злочини, що в свою чергу свідчить про наявність ризику вчинення обвинуваченими інших злочинів аналогічного характеру, перебуваючи на волі.
Обставини, які є перешкодою для продовження строків дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ст. 183 ч. 2 КПК України не має.
Все вищевикладене в сукупності свідчить, що продовження строків дії запобіжного заходу у вигляді взяття під вартою обвинуваченим та обмеження їх конституційних прав, у даному випадку, є виправданим з точки зору відповідного суспільного інтересу, що значно переважає інтереси обвинувачених, і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ.
Наявні матеріали кримінального провадження свідчать про те, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної поведінки обвинувачених.
Крім того, на підставі п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд вважає, необхідним не визначати розмір застави, як альтернативної міри запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .
При цьому, суд, з урахуванням вимог ст. 320 КПК України, вважає необхідним зобов`язати відповідальну особу кримінальної канцелярії Малиновського районного суду м. Одеси визначити запасного суддю при здійсненні кримінального провадження.
Керуючись ст. ст. 183, 185, 194,284, 314, 315, 316 КПК України, -
УХВАЛИВ:
Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у відношенні ОСОБА_10 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 115 ч. 2 п. 6, 187 ч. 4 КК України, ОСОБА_11 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч. 4 КК України, колегіально судом, у складі трьох професійних суддів, у відкритому судовому засіданні у приміщенні Малиновського районного суду м. Одеси на 26.08.2016 року на 15 годину 00 хвилин.
Міру запобіжного заходу у відношенні обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 - залишити без змін, та продовжити дію запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою на 60 /шістдесят/ діб з моменту закінчення строку тримання під вартою, тобто з 09.09.2016 року.
Ухвала суду про продовження терміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 08.11.2016 року.
На підставі п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України не визначати розмір застави, як альтернативної міри запобіжного заходу відносно ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .
Копію ухвали направити для виконання співробітникам Одеського слідчого ізолятора УДПС в Одеській області.
На підставі ст. 320 КПК України, зобов`язати відповідальну особу кримінальної канцелярії Малиновського районного суду м. Одеси визначити запасного суддю при здійсненні кримінального провадження.
В судове засідання викликати всіх учасників судового провадження.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3