АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2
- ОСОБА_3
при секретарі судового засідання - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 6 червня 2016 року,

за участю сторін:
особи, яка подала скаргу - адвоката ОСОБА_5

В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 6 червня 2016 року повернуто скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 , на бездіяльність старшого слідчого СУ ГУНП України у м. Києві ОСОБА_7 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, у кримінальному провадженні №0001113.
Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що адвокат ОСОБА_5 , звернувшись до суду зі скаргою на бездіяльність старшого слідчого СУ ГУНП України у м. Києві ОСОБА_8 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, володільцем якого є ОСОБА_6 , на підтвердження своїх повноважень надав копії: договору про надання правової допомоги №12/16-Р від 19 квітня 2016 року, укладеному між адвокатським об`єднанням «АТЕМІС» в особі учасника-адвоката ОСОБА_9 та громадянином Казанджаном ОСОБА_10 , свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю №630, виданого 10 лютого 2012 року, ордер на надання правової допомоги серії КВ №196672, що не передбачено діючим законодавством, а відтак слідчий суддя вважає, скаргу подано особою, яка не має права іі подавати.
Крім того, як зазначено в ухвалі слідчого судді, ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не передбачено саме такого виду адвокатської діяльності, як представництво інтересів фізичної особи під час здійснення кримінального провадження.
Отже, ОСОБА_6 , як володілець тимчасово вилученого майна, звертаючись за захистом цивільного права мав право уповноважити, відповідно до приписів ст.ст.237, 244 ЦК України, в тому числі адвоката, на представництво його інтересів.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 6 червня 2016 року, а матеріали за скаргою направити на новий розгляд в суді першої інстанції.
На обґрунтування вимог скарги адвокат ОСОБА_5 зазначає, що для підтвердження своїх повноважень надано договір про надання правової допомоги № 12/16-Р від 19 квітня 2016 року, який укладено адвокатським об`єднанням «АТЕМІС» та Казанджаном Бедросом Ібрахімом, ордер про надання правової допомоги серія КВ N196672 від 31 травня 2016 року, який виданий адвокатським об`єднанням «АТЕМІС», копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 630 від 24 лютого 2012 року.
Крім того, як зазначає апелянт, з пункту 1.2. вищезазначеного Договору вбачається, що правова допомога надається адвокатом, який призначається Адвокатським об`єднанням, безпосередньо на підставі цього Договору згідно Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Зокрема, згідно до інформації, яка знаходиться у Єдиному реєстрі адвокатів України (Витяг з ЄРАУ від 4 лютого 2016 року та Витяг з ЄРАУ від 24 листопада 2015 року), адвокат ОСОБА_5 включений до ЄРАУ, організаційна форма адвокатської діяльності - адвокатське об`єднання «АТЕМІС».
Тому адвокатом ОСОБА_5 для підтвердження своїх повноважень, як представника заявника (власника тимчасово вилученого майна) ОСОБА_6 , було надано усі документи, які передбачені чинним законодавством України, та він мав право, в інтересах заявника (власника тимчасово вилученого майна) ОСОБА_6 підписати та подати скаргу вих. №239/16-К від 31 травня 2016 року на бездіяльність слідчого та постанову про відмову у задоволенні клопотання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката, який підтримав вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 7 вересня 2015 року, 21 вересня 2015 року в рамках проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001113 проведено обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_11 (ас. 64-67).

19 квітня 2016 року між АО «Атеміс», з одного боку, та Бедросом Ібрахімом Казанджаном, з другого боку, укладено Договір № 12/16-Р про надання правової допомоги, відповідно до якого Бедрос Ібрахім Казанджан доручає, а Адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання надати Клієнту захист, представництво та іншу правову допомогу, передбачену цим Договором та чинним законодавством України… з питань захисту законних прав та інтересів Клієнта у кримінальному провадженні № 0001113, з усіма процесуальними правами, наданими КПК України.
Правова допомога надається Адвокатом, який призначається Адвокатським об`єднанням, безпосередньо на підставі цього Договору згідно Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (ас. 11-12).

Адвокат ОСОБА_5 є адвокатом Адвокатського об`єднання «Атеміс», і згідно з умовами Договору надає Бедросу Ібрахіму Казанджану правову допомогу у кримінальному провадженні.

6 червня 2016 року адвокатом ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_11 подана скарга в порядку ст.. 303 КПК України на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна та постанову про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0001113 (ас. 1-9).

Відповідно до Конституції України утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (частина друга статті 3).

Згідно ст.. 59 Конституції України кожен має право на правову допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_12 щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу) від 30 вересня 2009 року N 23-рп/2009, право особи на правову допомогу є одним із конституційних, невід`ємних прав людини і має загальний характер. У контексті частини першої цієї статті «кожен має право на правову допомогу» поняття "кожен" охоплює всіх без винятку осіб - громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перебувають на території України. Здійснення права на правову допомогу засноване на дотриманні принципів

рівності всіх перед законом та відсутності дискримінації за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (стаття 21, частини перша, друга статті 24 Основного Закону України)
Крім того, реалізація кожним права на правову допомогу не може залежати від статусу особи та характеру її правовідносин з іншими суб`єктами права. Правову позицію щодо цього висловив Конституційний Суд України у Рішенні від 16 листопада 2000 року

N 13-рп/2000 ( v013p710-00 ) у справі про право вільного вибору захисника. Зокрема, в абзаці п`ятому пункту 5 мотивувальної частини цього Рішення ( v013p710-00 ) зазначено, що «закріпивши право будь-якої фізичної особи на правову допомогу, конституційний

припис «кожен є вільним у виборі захисника своїх прав» (частина перша статті 59 Конституції України) ( 254к/96-ВР ) за своїм змістом є загальним і стосується не лише підозрюваного, обвинуваченого чи підсудного, а й інших фізичних осіб, яким гарантується право вільного вибору захисника з метою захисту своїх прав та законних інтересів, що виникають з цивільних, трудових, сімейних, адміністративних та інших правовідносин».

Конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість. Серед функцій такого права у суспільстві слід окремо

виділити превентивну, яка не тільки сприяє правомірному здійсненню особою своїх прав і свобод, а й, насамперед, спрямована на попередження можливих порушень чи незаконних обмежень прав і свобод людини і громадянина з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб.
Правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати.
Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Конституційний Суд України зазначає, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті частини другої статті 3, статті 59 Конституції України ( 254к/96-ВР ) покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою

належного рівня. Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги. Проте не всі галузеві закони України, зокрема процесуальні кодекси, містять приписи, спрямовані на реалізацію такого права, що може призвести до обмеження чи звуження змісту та обсягу права кожного на правову допомогу.

Крім того, гарантування кожному права на правову допомогу є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року ( 995_015 ), Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року ( 995_004 ), Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ( 995_043 ) тощо.

За змістом статті 64 Конституції України ( 254к/96-ВР ) конституційне право кожного на правову допомогу у жодному випадку не може бути обмежено. Відповідно до Основного Закону України ( 254к/96-ВР ) положення «кожен має право на правову допомогу» (частина перша статті 59) ( 254к/96-ВР ) є нормою прямої дії (частина третя статті 8) ( 254к/96-ВР ), і навіть за умови, якщо це право не передбачене відповідними законами України чи іншими правовими актами, особа не може бути обмежена у його реалізації.

З огляду на викладене, висновок слідчого судді про те, що адвокатом на підтвердження своїх повноважень у справі подані документи, що не передбачено діючим законодавством, а тому скаргу подано особою, яка не має права іі подавати; ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не передбачено саме такого виду адвокатської діяльності, як представництво інтересів фізичної особи під час здійснення кримінального провадження, а тому Казанджан Бедрос Ібрахім, як володілець тимчасово вилученого майна, звертаючись за захистом цивільного права мав право уповноважити, відповідно до приписів ст.ст.237, 244 ЦК України, в тому числі адвоката, на представництво його інтересів, на думку колегії суддів, є помилковим, а тому ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, як постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, а апеляційна скарга до задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 418 419, 422 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 6 червня 2016 року, якою повернуто скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на бездіяльність старшого слідчого СУ ГУНП України у м. Києві ОСОБА_7 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, у кримінальному провадженні №0001113, - скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

_______________________ _______________________________ ______________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3