Справа № 461/8934/13-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.05.2016 Галицький районний суд міста Львова в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

при секретарях - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

з участю прокурора - ОСОБА_6

потерпілого - ОСОБА_7

обвинувачених - ОСОБА_8 , ОСОБА_9

захисників - ОСОБА_10 , ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцям. Львова, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, не судимого згідно статті 89 КК України, який зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_2

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_8 18.03.2013 року близько 04:30 години за попередньою змовою в групі з ОСОБА_9 , перебуваючи у під`їзді будинку АДРЕСА_3 , вчинив напад на потерпілого ОСОБА_7 , поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, заволодівши при цьому грошима потерпілого у сумі 950,0 гривень та 200 євро, що згідно довідки Національного Банку України від 18.03.2013 року становило 2090,0 гривень, а всього заволоділи грошима потерпілого на загальну суму 3040,0 гривень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину у скоєному злочинні визнав частково. При цьому пояснив, що дійсно 18.03.2013 року в період часу з 00:00 години до 04:00 години разом з ОСОБА_9 перебували у приміщенні кафе «Буковський», що на пл. Соборній у м. Львові, сиділи за одним столиком разом з потерпілим, поведінка якого їм видалась зухвалою. Тому, коли потерпілий вийшов з приміщення кафе, пішли за ним. Дійшовши до вул. Б. Хмельницького, побачили, що потерпілий ОСОБА_7 зайшов у під`їзд будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_9 забіг за ним, шарпнув за руку, від чого оба покотились вниз по сходах і впали на сходову клітку. Під час нападу ОСОБА_9 вдарив потерпілого в обличчя, а він особисто наніс удар потерпілому в спину. Про те, що ОСОБА_9 заволодів грошима потерпілого під час нападу дізнався згодом. В подальшому викраденні у потерпілого гроші витратили на власні потреби. Розкаюється у скоєному.

Обвинувачений ОСОБА_9 , визнавши вину у скоєнні інкримінованого йому злочину повністю, дав пояснення, які в повній мірі відповідають пред`явленому обвинуваченню та показам обвинуваченого ОСОБА_8 , доказами, здобутими в ході досудового розслідування. Щиро розкаявся у скоєному, просив не застосовувати до нього суворого покарання в зв`язку з усвідомленням скоєного і бажанням твердо стати на шлях виправлення.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_8 вину у скоєному злочині визнав частково, мотивуючи відсутністю умислу на заволодіння грошовими коштами потерпілого ОСОБА_7 , а ОСОБА_9 визнав повністю, їх винуватість доведена показаннями потерпілого, іншими доказами у справі.

Так, потерпілий ОСОБА_7 показав, що дійсно в період часу з 00:00 години до 04:00 години, 18.03.2013 року, перебуваючи у кафе «Буковський», з обвинуваченими сиділи за одним столиком. декілька разів він підходив до барної стійки, робив замовлення, купляв сигарети. Обвинуваченні бачили, що у нього є гроші. На його переконання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 скоїли на нього напад з метою заволодіння грошима. При цьому саме ОСОБА_9 вдарив його в обличчя, що призвело до перелому носа, а ОСОБА_8 закривав рот рукою, щоб він не кричав та декілька разів вдарив його. Вважає, що обвинувачені діяли цілеспрямовано, їх дії були об`єднанні єдиним умислом. Цивільний позов не заявляв, так як обвинуваченими завдана йому шкода відшкодована.

Згідно протоколів пред`явлення особи до впізнання (т. 1, а.с. 47-54) потерпілий ОСОБА_7 чітко вказав на обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , як на осіб, які вчинили на нього напад та заволоділи його грошовими коштами.

За висновком експерта (т.1 а.с.21) №480 від 22.03.2013 року, який ним підтримано у судовому засіданні, у ОСОБА_7 при обстеженні лікарями поліклініки у березні 2013 року було встановлено діагноз: злам кісток носа. На момент проведення судово-медичної експертизи у ОСОБА_7 були виявленні садна на чолі зліва, синців в очних ділянках, рана в ділянці спинки носа, синець і садно на тулубі зліва, садна у поперековій ділянці справа, садна лівій кисті, садно і синець в ділянці променево-зап`ястних суглобів, садно на лівій стопі. вказані тілесні ушкодження утворились від дій тупого предмета, могли виникнути від ударів рукою в лице з подальшим падінням потерпілого на бетонну площадку 18 березня 2013 року та відносяться до легкого ступеня тяжкості з короткочасним розладом здоров`я.

У відповідності до ст. 187 КК України під розбоєм слід розуміти відкритий чи таємний (несподіваний для потерпілого) напад з метою заволодіння приватним майном громадян, поєднаний з насильством небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або погрозою застосування такого насильства.

За характером свої дій, що проявились у переслідуванні потерпілого, обвинуваченні ОСОБА_8 та ОСОБА_9 мали і повинні були розуміти, що вчиняють розбійний напад, тому їх покликання на відсутність умислу на скоєння інкримінованого їм злочину з метою заволодіння майном потерпілого не заслуговують на увагу.

Таким чином, аналізуючи наведенні докази, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , у скоєнні інкримінованого їм злочину. Кваліфікація їх дій за ч. 2 ст. 187 КК України є правильною, як напад з метою заволодіння чужим майном поєднаний із застосуванням насильства, що є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винних, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Як особа, ОСОБА_8 за місцем свого проживання характеризується позитивно, злочин вчинив вперше, на обліках у психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, вчинив злочин, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких, тому йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі.

Разом з тим, враховуючи дані про особу, його вік, щире каяття, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, що підтверджується заявою потерпілого ОСОБА_7 (том 1, а.с. 150) і є обставинами відповідно до п.п. 1,2 ч. 1 ст. 66 КК України, які пом`якшують покарання, усвідомив скоєне ним, працевлаштувався, за місцем праці характеризується позитивно, будує плани на майбутнє, пройшовши зовнішнє незалежне оцінювання. Сукупність зазначених обставин та з врахуванням особи винного дає суду підстави для призначення відповідно до ст. 69 КК України більш м`якого покарання, ніж передбачено законом та на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням в умовах іспитового строку та покладенням на нього обов`язків згідно ст. 76 КК України.

ОСОБА_9 раніше не судимий згідно ст. 89 КК України, на обліках у психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, вчинив злочин, який по ступеню важкості відноситься до тяжких, тому йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі відповідно до санкції статті інкримінованого йому злочину.

Разом з тим суд враховує його щире каяття, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, що підтверджено заявою потерпілого ОСОБА_7 (том 1, а.с. 149) та відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 66 КК України є обставинами, що пом`якшують покарання, позитивно характеризується за місцем проживання, проживає з матір`ю, яка є пенсійного віку та інвалідом 3-ої групи в зв`язку з серцевим захворюванням, на даний час працевлаштувався і за місцем праці характеризується позитивно, усвідомив скоєне ним.

Зазначенні обставини в їх сукупності дають підстави для призначення ОСОБА_9 відповідно до ст. 69КК України більш м`якого покарання, ніж передбаченого законом та на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням з призначенням іспитового строку та покладенням на нього обов`язків згідно ст. 76 КК України. Цивільний позов не заявлено. Судові витрати відсутні.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -

з а с у д и в:
ОСОБА_8 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 69 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки шість місяців.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки з покладенням на нього обов`язків згідно ст. 76 КК України не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції; повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_9 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 69 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`яти) років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки з покладенням на нього обов`язків згідно ст. 76 КК України - не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції; повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений в Апеляційний суд Львівської області через Галицький районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1