Справа №482/1871/14-к 22.06.2016
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючої ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000596, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 грудня 2015 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Курськ РФ, який тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,,

за обвинуваченням за ч.1 ст.115 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_9

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить оскаржуваний вирок скасувати, вважаючи його незаконним та необґрунтованим.

Провадження № 11кп/784/154/16 Головуючий першої інстанції: ОСОБА_10

Категорія: ч.1 ст.115 КК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1 .

Вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 20.12. 2015р. ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено покарання 10 років позбавлення волі.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 4825,80 грн..

Вирішено питання щодо речових доказів.

На обґрунтування апеляційних вимог обвинувачений ОСОБА_7 зазначає, що суд 1-ої інстанції ухвалив незаконний вирок, оскільки він ухвалений на підставі сумнівних доказів та на обставинах, які належним чином не встановлені. Зазначає, що суд поклав в основу обвинувачення його показання при проведенні слідчого експерименту, де він нібито визнав вину у вбивстві, а також висновки експертів про наявність на його одежі слідів крові потерпілого. Проте, вважає, що суд не доказав його винуватість, оскільки не встановив мотивів та мету його дій, час та спосіб вчинення злочину та його наслідки. Вказує на те, що оскільки на досудовому слідстві було порушено його право на захист, то слідчий експеримент та огляд місця події, як докази є недопустимими та неналежними. Зазначає, що не всі свідки були допитані в суді, не надано доказів того, що особа, яка проводила огляд місця події входила до оперативно слідчої групи, та мала право проводити цю слідчу дію. Вказує, що версію, яку він озвучив при проведенні слідчого експерименту, фактично складена працівниками міліції, які застосовували до нього насильство. Стверджує, що смерть потерпілого ОСОБА_11 настала від падіння., що суд не спростував. Вважає, що висновок експерта № 2058 від 25.09.2014р. не може бути доказом по справі, оскільки проведена з порушенням вимог діючого законодавства, а саме в ній не зазначено час початку експертизи. Крім того, експерт не надав відповіді на питання слідчого, коли настала смерть потерпілого, яка причина його смерті, а також не надав відповіді на ряд інших запитань., що мають значення для встановлення істини у справі. При цьому вказує, що експерт не описав у протокольній частині свої дії при дослідженні трупу потерпілого на підтвердження своїх висновків. Звертає увагу на те, що такі об`єкти, як кров, зразки для гістології, під`язична кістка експертом у спосіб, передбачений законом не вилучалась. Вказує, що за таких обставин не може бути доказом його вини висновок імунологічної експертизи. Зазначає, що суд визнав недоспутимими доказами висновки експерта №№ 477, 479 від 26.09.2014р. відносно дослідження зразків його крові та крові потерпілого, проте, не вказав у вироку, яким чином встановлена їх група крові, на підставі чого судом зроблений висновок, що на його сорочці та брюках, які були вилучені у нього з порушеннями вимог КПК виявлені сліди крові потерпілого. Вказує, що посилання суду на показання свідків, як на докази його вини, є безпідставними, оскільки іншими доказами не підтверджені. Вказує, що показання свідків у вироку про те, що вони бачили сліди крові на його одежі, судом спотворені, оскільки ніхто зі свідків не вказав, що це були сліди крові ОСОБА_12 . Вважає, що за наведених обставин , вирок не відповідає вимогам ст. 374 КПК України.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_8 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду без зміни, оскільки вважає цей вирок законним та обґрунтованим, а доводи обвинуваченого про невідповідність висновків суду про винуватість останнього у вчиненні злочину за обставин, які викладені у вироку, безпідставними.

Судом 1-ої інстанції встановлено, що 24.08.2014р. близько 22 год. між ОСОБА_7 , який в стані алкогольного сп`яніння знаходився за місцем свого тимчасового проживання у будинку ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_1 ,, та останнім виник конфлікт на грунті побутових стосунків. Під час конфлікту у ОСОБА_7 раптово виник умисел на позбавлення життя ОСОБА_11 .. Реалізуючи вказаний умисел, ОСОБА_7 взяв в кімнаті дерев`яну палицю та вдарив нею один раз ОСОБА_11 по голові в область її лівої тім`яної частини, після чого штовхнув його стопою правої ноги в область поясниці, внаслідок чого ОСОБА_11 впав на підлогу на спину. Потім ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_11 та з метою позбавлення останнього життя сів йому на груди, впершись колінами в його грудну клітину, та наніс потерпілому не менше 7 8 ударів кулаком правої руки в обличчя та тулуб. Крім того, ОСОБА_7 не менше одного разу з силою натиснув колінами на грудну клітину ОСОБА_11 та в цей час рукою здавив шию останнього, а іншою рукою верхні дихальні шляхи. Тримаючи ОСОБА_11 в такому положенні, ОСОБА_7 досяг суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті ОСОБА_11 ..

Суд 1-ої інстанції кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч..1 ст. 115 КК України, як умисне вбивство.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника на підтримку апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, на підставі ч. 3 ст. 404 КПК України повторно дослідивши обставини, встановлені під час кримінального провадження, у обсягу, про який заявляла сторона захисту, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається, обвинувачений ОСОБА_7 вину за висунутим обвинуваченням не визнав, суду пояснив, що тимчасово проживав разом з потерпілим ОСОБА_11 у будинку останнього за адресою: АДРЕСА_1 . 24.08.2014р. близько 19 год., коли він ( ОСОБА_7 ) повернувся додому з роботи. ОСОБА_11 був у будинку один, знаходився в стані алкогольного сп`яніння, лежав на ліжку. До них прийшла сусідка та сказала, що якщо будуть тривати крики та сварки, то вона викличе міліцію, на що він ( ОСОБА_13 ) сказав, що з цього приводу йому нічого не відомо, він тільки що прийшов з роботи. Перед тим, як йти до дому після роботи, він заходив до магазину за продуктами, а також.по дорозі придбав 250 гр. самогону. Вдома він поїв, випив самогону та ліг відпочивати. Потім ще раз ходив до магазину, дивився телевізор та на початку 22 год. заснув. За цей час до них з ОСОБА_12 ніхто не приходив. Коли прокинувся, то побачив, що ОСОБА_11 лежить на підлозі без ознак життя. Через деякий час до будинку зайшли сусіди ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .. Побачивши мертвого ОСОБА_11 , ОСОБА_14 стала кричати, навіщо він ( ОСОБА_13 ) вбив ОСОБА_12 . Після чого пішла з ОСОБА_16 викликати міліцію. Потім до будинку прийшла сусідка ОСОБА_17 , яка те ж виловлювала на його ( ОСОБА_13 ) адресу обурення з приводу того, що він вбив ОСОБА_12 . Проте, він ( ОСОБА_13 ) казав, що він не вбивав ОСОБА_12 . Коли приїхали працівники міліції, оглядали місце події. При цьому у нього вилучили сорочку та штани, які були одягнуті на ньому, оскільки на них були сліди крові, хоча він поясняв, що це була стара, засохла кров, ще після бійки з ОСОБА_12 19 серпня того ж року. Потім його привезли до райвідділу міліції, де допитували, застосовували тортури та змушували визнати вину у вбивстві потерпілого. Тому він змушений був зізнатися в тому, чого не робив, але, оскільки повідомляти про деталі злочину йому було нічого, він розповідав про події, які мали місце 19 серпня того року. Поясняв, що 19 серпня до ОСОБА_11 приходив його знайомий, який викрав у нього ( ОСОБА_13 ) телефон, за що він побив ОСОБА_11 ... Коли до міліції приїхав захисник, він не став відмовлятись від наданих зізнавальних показань, оскільки не знав про таку можливість, показання підписав та підтвердив їх під час проведення з ним слідчого експерименту.

Обвинувачений стверджував, що 24.08.2014р. він ОСОБА_11 тілесних ушкоджень не спричиняв. Виявлена під час огляду кров на речах та стінах в будинку ОСОБА_11 була ще до 24.08.2014р.. Вважає, що ОСОБА_11 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, сам впав, при цьому вдарився о бильце ліжка, тобто таким чином отримав тілесні ушкодження, від яких помер.

Проте, не зважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_7 суд 1-ої інстанції, дослідивши під час судового розгляду зібрані та надані сторонами докази і оцінивши їх в сукупності із врахуванням вимог ч.1 ст. 89 та ст. 94 КПК України, правильно дійшов висновку, що вина обвинуваченого за пред`явленим йому обвинуваченням у вчиненні умисного вбивства потерпілого ОСОБА_11 доведена.
Аналізуючи показання обвинуваченого, надані ним в судовому засіданні, суд вірно розцінив їх як його прагнення уникнути кримінальної відповідальності та спосіб захисту.
Твердження обвинуваченого про його непричетність до вбивства потерпілого спростовуються дослідженими та перевіреними в ході судового розгляду доказами, а саме:.
Допитана свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що 24.08. 2014р. близько 24 години ночі вона з ОСОБА_15 зайшла до ОСОБА_11 попросити цигарок. В одній із кімнат будинку горіло світло. Там, де були ОСОБА_18 і ОСОБА_19 , світло не горіло. В цій кімнаті на підлозі біля столу (між столом і диваном) лежав ОСОБА_19 , біля його голови була калюжа крові. Сліди крові також були і на стінах. В тій же кімнаті на стільці сидів ОСОБА_18 , який був в стані алкогольного сп`яніння. Руки у нього із зовнішній сторони по лікті були у крові. На його одежі також була кров. ОСОБА_15 перевірив пульс ОСОБА_20 і сказав, що той мертвий. Потім вони з ОСОБА_21 пішли до ОСОБА_22 , яка викликала міліцію.

Свідок ОСОБА_17 сулу показала, що була знайома з ОСОБА_23 та його жильцем ОСОБА_24 . Останній проживав у будинку ОСОБА_20 приблизно півроку, працював в селі по найму, робив ремонти. ОСОБА_19 не працював, хворів. У будинку ОСОБА_20 збиралися компанії, вживали спиртні напої. Вона також приходила до ОСОБА_20 та ОСОБА_25 . Проте, її чоловік через це побився з ОСОБА_26 , а їй заборонив ходити до будинку ОСОБА_27 .. Це сталося за декілька місяців до смерті ОСОБА_27 . Останнього вона випадково зустріла приблизно за тиждень до 24.08.2014р. Він був побитий, з синцями на обличчі, голова опухла. Їй сказав, що його побив ОСОБА_18 , з яким з`ясовував стосунки. В ніч з 24.08. на 25.08. 2014р. до неї прийшли ОСОБА_28 та ОСОБА_29 які повідомили їй, що ОСОБА_18 вбив ОСОБА_27 . Тому вона викликала міліцію. До приїзду міліції вона була у будинку ОСОБА_27 . Бачила, що ОСОБА_18 сидів в тій же кімнаті, де лежав мертвий ОСОБА_30 .. Коли приїхали співробітники міліції, вони оглянули місце події та затримали ОСОБА_25 ..
Як вбачається з рапорту чергового Новоодеський РВ міліції від 25.08.2014р. о 01-20 год. про злочин було повідомлено по телефону мешканкою с.Баловне ОСОБА_17 (а. с. 49 том 1).

Згідно даних, що містяться в протоколі огляду місця події від 25.08.2014р. з фототаблицєю (а.с. 60-89 том 1), який проведено слідчим за участю понятих у присутності ОСОБА_7 , було оглянуто територію домоволодіння в АДРЕСА_1 , де в одній із кімнат будинку на підлозі з правої сторони від столу на відстані 0,5 м було виявлено труп ОСОБА_11 з ознаками насильницької смерті, який на момент огляду лежав на спині. Під час огляду трупа були виявлені тілесні ушкодження: в лівій та правій параорбітальних областях обличчя, в області верхніх та ніжніх кінцівок, на грудній клітині спереду крововиливи овальної форми буро-синього кольору. При пальпації кісток носу виявлено крепітацію кісткових відламків, при пальпації грудної клітини - крепітацію кісткових відламків. Рани в області голови, обличчя, на слизистій оболонці верхньої губи.

Крім того, при огляді місця події було виявлено та вилучено сорочку з коротким рукавом зі слідами бурого кольору, ганчірку зі слідами бурого кольору. Також на стіні з лівої сторони від вхідних дверей на відстані 1 м - 1 м 10 см було виявлено сліди бурого кольору у виді підтьоків. В коридорі було виявлено сліди речовини бурого кольору. На стільці - сліди речовини бурого кольору. В крайньому дальньому куті на підлозі було виявлено та вилучено простирадло, загорнене у згорток із слідами речовини бурого кольору, в середині якого знаходиться 3 сорочки сірого, коричневого та синього кольору із слідами речовини бурого кольору. На дерев`яному ліжку покривало та матрац світлого кольору із слідами речовини бурого кольору, простирадло синього кольору із слідами речовини бурого кольору. Також було виявлено та вилучено дерев`яний предмет конусовидної форми зі слідами речовини бурого кольору довжиною близько 0,5 м, діаметром 5 см, який нагадує биту. Біля входу до іншої кімнати виявлено подушку червоного кольору із слідами речовини бурого кольору. Під час огляду було виявлено та вилучено: сліди папілярних узорів з поверхні пляшки горілки «Пшенична» та з поверхні склянки.

Під час огляду місця події у ОСОБА_7 було вилучено сорочку та джинси, у які він був одягнутий. Зі слів ОСОБА_7 сорочка зі слідами бурого кольору, яка була виявлена в кімнаті, де знаходився труп ОСОБА_20 , також належала йому.

Протокол огляду місця події підписаний всіма учасниками без зауважень та заперечень. Вказана слідча дія була проведена слідчим у відповідності до вимог ст. 237 КПК України, як невідкладна, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення. При цьому обвинувачений в апеляційний скарзі не вказав, з яких підстав суд 1-ої інстанції був зобов`язаний перевіряти повноваження слідчого на проведення цієї слідчої дії. Присутність понятих при огляді підтвердили в своїх показаннях свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_17 , що не заперечував і обвинувачений. Дані, які викладені у протоколі огляду підтверджують фотознімки з місця події. Тому є безпідставними твердження обвинуваченого про те, що відомості, зафіксовані у цьому протоколі, не відповідають дійсності. Що стосується посилань обвинуваченого про проведення огляду без захисника, то на тій стадії його залучення не було обов`язковою, оскільки у відповідності до ч.1 ст. 52 КПК України участь захисника забезпечується з моменту набуття особою статусу підозрюваного.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 2058 від 25.09.2014р. (а .с. 106-108 том 1) смерть потерпілого ОСОБА_11 настала в результаті механічної асфіксії в результаті здавлювання органів шиї та закриття верхніх дихальних шляхів, а також у результаті здавлювання грудної клітини в передньо-задньому напрямку. Після здавлювання органів шиї смерть ОСОБА_11 настала не відразу, а через певний проміжок часу, що обчислювався хвилинами.

При судово-медичному дослідженні трупа у потерпілого були виявлені наступні тілесні ушкодження:

в області голови та шиї: множинні, масивні, на деяких ділянках зливні садна в області обличчя та шиї; крововиливи в м`які тканини шиї; повний, поперечний, згинальний перелам кінця лівого великого ріжка під`язикової кістки; повний, поперечний, згинальний перелам правого великого ріжка під`язикової кістки на рівні його зчленування з тілом кістки; крововиливи в параорбітальних областях, крововиливи, забої м`яких тканин голови; садна в області лобу зліва та справа, на лівій та правій вушній раковині; перелам кісток носу; субарахноїдальні крововиливи; рана в волосяній частині голови лівої тім`яної області; в області тулуба: поперечний перелам грудини; множинні перелами ребер по різним анатомічним лініям; внутрішкіряні крововиливи грудної клітини; масивне полосчате садно, розташоване в проекції лівої реберної дуги в проекції 7-8 ребер зліва по передньо-підпаховій лінії; в області верхніх та нижніх кінцівок: крововиливи та садна верхніх та нижніх кінцівок.

Зазначені тілесні ушкодження утворилися прижиттєво, в один часовий проміжок і могли утворитися: крововиливи в параорбітальних областях; перелам кісток носу; садна на лобі зліва та справа; садна вушних раковин; крововиливи в м`які тканини голови; субарахноїдальні крововиливи; масивні забої м`яких тканин лівої половини обличчя, від множинних сильних ударних впливів тупих твердих предметів в кількості не менше 7-8, якими могли бути руки, взуті ноги, та інші тупі предмети з аналогічними характеристиками. Забійна рана в волосяній частині голови лівої тім`яної області утворилася від однократного, сильного, ударного впливу тупого твердого предмету з обмеженою поверхнею співударяння. За ступенем тяжкості вище зазначені тілесні ушкодження у ОСОБА_11 належать до категорії середньої ступені тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я;

Множинні масивні на деяких ділянках зливні садна в області обличчя та шиї; крововиливи в м`які тканини шиї, повний поперечний, згинальний перелам кінця лівого великого ріжка під`язикової кістки; повний поперечний, згинальний перелам правого великого ріжка під`язикової кістки на рівні його зчленування з тілом кістки утворилися від багатократних впливів тупих твердих предметів з обмеженою поверхнею зіткнення, які ми могли бути руки, пальці рук;

Поперечний перелам грудини на рівні зчленуванням рукоятки та тіла грудини; перелами ребер справа - могли утворитися в результаті не менше чим від однократного сильного впливу (тиску) тупого предмета в передньо-задньому напрямку; перелами 8, 9, 10-го ребер справа по лопаточній лінії, 9, 10-го ребер справа по середньо-підпаховій лінії, перелами ребер зліва 6, 7, 8, 9, 10 по передньо-підпаховій лінії; 7, 8 зліва по лопаточній лінії, масивне полосчате садно, розташоване в проекції лівої реберної дуги в проекції 7-8 ребер зліва по передньо-підпаховій лінії, могли утворитися від ударних впливів тупих твердих предметів з відносно обмеженою поверхнею співударяння, в кількості не менше 5-6, якими могли бути взуті ноги. За ступенем тяжкості перелам грудини та перелами ребер в своїй сукупності належать до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя;

Крововиливи та садна в області верхніх та нижніх кінцівок утворилися від множинних впливів тупих твердих предметів. За ступенем тяжкості ці тілесні ушкодження належать до легких тілесних ушкоджень. Крововиливи в області верхніх кінцівок можуть не прямо свідчити про можливу боротьбу чи самооборону. Садна в області верхніх та нижніх кінцівок можуть не прямо свідчити про можливість падіння з положення стоячи на площину.

З моменту смерті і до моменту дослідження трупу пройшло не більше доби (експертиза була розпочата 25.08.2014р.).

При токсикологічному дослідженні крові ОСОБА_11 етиловий спирт виявлено не було. При імунологічному дослідженні було встановлено, що кров ОСОБА_11 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи АВО.

Експерт ОСОБА_31 , який проводив вказану експертизу, в суді підтвердив свій висновок, роз`яснив, що час смерті ОСОБА_11 визначав від часу розтину трупу, який проведено ранком 25.08.2014р., тому не виключає, що смерть ОСОБА_11 могла настати 24.08.2014р. близько 22 год., як це зазначено в обвинувальному акті. За кількістю, локалізацією та механізмом утворення тяжких тілесних ушкоджень, які були виявлені у ОСОБА_11 , виключається можливість їх спричинення потерпілим самому собі при падінні, від удару о поверхню тощо. В довідці від 25.08.2014р. (а.с. 105 т.1), яку надав до Новоодеського РВ міліції, він ( ОСОБА_32 ) вказав, що смерть ОСОБА_11 є насильницькою, а також попереднє встановлену ним причину смерті ОСОБА_33 «смерть настала в результаті множинних, багато уламкових 2-х сторонніх переламів ребер», оскільки остаточно основна причина його смерті була встановлена після дослідження під`язикової кістки експертом - криміналістом. Зазначене у довідці відповідає дійсності, оскільки також пов`язане з настанням смерті ОСОБА_11 в результаті отриманих ним чисельних тяжких тілесних ушкоджень, в один проміжок часу, безпосередньо перед тим, як він помер. При цьому експерт ОСОБА_32 пояснив, що передавав на дослідження іншим експертам СМЕ імунологу, токсикологу зразки крові ОСОБА_11 , а експерту криміналісту під`язикову кістку, що підтверджується їх актами про проведення досліджень вказаних об`єктів (а.с. 150 151, 152, 153 т. 3). Експерт Цехоцький роз`яснив, що об`єкти досліджень передавались іншим експертам без опечатування, оскільки вони разом працюють в одному приміщенні однієї установи ОблСМЕ. Проте, зазначав, що кожний об`єкт передавався на дослідження іншим експертам з відповідним описом всіх необхідних даних про їх відібрання. Ці обставини підтвердила в суді експерт імунолог ОСОБА_34 .. Як вбачається, висновки, зроблені судово медичним експертом, відповідають даним досліджень експертів імунолога, токсиколога, криміналіста.

Дослідивши та проаналізувавши у сукупності висновок судово медичного експерта та акти експертів імунолога, токсиколога, криміналіста, суд вважає результати досліджень експертів достовірними, а доводи сторони захисту про не встановлення часу та причини смерті ОСОБА_11 через недопустимість судово медичної експертизи, як доказу, - безпідставними.

За результатами судово-імунологічних експертиз встановлено наступне:

висновком судово-імунологічної експертизи № 474 від 10.09.2014р. (а.с. 127 том 1) встановлено, що кров ОСОБА_11 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи АВО,

на підставі висновку молекулярно - генетичної експертизи № 755 від 12.09.2014р. (а.с.156-160 том 1) були встановлені генетичні ознаки зразку крові ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі висновку судово - імунологічної експертизи № 477 від 26.09.2014р. (а.с.116-119 том 1) було встановлено, що на простирадлі, трьох чоловічих сорочках (в описовій частині висновку експерта на а.с. 116 том 1 на звороті зазначено, що ці об`єкти дослідження були вилучені під час проведення ОМП 25.08.2014р. за фактом виявлення трупу ОСОБА_11 ), наданих на експертизу, знайдена кров людини, походження якої не виключається, в тому числі від ОСОБА_11 . Дані серологічного дослідження не виключають можливості змішування крові в плямах на речових доказах і походження її в тому числі від ОСОБА_11 .

На вилученому у ОСОБА_7 одязі відповідно до висновку експертизи № 479 від 26.09.2014р. (а.с.123-124 том 1) встановлено, що на сорочці та брюках (в описовій частині висновку експерта на а.с. 123 том 1 на звороті зазначено, що вони були вилучені під час проведення ОМП 25.08.2014р. за фактом виявлення трупу ОСОБА_11 ), зокрема на лицьовій стороні правої поли сорочці, а також на джинсах знайдена кров людини, походження якої не виключається, в тому числі від ОСОБА_11 . Дані серологічного дослідження не виключають можливості змішування крові в плямах на речових доказах і походження її в тому числі від ОСОБА_11 .

Згідно з висновком експертизи № 476 від 26.09.2014р. (а.с. 145-146 том 1) на двох фрагментах тканини, які є фрагментами килимового покриття підлоги, вилученими у кімнатах будинку при ОМП за фактом виявлення трупу ОСОБА_11 ), знайдена кров людини, походження крові не виключається в тому числі від ОСОБА_11 . У разі змішення крові її походження не виключається, в тому числі від ОСОБА_11 . За висновком експертизи № 480 від 26.09.2014р. (а.с.180-181 том 1) на наволочці (вилученій під час ОМП за фактом виявлення трупу ОСОБА_11 на подвір`ї) знайдена кров людини, походження крові не виключається в тому числі від ОСОБА_11 . В разі змішення крові, її походження не виключається в тому числі від ОСОБА_11 .

Використання як знаряддя злочину знайденого під час огляду місця події дерев`яного предмету, схожого на биту, підтверджується висновком комплексної криміналістичної експертизи №1521-798-1522 від 23.10.2014р. (а. с. 221-229 том 1), якою встановлено, що в результаті молекулярно - генетичного дослідження на товстому кінці вказаного предмету виявлено кров людини, клітини з ядрами та визначено їх генетичні ознаки. Генетичні ознаки крові та клітин на товстому кінці палиці (об`єкт № 1) збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_11 . Генетичні ознаки крові та клітин на тонкому кінці (руків`ї палиці) не встановлено у зв`язку з недостатньою кількістю біологічного матеріалу. Такі висновки експертиз узгоджуються з даними огляду трупу ОСОБА_20 на місці події та висновками судово медичної експертизи про виявлене у потерпілого тілесного ушкодження у виді забійної рани волосяної частини голови лівої тім`яної області, яке утворилося від однократного, сильного, ударного впливу тупого твердого предмету з обмеженою поверхнею співударяння. В той же час зазначені докази спростовують твердження обвинуваченого про те, що вказаного предмету у будинку ОСОБА_20 не було, а також про те, що цей предмет підкинуто працівниками міліції.

Акт судово-психіатричного експерта №456 від 03.10.2014 року (а.с.232-241 том 1) виключив можливість вчинення злочину ОСОБА_7 в стані неосудності чи в стані афекту, оскільки згідно із вказаним актом ОСОБА_7 психічним захворюванням, тимчасовим розладом психічної діяльності, слабоумством не страждає та не страждав раніше, а виявляє ознаки зловживання алкогольними напоями. В період часу, до якого належить інкриміноване йому діяння, він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними та не потребує застосування примусових заходів медичного характеру.

Вказані докази є достовірними, допустимими та належними, вони не мають суттєвих протиріч, отримані з різних джерел та у передбаченому законом процесуальному порядку, об`єктивно відтворюють фактичні обставини вчинення злочину та узгоджуються між собою. Ці докази у своєї сукупності є достатніми для висновку про те, що ОСОБА_7 поза всяким сумнівом вчинив умисно вбивство ОСОБА_11 ..
Як встановлено, ОСОБА_7 був затриманий безпосередньо на місці злочину, одразу ж після його вчинення. ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 з`явились на місці події після того, як потерпілого було вбито. ОСОБА_7 з потерпілим ОСОБА_11 на момент вчинення злочину знаходились в будинку одні. Ці обставини ОСОБА_7 не заперечує. Його твердження про те, що смерть ОСОБА_11 не була насильницькою, спростовуються наведеними вище: даними протоколу огляду місця події, висновками експертиз. З показань свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_17 і самого ОСОБА_7 вбачається, що вбивство ОСОБА_11 . ОСОБА_7 вчинено на ґрунті пияцтва під час чергового конфлікту з приводу з`ясування побутових стосунків. Про направленість умислу ОСОБА_7 на позбавлення життя ОСОБА_11 свідчить кількість, локалізація та механізм спричинення тілесних ушкоджень. Тому доводи обвинуваченого про недоведеність його вини у вчиненні злочину, за яким його звинувачують, твердження про не встановлення мотивів та мети його дій є безпідставними.
Що стосується слідчого експерименту з ОСОБА_7 , то суд 1-ої інстанції надав належну оцінку цій слідчій дії, правильно вказавши, що вона була проведена у відповідності до вимог ст. 240 КПК України.
Оспорюючи показання, надані під час слідчого експерименту, обвинувачений ОСОБА_7 стверджує, що вони були отримані внаслідок застосування недозволених методів слідства. Проте, як вбачається з протоколу слідчого експерименту від 25.08.2014р. (том 1 а.с.98-101), під час цієї слідчої дії ОСОБА_7 в присутності захисника Капінос 1.1, понятих, що підтвердив в суді свідок ОСОБА_35 , добровільно, без будь якого тиску з боку співробітників міліції розповідав про обставини події. Зауважень з боку підозрюваного чи його захисника з цього приводу на момент складання протоколу не було. Проведення слідчого експерименту фіксувалось за допомогою відеокамери, що підтверджується відеозаписом, який переглянуто в суді 1-ої інстанції згідно із правилами ст.359 КПК України, що сторона захисту не оспорює (а.с. 102 том 1). Таким чином, при проведенні слідчого експерименту ОСОБА_7 було забезпечено право на захист, його інтереси захищав адвокат ОСОБА_36 , який був залучений з 18 год. 25.08.2014р.

Доводи обвинуваченого про те, що працівники міліції під тортурами змусили його зізнатися у вчиненні інкримінованого злочину не мають об`єктивного підтвердження, спростовуються повідомленням начальника Новоодеського ІТТ від 27.08.2014р. про те, що у ОСОБА_7 при поміщенні до ІТТ тілесних ушкоджень виявлено не було (а.с.91 том 2); крім того, з журналу № 669 первинного обстеження осіб, які поміщаються до ІТТ (а.с. 92 том 2) вбачається, що при поміщенні ОСОБА_7 до ІТТ скарг з його боку на стан здоров`я не було, тілесних ушкоджень виявлено не було, що також підтверджується довідкою лікаря Новоодеської ЦРЛ від 25.08.2014р. (а.с. 93 том 2).

Заява ОСОБА_7 про застосування до нього недозволених методів слідства, застосування заходів фізичного впливу, перевірялася за фактом вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, проте на підставі постанови старшого слідчого прокуратури Миколаївської області від 17.12.2014р. (а..82- 83 том 2) було закрито кримінальне провадження через відсутність в діях працівників Новоодеського РВ УМВС ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України. Посилання обвинуваченого про те, що за його скаргами на даний час досудове розслідування за його заявою поновлено, не може вплинути на результат розгляду його апеляційної скарги на оскаржуваний вирок, оскільки його винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину, крім його показань при проведенні слідчого експерименту, повністю доведена сукупністю інших доказів, які не викликають сумнівів у їх достовірності.

Доводи апелянта щодо до того, що суд 1-ої інстанції не допитав всіх свідків обвинувачення, за достатністю доказів його вини не заслуговують на увагу. Крім того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд здійснював виклик свідків, в тому числі ОСОБА_37 і ОСОБА_15 , а також їх привід, проте у відповідності до положень ч. 3 ст.23 КПК України сторона обвинувачення не забезпечила їх явку в судові засідання. Проте, обставини, про які могли пояснити свідки ОСОБА_38 та ОСОБА_15 , перевірені шляхом допиту у суді апеляційної інстанції свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_17 , які підтвердили, що огляд місця події проводився за участю понятих ОСОБА_37 та ОСОБА_15 .

Щодо походження крові потерпілого ОСОБА_11 на одязі ОСОБА_7 , це підтверджено даними висновків судово - медичної імунологічної експертизи № 479 від 26.09.2014р. та судово - медичної імунологічної експертизи № 475 від 26.09.2014р.. Факт походження крові на одязі ОСОБА_7 саме внаслідок вчинення ним дій відносно ОСОБА_11 24.08.2014р. підтверджується показаннями свідка ОСОБА_14 , яка бачила ОСОБА_39 безпосередньо після вбивства ОСОБА_11 , руки та одяг якого були у крові, кров була на підлозі та стіні біля трупа ОСОБА_11 . Такі показання свідка спростовують твердження обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що кров на його одязі була стара і не у зв`язку із вбивством ОСОБА_11 ..

Твердження обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_11 сам заподіяв собі смерть в результаті падіння, спростовуються висновками судово- медичної експертизи № 2058 від 25.09.2014р., згідно якої смерть ОСОБА_11 настала в результаті механічної асфіксії в результаті здавлювання органів шиї та закриття верхніх дихальних шляхів руками, а також у результаті здавлювання грудної клітини в передньо- задньому напрямку. При судово-медичному дослідженні трупа у потерпілого були виявлені численні тілесні ушкодження, які утворилися прижиттєво, в один часовий проміжок і могли утворитися від множинних сильних ударних впливів тупих твердих предметів в кількості не менше 7-8, якими могли бути руки, взуті ноги, та інші тупі предмети з аналогічними характеристиками.

З огляду на вищевикладене, наведені в апеляційній скарзі доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про його невинуватість суд розцінює як його прагнення уникнути кримінальної відповідальності за вчинене.

Таким чином, апеляційний суд вважає, за результатами судового розгляду кримінального провадження суд 1-ої інстанції, оцінивши докази в сукупності із врахуванням вимог ч. 1 ст. 89 та ст. 94 КПК України, незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_7 , обґрунтовано дійшов висновку, що його вина у вчиненні злочину, за яким йому пред`явлено обвинувачення, доведена повністю і наданих доказів достатньо для визнання його винним у вчинені умисного вбивства, та кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 115 КК України. Покарання ОСОБА_7 призначено у відповідності до вимог ст.ст. 65-67 КК України. Виходячи з викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_7 ..

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 грудня 2015 року відносно ОСОБА_7 - без зміни.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 в строк відбуття покарання за цим вироком строк тримання його під вартою з 25 серпня 2014 року по 22 червня 2016 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала суду набуває чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення., а засудженим в той же строк з дня отримання ним копії судового рішення.

Головуюча

Судді