АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 658/7/16-к Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/791/646/16 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 309 КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 липня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар судового засідання: ОСОБА_5
за участю прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченої: ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні кримінальне провадження № 000450 за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_7 та прокурора на вирок Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 12.04.2016 року щодо ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Томарине Бериславського району Херсонської області, громадянки України, не працюючої, одруженої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої: 17.09.2014 року Каховським міськрайонним судом Херсонської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 850 грн., -

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком, ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання приєднано не відбуте покарання за попереднім вироком у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України попередній вирок визначено виконувати самостійно. Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 не обирався. Строк покарання відраховано з моменту приведення вироку до виконання. Вирішено питання про судові витрати та речові докази.

Вироком суду ОСОБА_7 визнана винною та засуджена за те, що в грудні 2015 року, повторно, переслідуючи прямий умисел, спрямований на порушення Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, з метою виготовлення для особистого вживання наркотичного засобу, придбала в невстановленому місці насіння маку, з якого за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , незаконно, не маючи на те спеціального дозволу, не переслідуючи мети збуту, шляхом виварювання виготовила наркотичний засіб, який згідно висновку експерта НДЕКЦ при УМВС України в Херсонській області № 257-х від 16.12.2015 року є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено опієм ацетильованим, масою в перерахунку на суху речовину 0,51 грам, та зберігала його до того часу, коли 14.12.2015 року, близько 18 години, під час проведення санкціонованого обшуку за вищевказаною адресою, прокурором та працівниками поліції було виявлено та вилучено вказаний наркотичний засіб.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції змінити та призначити їй покарання, не пов`язане з позбавленням волі. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що штраф за попереднім вироком не сплатила у зв`язку з скрутним матеріальним становищем та відсутністю постійного заробітку, а не внаслідок бажання ухилитись від сплати штрафу. Крім того, вважає негативну характеристику за місцем проживання такою, яка не відповідає дійсності. Зазначає, що на даний час проходить курс реабілітаційного лікування у лікаря-нарколога, що свідчить про бажання стати на шлях виправлення.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання у виді штрафу, у порушення вимог ст. 53 КК України, призначив штраф не в ставках неоподатковуваних мінімумах доходів громадян, як це передбачено законом, а визначив певну суму штрафу в національній валюті. Крім того, як вбачається з резолютивної частини вироку суд першої інстанції в порушення вимог ч. 1 ст. 71 КК України при призначенні ОСОБА_7 покарання хоча і застосував вимоги статті 71 КК України, однак фактично не визначив остаточне покарання, обмежившись лише приєднанням до призначеного покарання за даним вироком невідбуте покарання за вироком Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 17.09.2014 року. Окрім цього, суд у порушення вимог ч. 3 ст. 72 КК України визначив самостійно виконувати не покарання за вироком Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 17.09.2014 року, а сам вирок суду. На підставі викладеного просить вирок суду змінити, зазначивши в його резолютивній частині, що на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання призначеного за даним вироком повністю приєднати невідбуте покарання, призначене за вироком Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 17.09.2014 року у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 850 гривень, остаточно призначивши ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк два роки та штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України покарання за вироком Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 17.09.2014 року виконувати самостійно, в решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачену, яка підтримала свою апеляційну скаргу і просила вирок суду першої інстанції змінити та призначити їй покарання, не пов`язане з позбавленням волі, заперечувала проти задоволення апеляційної скарги прокурора, прокурора, який просив відхилити апеляційні вимоги обвинуваченої, апеляційну скаргу прокурора задовольнити, заслухавши сторони в судових дебатах, під час яких вони залишились на попередніх позиціях, останнє слово обвинуваченої, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 розглянуто судом першої інстанції в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, дії обвинуваченої правильно кваліфіковані за ст. 309 ч.2 КК України як незаконне виготовлення, зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене повторно.

Правильність кваліфікації дій обвинуваченої та доведеність її вини у вчиненні злочину, передбаченого ст. 309 ч. 2 КК України в апеляційних скаргах не оспорюється.

При призначенні обвинуваченій покарання, суд першої інстанції в повній мірі дотримався вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, який раніше судима за вчинення умисного злочину у сфері незаконного обороту наркотичних засобів, у період невідбутої частини покарання вчинила аналогічний злочин, що свідчить про систематичність злочинної діяльності та небажання стати на шлях виправлення, за місцем проживання характеризується негативно, щире каяття як обставину, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що його обтяжують, і дійшов правильного висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі за сукупністю вироків, яке належить відбувати реально, що є справедливим і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів, тому підстав для скасування або зміни вироку в частині призначеного покарання колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги прокурора про безпідставне призначення ОСОБА_7 покарання у виді штрафу не в ставках неоподатковуваних мінімумах доходів громадян, як це передбачено законом, а у конкретній сумі в національній валюті колегія суддів визнає безпідставними.

Так, при призначенні покарання у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, цей розмір визначається в певній кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, установленого законодавством України на час постановлення вироку, із визначенням його у грошовій сумі, здійснивши перерахування розміру в гривнях, виходячи з вимог закону щодо визначення суми одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Оскільки, суд призначив ОСОБА_7 покарання за ст. 309 ч. 2 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки, а не у виді штрафу, тому доводи апеляційної скарги прокурора про призначення ОСОБА_7 покарання без вказівки на кількість неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, колегія суддів визнає безпідставним.

Що стосується застосування положень ст. 71 КК України колегія суддів виходить з наступного.

Так, за правилами ч. 1 ст. 71 КК України остаточне покарання призначається у випадку, коли засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин. У такому випадку, до призначеного за новим вироком покарання, повністю або частково приєднується невідбута частина покарання за попереднім вироком.

Разом з цим, відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України основне покарання у виді штрафу при призначенні його за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарання не підлягає і виконується самостійно.

На порушення вказаної норми закону суд першої інстанції, правильно зазначивши про призначення покарання за сукупністю вироків, безпідставно вказав на застосування принципу складання покарань у виді позбавлення волі та штрафу, оскільки ці покарання відповідно до положень ст. 72 ч. 3 КК України складанню не підлягають і мають виконуватись самостійно. При цьому, як правильно зазначив в апеляційній скарзі прокурор, самостійному виконанню підлягають саме призначені покарання, а не вироки суду.

Доводи прокурора про необхідність застосування принципу складання вказаних покарань та визначення остаточного покарання у виді позбавлення волі та штрафу суперечать змісту ч. 3 ст. 72 КК України, оскільки основне покарання у виді штрафу складанню з іншими видами покарань не підлягає і виконується самостійно.

Таким чином, апеляційні вимоги прокурора в цій частині підлягають частковому задоволенню, а вирок суду - зміні із виключенням з його резолютивної частини посилання суду на застосування принципу повного складання покарань та самостійне виконання вироку Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 17.09.2014 року.

Керуючись ст.ст. 404, 407, п. 4. ч. 1 ст. 408, п. 4 ч. 1 ст. 409, ст.ст. 413, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення, апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 12.04.2016 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінити.
Вважати ОСОБА_7 засудженою за ст. 309 ч. 2 КК України до позбавлення волі строком на два роки.
На підставі ст. 71, ч. 3 ст. 72 КК України покарання за цим вироком у виді позбавлення волі строком на 2 роки та покарання, призначене вироком Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 17.09.2014 року у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 грн. виконувати самостійно.
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Учасники судового розгляду мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Надіслати не пізніше наступного дня після постановлення ухвали її копію учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Судді: (три підписи)
З оригіналом згідно.
Головуючий: ОСОБА_2