Провадження № 11-сс/792/217/16
Справа № 678/67/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ухвала слідчого судді Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 серпня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника апелянта ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому апеляційну скаргу ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Летичівського районного суду від 04 серпня 2015 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000265,

в с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Летичівського районного суду від 09 червня 2016 року задоволено клопотання заступника начальника СВ Летичівського ВП ГУНП України в Хмельницькій області. Накладено арешт на транспортний засіб «VOLKSWAGEN T4», д.н.з. НОМЕР_1 , 1999 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_8 , так як він є тимчасово вилученим майном.

Згідно з матеріалами провадження ОСОБА_9 органами досудового розслідування підозрюється в тому, що він 08.06.2016 близько 17 години, керуючи автомобілем «VOLKSWAGEN T4», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить його батькові, ОСОБА_8 , рухаючись по вул. Жовтневій в с. Шрубків Летичівського району Хмельницької області, допустив наїзд на малолітнього пішохода ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебігав проїзну частину вулиці з права наліво відносно напрямку руху зазначеного транспортного засобу, внаслідок чого, останній отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої стегнової кістки.

08 червня 2016 року заступником начальника СВ Летичівського ВП ГУНП України в Хмельницькій області під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди вказаний автомобіль «VOLKSWAGEN T4» в присутності понятих було вилучено.

У той же день - 08.06.2015 відомості про вказане кримінальне правопорушення внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000265 з правовою кваліфікацією за ч.1 ст.286 КК України.

09.06.2016 заступник начальника СВ Летичівського ВП ГУНП України в Хмельницькій області звернувся до Летичівського районного суду з клопотанням про накладення арешту на зазначений автомобіль, посилаючись на те, що він є знаряддям вчинення кримінального правопорушення та зберіг на собі його сліди.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя виходив з того, що автомобіль «VOLKSWAGEN T4» є предметом вчинення злочину та зберіг на собі сліди, і з метою недопущення можливості його знищення та відчуження, зникнення або пошкодження, що буде слугувати перешкоджанню розслідування кримінального провадження, наклав на нього арешт.

За змістом апеляційної скарги, посилаючись на порушення вимог кримінального процесуального закону, ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді про арешт його автомобіля скасувати і постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що для доказування скоєння ДТП арештовувати автомобіль немає потреби, оскільки даний факт є встановленим та зафіксованим протоколом огляду від 08.06.2016 року, який визнається його сином; що досудовим слідством у відповідності до ч.2 ст.100 КПК України протокол огляду автомобіля не складався, статус речового доказу йому не надавався. Уважає, що рішення слідчого судді про арешт майна не відповідає вимогам ст.170 КПК України, яка передбачає таке обмеження лише внаслідок існування сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи неправомірної вигоди, можливої конфіскації, а також, що протокол огляду та вилучення автомобіля від 08.06.2016 не є доказом відповідно до ст.ст. 84 та 86 КПК України, оскільки ці дії проведені до внесення відомостей до ЄРДР, тобто до початку досудового розслідування, і за правилами ст.89 цього Кодексу не підлягає дослідженню судом. Звертає увагу на те, що у зв`язку із скоєнням правопорушення його сином, до нього (апелянта) як власника автомобіля не може бути застосована конфіскація, спеціальна конфіскація, на нього також не може бути покладено обов`язок з відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення. На думку апелянта, подання слідчого та ухвала слідчого судді не відповідають вимозі ч.11 ст.170 КПК України про те, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримку апеляційної скарги з посиланням на зазначені у ній доводи, думку прокурора про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ст.170 КПК України:

„1. Арештом майна є тимчасово, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом, ... Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. ...

2. Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів; ...

3. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. ....

Відповідно ж до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які будуть використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Аналіз наведених положень закону вказує на те, що арешт на майно може бути накладений на майно будь-якої особи, при цьому в даному випадку визначальною підставою для арешту автомобіля, за участю якого відбулася ДТП, внаслідок якої потерпілому спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кістки стегна, є наявність на цьому автомобілі слідів кримінального правопорушення.

Як видно матеріалів справи, автомобіль «VOLKSWAGEN T4», який на момент ДТП правомірно знаходився у володінні ОСОБА_11 , був вилучений під час огляду місця події з дотриманням вимог ст.237 КПК України, оскільки на ньому збереглися сліди кримінального правопорушення, тобто він мав ознаки речового доказу, визначені ст.98 КПК України.

На ці обставини як на підстави для накладення арешту на автомобіль слідчий та слідчий суддя правильно послалися у своїх клопотанні та ухвалі відповідно.

Визнання сином апелянта факту ДТП за його участю, наявність протоколу огляду місця події та відсутність протоколу огляду автомобіля не звільняють слідчого від визначеного ст.9 КПК України обов`язку всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, які відповідно до ст.91 цього Кодексу підлягають доказуванню, тому доводи ОСОБА_8 з цього приводу є безпідставними.

Те, що до апелянта не можуть бути застосовані конфіскація, спеціальна конфіскація, а також, що на нього не може бути покладений обов`язок з відшкодування шкоди, оскільки, за його словами, кримінальне правопорушення вчинене його сином, в даному випадку не дає підстав для скасування ухвали слідчого судді про арешт автомобіля.

Доводи апелянта з посиланням на те, що протокол огляду та вилучення від 08.06.2016 проводився до внесення відомостей до ЄРДР, тобто до початку досудового розслідування, тому не може бути доказом у справі, також є безпідставними, такими, що не ґрунтуються на законі. Адже відповідно до ч.3 ст.214 КПК України огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після завершення огляду, а згідно з ч.5 ст.237 КПК України при проведенні огляду дозволяється вилучення речей і документів, які мають значення для кримінального провадження.

З матеріалів справи убачається, що обставини ДТП та її наслідки давали підстави для проведення огляду місця події невідкладно, оскільки подія відбулася на дорозі і інші учасники руху могли пошкодити чи знищити її сліди, змінити місце розташування учасників ДТП чи речей, які можуть мати значення для кримінального провадження, тощо.

Сукупність конкретних обставин ДТП за участю вказаного автомобіля та її наслідків і є підставою уважати, що цей автомобіль є доказом кримінального правопорушення.

А те, що під час ДТП належним апелянту автомобілем керував його син, є тими обставинами, які підтверджують, що незастосування заборони або обмеження користування, розпорядження цим автомобілем призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, його передачі, оскільки і водій-учасник ДТП, і його батько є зацікавленими у цьому особами.

Порушень вимог ст.173 КПК України, на які посилається ОСОБА_8 в апеляційній скарзі, не встановлено.

Сама ж по собі суперечність, яка полягає в тому, що слідчий назвав автомобіль знаряддям злочину, а слідчий суддя предметом вчинення злочину, на правильність рішення слідчого судді не впливає. Визначальним у даному випадку є те, що в клопотанні слідчого та в ухвалі слідчого судді підставою для накладення арешту визнано наявність на автомобілі слідів кримінального правопорушення.

Отже колегія суддів уважає доводи апелянта необґрунтованими і підстав для скасування ухвали в межах апеляційної скарги не убачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:
Ухвалу слідчого судді Летичівського районного суду від 09 червня 2016 року про накладення арешту на транспортний засіб «VOLKSWAGEN T4», д.н.з. НОМЕР_1 , 1999 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_8 , залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2