Справа № 439/1345/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/458/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження № 439/1345/15-к про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2

за п.6 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187 КК України,

з участю прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_10 ,

потерпілого ОСОБА_11 ,

за апеляційною скаргою прокурора Радехівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 22 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а :
Вироком Сихівського районного суду м. Львова від 22 лютого 2016 року ОСОБА_7 визнано невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187 КК України у зв`язку з недоведеністю його вини. Запобіжний захід ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу змінено з тримання під вартою на особисте зобов`язання. Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат по справі.

Органами досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він о 23 год. 00 хв. 28 травня 2014 року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи з корисливих мотивів, шляхом відгинання штапика та зняття віконного скла таємно проник через вікно в приміщення житлового будинку ОСОБА_12 , який знаходиться на АДРЕСА_3 , де реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, почав шукати грошові кошти та матеріальні цінності, щоб такі викрасти. Обшукуючи будинок, зайшов у кімнату, в якій знаходилась ОСОБА_12 , яка помітивши ОСОБА_7 почала кричати. Останній, переслідуючи мету заволодіння чужим майном, підійшов до ОСОБА_12 , яка лежала в ліжку, напав на неї і застосовуючи небезпечне для життя та здоров`я особи насильство, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, бажаючи смерті потерпілої, накинув їй на шию пояс з текстилю, який підібрав в кімнаті та, долаючи опір потерпілої, почав здавлювати шию ОСОБА_12 , що призвело до механічної асфіксії від удавлення петлею і смерті ОСОБА_12 . В подальшому, ОСОБА_7 , перетягнувши труп ОСОБА_12 в міжкімнатний коридор будинку під матрацом ліжка, на якому лежала потерпіла, відшукав грошові кошти в сумі приблизно 300 грн., які обернув на свою користь та втік з місця вчинення кримінального правопорушення.

На вирок суду прокурор Радехівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки. Проведений слідчий експеримент та відеозапис до нього має важливе значення для доказування вини обвинуваченого у кримінальному провадженні, оскільки під час даної слідчої дії ОСОБА_7 продемонстрував на манекені та розповів в деталях як саме він вчиняв злочини. Висновки суду про відсутність захисника під час проведення слідчого експерименту є хибними, оскільки в протоколі слідчого експерименту від 06 червня 2014 року, в графі 5, наявний підпис адвоката ОСОБА_13 , тобто дана слідча дія проводилась за участі захисника обвинуваченого, і зворотного в судовому засіданні доведено не було. Суд не взяв до уваги показання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , які вказали на те, що перед проведенням слідчого експерименту ніхто не змушував ОСОБА_7 та не показував, як і що робити. Свідок ОСОБА_17 зазначив, що під час слідчого експерименту ОСОБА_7 вказував на такі обставини, які могли бути відомі тільки йому, а саме: те, що перелізаючи через металеву сітку ОСОБА_7 зламав гілку дерева, яка знаходилися на металевій сітці, і такі показання ОСОБА_7 підтверджується протоколом оглядом місця події від 29 травня 2014 року. Суд не взяв до уваги такі докази, як протокол огляду місця події від 03 червня 2014 року та висновок експерта № 12/110 від 25 липня 2014 року, і переконливих мотивів щодо неприйняття цих доказів у вироку не навів. За час судового розгляду було досліджено значний обсяг доказів, проте зважаючи на час перебування колегії суддів у нарадчій кімнаті та об`єм друкованого тексту вироку (6 аркушів), у колегії суддів до виходу в нарадчу кімнату була наперед встановлена думка щодо вирішення справи по суті, що свідчить про незаконність вироку.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора на підтримку апеляційної скарги, потерпілого ОСОБА_11 , який підтримав апеляційні вимоги прокурора, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які заперечили проти апеляційної скарги й просили залишити вироку без зміни, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок в межах апеляційної скарги.

Вирок суду слід скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції з таких підстав.

При прийнятті рішення суд першої інстанції допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що відповідно до п.3 ч.1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно з вимогами п.1 ч.3 ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку зазначаються у разі визнання особи виправданою - формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Проте зазначених вимог закону суд першої інстанції не дотримався.

Так, суд, розглядаючи кримінальне провадження по суті, зробив висновок про недоведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, передбачених п.6 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187 КК України, побудувавши виправдувальний вирок на суперечливих, недостатньо перевірених доказах, взявши до уваги лише доводи сторони захисту та без належних дослідження та оцінки, відкинувши докази обвинувачення.

Суд прийшов до висновку, що пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення ґрунтується лише на його визнавальних показаннях, наданих під час досудового розслідування.

У вироку суд зазначив, що допитані в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_11 та свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 не були очевидцями злочину та жодних даних щодо причетності ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень не надали. При цьому, зазначивши джерела доказів, суд не розкрив їх змісту та не дав їм належної оцінки з точки зору відповідності критеріям належності, допустимості та достатності у сукупності з іншими доказами.

Крім того у вироку суд покликається на показання свідка ОСОБА_29 і зазначає, що свідок підтвердив факт знаходження обвинуваченого ОСОБА_7 з 21 год 28.05.2014 до 03 год. 29.05.2014 в гаражі неподалік будинку АДРЕСА_4 , і що даний факт підтверджується показаннями свідка ОСОБА_31 та протоколом слідчого експерименту від 18.02.2016, фото-таблицями до нього, які у вироку не наведені.

Суд також відкинув докази сторони обвинувачення (протокол огляду місця події від 29 травня 2014 року з додатками; протокол додаткового огляду місця події від 03 червня 2014 року), вказуючи, що результати вказаних слідчих дій ні прямо, ні опосередковано не підтверджують причетність обвинуваченого ОСОБА_7 до насильницької смерті потерпілої чи заволодіння її майном.

Також суд зазначив, що не підтверджується вина обвинуваченого також і висновками експертиз, які проведені під час досудового розслідування, зокрема, висновком експерта № 778/2014-ім від 25 червня 2014 року про те, що п`ять волосин вилучених з вікна (об`єкти №№ 1, 2, 3, 4, 5), чотири волосини, вилучені біля трупа ОСОБА_12 (об`єкти №№ 6, 7, 8, 9) за всіма диференціюючими ознаками виявилися схожими зі зразками волосся з голови ОСОБА_7 і можуть походити від нього, так як такий висновок експерта не може бути належним та достовірним доказом, оскільки експерт зробив припущення, що вилучені під час огляду місця події від 29 травня 2014 року волосини можуть належать саме ОСОБА_7 .

В суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 надав пояснення про те, що він раніше ніколи не бував у будинку потерпілої ОСОБА_12 , а тому пояснити, яким чином в даному будинку могли опинитися волосини з його голови не може.

Визнавши висновок судово-медичної експертизи № 778/2014-ім від 25 червня 2014 року неналежно вмотивованим, науково неповною мірою обґрунтованим та невичерпним, суд істотно порушив вимоги ст. 356 КПК України, оскільки слід було за клопотанням сторін або за власною ініціативою викликати експерта для роз`яснення висновку, а за певних умов в разі необхідності призначити додаткову або комісійну експертизу.

Незважаючи на дані обставини справи, суд першої інстанції залишив без розгляду клопотання прокурора щодо допиту експерта, який проводив судово-медичну експертизу зразків волосся, тобто залишив не дослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, чим попустив неповноту судового розгляду.

Суд апеляційної інстанції позбавлений можливості зробити висновки щодо відповідності закону судового рішення, оскільки це пов`язано з безпосереднім дослідженням доказів та їх оцінкою судом першої інстанції, чого зроблено не було.

Таким чином висновки суду, викладені в судовому рішенні, не узгоджуються з вимогами п.1 ч.3 ст. 374 КПК України щодо наведення підстав для виправдання обвинуваченого та наведення мотивів, з яких суд відкинув докази обвинувачення.

Зазначене свідчить про істотні порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно з вимогами п.1 ст. 415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 ч.2 ст. 412 КПК України.

Як передбачено ч.6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст. 7 КПК України.

Судом першої інстанції порушена загальна засада кримінального провадження - законність, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, то вирок суду підлягає скасуванню з підстав істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, з призначенням нового судового розгляду.

Під час нового судового розгляду, з урахуванням доводів апеляційної скарги, необхідно ретельно перевірити зібрані у кримінальному провадженні докази, дати їм належну оцінку, з дотриманням вимог ст. 94 КПК України, та ухвалити в справі законне, обґрунтоване й вмотивоване судове рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора Радехівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Сихівського районного суду м. Львова від 22 лютого 2016 року щодо ОСОБА_7 скасувати.

Призначити в Сихівському районному суді м. Львова новий судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_7 за п.6 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187 КК України.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4