Справа № 675/1066/16-к
Провадження № 1-кп/675/44/2016
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" травня 2016 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяславі матеріали

кримінального провадження № 0000097, внесеного до Єдиного реєстру

досудових розслідувань 04 березня 2016 року про обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізяслава Хмельницької області, українця, громадянина України, освіта повна загальна середня, не одруженого, не працюючого, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого
-18 квітня 2002 року Ізяславським районним судом Хмельницької області за ст. ст. 185 ч. 1, 75 КК України до 01 року позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 01 рік;
-19 лютого 2003 року Ізяславським районним судом Хмельницької області за ст. ст. 185 ч. 5, 71 КК України до 07 років 01 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна;
-10 жовтня 2012 року Ізяславським районним судом Хмельницької області за ст. 185 ч. 3 КК України до 03 років позбавлення волі; звільнений на підставі ухвали Хмельницького міськрайонного суду від 11 червня 2015 року умовно-достроково на строк 03 місяці 29 днів;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 уродженця м. Баку Азербайджан, українця, громадянина України, освіта професійно-технічна, не одруженого, не працюючого, жителя АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :
03 березня 2016 року близько 23 години ОСОБА_6 та ОСОБА_5 перебуваючи між третім і четвертим поверхами в під`їзді будинку АДРЕСА_3 , виявили незакріплену металеву захисну решітку вікна. В цей момент в зв`язку з браком коштів у них виник умисел на скоєння крадіжки вказаної решітки, яку в подальшому можна було б здати на один з пунктів прийому металобрухту та отримати гроші. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на викрадення чужого майна ОСОБА_6 та ОСОБА_5 за попередньою змовою, керуючись корисливим мотивом, таємно викрали дану решітку, яка належить Комунальному підприємству «Житлосервіс», після чого віднесли її до квартири ОСОБА_5 з метою продажу наступного дня. 04 березня 2016 року близько 11 години ОСОБА_6 та ОСОБА_5 понесли викрадену решітку в напрямку пункту прийому металобрухту, розташованого в м. Ізяславі Хмельницької області поблизу території колишньої військової частини, але по дорозі були зупинені працівником поліції ОСОБА_7 . Викраденням металевої віконної решітки ОСОБА_6 та ОСОБА_5 спричинили матеріальну шкоду Комунальному підприємству «Житлосервіс» на суму 233 грн.55 коп.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

29 березня 2016 року між представником потерпілого Комунального підприємства «Житлосервіс» ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_6 укладена угода про примирення на таких умовах:

- підозрюваний ОСОБА_6 повністю та беззаперечно визнає свою вину у скоєнні кримінального правопорушення відносно потерпілого, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України за встановлених обставин;

- потерпілий Комунальне підприємство «Житлосервіс» підтверджує факт примирення з підозрюваним, здійснює акт його прощення в результаті вільного добровільного остаточного волевиявлення, яке виключає будь-який неправомірний вплив шляхом обіцянок, насильства, погроз, фізичного або психічного примусу;

- сторони повністю дійшли згоди щодо правової кваліфікації вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 185 КК України;

- сторони дійшли взаємної згоди щодо міри покарання, яке має понести підозрюваний за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі строком на 01 рік, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, яке відповідно до ст. 12 цього ж Кодексу є злочином середньої тяжкості. Обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнає повністю, цілком розуміє права, визначені ст. 474 ч. 5 п. 1 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 цього Кодексу, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, та наполягає на затвердженні угоди про примирення.

Представник потерпілого пояснив, що йому зрозумілі наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та просить затвердити угоду.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Зміст угоди про примирення, умови та порядок її укладення відповідають вимогам ст.ст. 469, 471 КПК України, підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 цього Кодексу, для відмови в затверджені угоди, судом не встановлено.

Узгоджена представником потерпілого і підозрюваним міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, не суперечить інтересам суспільства, є справедливою, необхідною і достатньою для виправлення ОСОБА_6 та запобігання вчинення ним нових правопорушень. При цьому враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання. Зокрема, враховано, що ОСОБА_6 злочин скоїв вперше, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, відшкодував потерпілому заподіяну шкоду, що пом`якшує його покарання.

Приймаючи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, котрий щиро розкаявся у вчиненому, суд дійшов висновку, що укладену між представником потерпілого ОСОБА_4 і обвинуваченим ОСОБА_6 угоду про примирення слід затвердити та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання у виді обмеження волі строком на 01 рік, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб.

31 березня 2016 року між представником потерпілого Комунального підприємства «Житлосервіс» ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 укладена угода про примирення на таких умовах:

- підозрюваний ОСОБА_5 повністю та беззаперечно визнає свою вину у скоєнні кримінального правопорушення відносно потерпілого, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України за встановлених обставин;

- потерпілий Комунальне підприємство «Житлосервіс» підтверджує факт примирення з підозрюваним, здійснює акт його прощення в результаті вільного добровільного остаточного волевиявлення, яке виключає будь-який неправомірний вплив шляхом обіцянок, насильства, погроз, фізичного або психічного примусу;

- сторони повністю дійшли згоди щодо правової кваліфікації вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 185 КК України;

- сторони дійшли взаємної згоди щодо міри покарання, яке має понести підозрюваний за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі строком на 01 рік, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, яке відповідно до ст. 12 цього ж Кодексу є злочином середньої тяжкості. Обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнає повністю, цілком розуміє права, визначені ст. 474 ч. 5 п. 1 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 цього Кодексу, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, та наполягає на затвердженні угоди про примирення.

Представник потерпілого пояснив, що йому зрозумілі наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та просить затвердити угоду.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Зміст угоди про примирення, умови та порядок її укладення відповідають вимогам ст.ст. 469, 471 КПК України, підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 цього Кодексу, для відмови в затверджені угоди, судом не встановлено.

Узгоджена представником потерпілого і підозрюваним міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, не суперечить інтересам суспільства, є справедливою, необхідною і достатньою для виправлення ОСОБА_5 та запобігання вчинення ним нових правопорушень. При цьому враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання. Зокрема, враховано, що ОСОБА_5 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, відшкодував потерпілому заподіяну шкоду, що пом`якшує його покарання.

Приймаючи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, котрий щиро розкаявся у вчиненому, суд дійшов висновку, що укладену між представником потерпілого ОСОБА_4 і обвинуваченим ОСОБА_5 угоду про примирення слід затвердити та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання у виді обмеження волі строком на 01 рік, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням.

Під час досудового розслідування до ОСОБА_6 заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались. Суд приймає до уваги, що як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду ОСОБА_6 покладені на нього процесуальні обов`язки виконував, спроб переховуватися від органів досудового розслідування та суду або перешкоджати кримінальному провадженню не робив, інше кримінальне правопорушення не вчинив, ризики, передбачені ст. 177 КПК України відсутні, прокурор з клопотанням про обрання обвинуваченому запобіжного заходу до суду не звертався, а тому суд вважає, що доцільно не обирати ОСОБА_6 запобіжний захід до вступу вироку в законну силу.

Під час досудового розслідування до ОСОБА_5 заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались. Суд приймає до уваги, що як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду ОСОБА_5 покладені на нього процесуальні обов`язки виконував, спроб переховуватися від органів досудового розслідування та суду або перешкоджати кримінальному провадженню не робив, інше кримінальне правопорушення не вчинив, ризики, передбачені ст. 177 КПК України відсутні, прокурор з клопотанням про обрання обвинуваченому запобіжного заходу до суду не звертався, а тому суд вважає, що доцільно не обирати ОСОБА_5 запобіжний захід до вступу вироку в законну силу.

Відповідно до п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України речовий доказ підлягає поверненню власнику.
Керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 374-376, 474, 475 КПК України,

З А С У Д И В :
Затвердити угоду про примирення, укладену 29 березня 2016 року між представником потерпілого Комунальним підприємством «Житлосервіс» ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання 01 (один) рік обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 01 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання або роботи, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу не обирати.

Затвердити угоду про примирення, укладену 31 березня 2016 року між представником потерпілого Комунальним підприємством «Житлосервіс» ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання 01 (один) рік обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 02 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання або роботи, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу не обирати.

Речовий доказ: металеву віконну решітку, яка знаходиться на зберіганні у потерпілого Комунального підприємства «Житлосервіс», залишити у власності Комунального підприємства «Житлосервіс».
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом 30 днів з дня його проголошення:

обвинуваченими виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без їх згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 5, 6, 7 статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення їм наслідків укладення угоди;

потерпілим виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, не роз`яснення йому наслідків укладення угоди, невиконання судом вимог, встановлених частинами 6 чи 7 статті 474 КПК України;

прокурором, виключно з підстав затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1