Справа № 182/7248/15-к
Провадження № 1-кп/0182/169/2016
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.05.2016 року м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря

судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Нікопольського міськрайонного суду матеріали кримінального провадження № 0001966 стосовно:
- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Орджонікідзе, Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, освіта середня, одруженого, на утриманні має малолітнього сина 2015 року народження, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 31.01.2010 року Нікопольським міськрайсудом, Дніпропетровської області за ст. 186 ч. 2 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений з ОСОБА_4 31.07.2014 року по відбуттю покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

з участю сторін кримінального провадження
прокурора - ОСОБА_5
потерпілого - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_3 16.06.2015 року приблизно о 12.00 год., знаходячись під автодорожнім мостом, біля залізничної колії по вул. Електрометалургів, в м. Нікополі, Дніпропетровської області, після спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , побачивши, що потерпілий знаходиться без свідомості, у нього виник умисел направлений на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, скориставшись тим, що ОСОБА_6 знаходиться в непритомному стані, ОСОБА_3 діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів викрав належний ОСОБА_6 мобільний телефон «Самсунг С 3782», вартістю 638 грн., в якому знаходилася сім-картка мобільного оператора «МТС», вартістю 10 грн. з грошовими коштами на рахунку в сумі 10 грн. та сім-картка мобільного оператора «Діджус», вартістю 10 грн. з грошовими коштами на рахунку в сумі 10 грн., який лежав на землі біля потерпілого. Також, з правої кишені штанів ОСОБА_6 , ОСОБА_3 викрав гаманець чорного кольору, який матеріальної цінності для потерпілого не представляє з грошовими коштами у сумі 4 800 грн., чим спричинив потерпілому матеріальний збиток на загальну суму 5 478 грн. З місця скоєння злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

До даного висновку суд прийшов аналізуючи наступні докази.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе визнав повністю і пояснив суду, що 16.06.2015 року він прогулювався з цуценям. Назустріч йому йшов потерпілий. Цуценя стрибнуло на потерпілого передніми лапами. Потерпілий відштовхнув цуценя і висловився нецензурною лайкою. Спочатку він не зрозумів, що потерпілий п`яний. Ударив потерпілого один раз. Потерпілий упав. Після цього він пішов. Потім почув що йде потяг і вирішив перетягти потерпілого через залізничні колії, щоб з ним нічого не сталося. Коли перетягував потерпілого, побачив гаманець і мобільний телефон. Вирішив їх викрасти. Через 2 місяці прийшов до міліції і розповів про вчинене. Тілесні ушкодження спричинив потерпілому із-за нецензурної лайки. В гаманці було близько 5 000 грн. Шкода потерпілому відшкодована у повному обсязі. У скоєному щиро кається. Просив суд суворо не карати його.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєні інкримінованого йому злочину підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме поясненнями потерпілого та письмовими доказами.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що 16.06.2015 року він знаходився на роботі. Почував себе погано, так як перед цим, 15.06.2015 року вживав спритні напої. 16.06.2015 року випив пива і взяв ще пляшку. Після роботи пив пиво з товаришами. Як вийшов з роботи, не пам`ятає. Що там сталося під мостом також точно не пам`ятає. Був якийсь конфлікт. Навіть не може сказати причину конфлікту. Потім коли вже протверезів і прийшов до тями, виявив, що пропав гаманець та мобільний телефон. Звернувся до міліції. Їздив до лікарні. Особу з якою стався конфлікт не пам`ятає. Конфлікт на його думку виник із-за собаки. Як і хто забирав гаманець та мобільний телефон не бачив. Претензій до обвинуваченого немає.

Згідно витягів з ЄРДР 16.06.2015 року за № 001966 було внесено відомості і відкрито кримінальне провадження по факту спричинення потерпілому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень та матеріальної шкоди (а.к/п.1-3). Даний факт було виявлено в результаті повідомлення потерпілого ОСОБА_6 .

Протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_6 від 16.06.2015 р., в якій він повідомляє про вчинення стсовно нього злочину невідомою особою (а.к/п.18-19).
Згідно протоколу огляду місця події з фото таблицями та планом-схемою, від 17.06.2015 року, в проміжок часу з 07.30 до 07.50 було оглянуто територію земельної ділянки , яка знаходиться під мостом по вул. Електрометалургів в м. Нікополі, Дніпропетровської області (а.к/п. 21-25).
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.09.2015 р., з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_6 , серед представлених фотознімків для впізнання впізнав ОСОБА_6 , як особу, яка спричинила йому тілесні ушкодження та викрала майно за статурою, за зростом та за кольором волосся (а. к/п.45-48).
Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому, суд виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, встановлених по справі всіх пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості. Стосовно відомостей про особу обвинуваченого, то зокрема, як встановлено у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 раніше притягався до кримінальної відповідальності, судимість не знята та не погашена в установленому законом порядку,за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має постійне місце проживання.

До обставини, що пом`якшують покарання, суд відносить визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що покарання ОСОБА_3 має бути обрано в межах санкції статті за якою кваліфіковано його дії у вигляді позбавлення волі, але в зв`язку з визнанням вини, щирим каяттям, та активним сприянням розкриттю злочину, суд вважає за можливе застосувати до обвинуваченого ст. 75 КК України, тобто призначити покарання з іспитовим строком з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України. Таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлено.

Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді від 24.09.2015 року до ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, термін дії якого закінчився 23.11.2015 року і згідно ч. 6 ст.194 КПК України вважається скасованим.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні кримінального злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши випробувальний термін 2 роки.

На підставі п. 2-3 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 в період випробувального терміну не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти про зміну свого місця проживання та роботи кримінально-виконавчу інспекцію.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлено.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області на протязі тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Головуючий :