Справа № 175/2464/16-к
Провадження № 1-кп/175/116/16

Вирок

Іменем України

18 липня 2016 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське кримінальне провадження № 0001636 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровськ, громадянина України, ІПН НОМЕР_1 , з повною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого за місцем реєстрації по АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 10.05.2006 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.186, ст.69, ч.ч.1,2 ст.187, ст.69, ст.70 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

- 19.09.2011 року Індустріальним районним судом міста Дніпропетровська за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ст.ст.75, 76 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік 6 місяців; ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 29.03.2013 року іспитовий строк скасовано та направлено для відбуття реального покарання строком 2 роки; звільненого з кримінально-виправної установи 23.06.2014 року за ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 16.09.2014 року на підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2014 році»,

- 27.04.2016 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.15, ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 ч.2, ст.ст.70 ч.1, 75, 76 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

встановив:

ОСОБА_5 , будучи раніше судимим за умисні корисні злочини, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і в період іспитового строку вчинив аналогічний злочин при наступних обставинах.

Так, 21 червня 2016 року ОСОБА_5 , не маючи постійного місця роботи та джерела доходу для існування, перебуваючи у місті Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, керуючись корисливим мотивом, вирішив повторно здійснити крадіжку повітряного телефонного кабелю, для чого заздалегідь підготував побутові ножиці.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 того ж дня приблизно о 03.30 годині, точний період часу органом досудового слідства невстановлений, прибув до домоволодіння АДРЕСА_2 , де скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до стовпа, розташованого біля вказаного домоволодіння, і за допомогою заздалегідь заготовлених ножиців відкусив 40 метрів телефонного кабелю «ТППеП 30х2х0,4» вартістю 27,28 грн. за 1 метр загальною сумою 1091,20 грн., приналежного ТОВ «Телефонна компанія «СІТЕЛ», який, вчиняючи злочин повторно, з корисливих мотивів, таємно викрав і з місця вчинення злочину зник, спричинивши ТОВ «Телефонна компанія «СІТЕЛ» матеріальну шкоду у вказаному розмірі.

У судовому засіданні ОСОБА_5 свою провину визнав повністю і пояснив, що вчинив інкримінований злочин, оскільки хотів допомогти вагітній племінниці, сімя якої перебувала у скрутному матеріальному становищі. У вчиненому злочині щиросердно кається і просить суворо не карати, призначивши покарання, яке дозволить йому поїхати до батька у Чернігівську область.

Провина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного судом діяння підтверджується доказами, дослідженими за згодою сторін у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Переконавшись у правильному розумінні обвинуваченим змісту обставин інкримінованого йому діяння і добровільності його позиції, суд дійшов висновку про те, що за обставин, зазначених у обвинувальному акті, було вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_5 , і це кримінальне правопорушення вчинено саме ним, і його умисні дії кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

При визначенні виду й міри покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини справи й особу ОСОБА_6 , - раніше тричі притягався до кримінальної відповідальності та має три незняті та непогашені судимості за умисні злочини, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує його покарання, суд визнає щиросердне каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає рецидив злочинів.

Виходячи із загальних засад призначення покарання, передбачених ст.ст.50, 65-67 КК України, з урахуванням обставин справи і даних про особу ОСОБА_6 , який не зробив належних висновків, на шлях виправлення не став і через незначний проміжок часу після останнього засудження в період іспитового строку вчинив умисний злочин, віднесений ст.12 КК України до категорії середньої тяжкості, суд вважає за необхідне призначити реальне покарання у

виді позбавлення волі за правилами ст.ст.71, 78 ч.3 КК України, вважаючи, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

У відповідності з пунктами 10 и 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Таким чином, суд не вправі повторно застосувати до обвинуваченого вимоги ст.75 КК України, про що він фактично просив у судових дебатах.

Цивільний позов ТОВ «Телефонна компанія «СІТЕЛ» і витрати на залучення експерта стороною обвинувачення не заявлялися.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.369, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.185 КК України і піддати кримінальному покаранню у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки.
На підставі ст.71, ч.3 ст.78 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2016 року і остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 3 (три) місяці.

Строк покарання обчислювати з 23 червня 2016 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції від 26.11.2015 року) зарахувати обвинуваченому ОСОБА_4 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а саме з 23 червня по 18 липня 2016 року включно.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, - залишити без змін.

40 метрів телефонного кабелю «ТППеП 30х2х0,4», передані на відповідальне зберігання ОСОБА_7 , - після набрання вироком законної сили залишити у розпорядженні ТОВ «Телефонна компанія «СІТЕЛ».

На вирок сторонами може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення, а обвинуваченим у той же строк з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1