Провадження № 1-в/317/1040/2016
Справа № 317/2766/16-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2016 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі:

прокурора ОСОБА_3

представника органу виконання покарань ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши в судовому засіданні в режимі відеоконференції з Біленьківською виправною колонією № 99 УДПтС України в Запорізькій області в приміщенні Запорізького районного суду Запорізької області клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Китаб Китабського району Кашкадар`їнської області держави Узбекистан, громадянства не має, освіта середня, не одруженого, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджений вироком Джанкойського міськрайонного суду АР Крим за ч. 1 ст. 115 КК України до 14 років позбавлення волі. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 12.02.2016 р. зараховано в строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з 12.07.2006 по 08.02.2007 р.р. із розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідають два дні позбавлення волі,-

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшло клопотання ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення, мотивоване тим, що на думку засудженого він у повній мірі довів своє виправлення, має близько 30 заохочень, одне стягнення. Вважає, що готовий повернутись в суспільство законослухняним громадянином.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав клопотання, просив задовольнити. Також зазначив, що працює в колонії вже 10 років, 8 років працює бригадиром, працював комендантом промислової зони. Писав заяву на утримання грошей в рахунок відшкодування за цивільним позовом, однак кошти у нього так і не утримують.

В судовому засіданні представник адміністрації Біленьківської виправної колонії УДПтС України в Запорізькій області №99 ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання. Зазначив, що засуджений ОСОБА_5 працює увесь час, що знаходиться колонії. Є спокійним, врівноваженим. Оскільки комісією було відмовлено у внесенні подання про умовно-дострокове звільнення, то він не підтримує клопотання засудженого, оскільки останній не у повній мірі довів своє виправлення

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала клопотання.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши засудженого ОСОБА_5 , представника адміністрації колонії, висновок прокурора, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Засуджений ОСОБА_5 на час розгляду справи відбув більш ніж 3/4 строку покарання, а тому суд констатує, що строк, визначений ч. 3 ст. 81 КК України, необхідний для умовно-дострокового звільнення, засуджений ОСОБА_5 відбув.

Щодо інших підстав для умовно-дострокового звільнення, суд виходить з наступного.

Під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Одним з найважливіших засобів виправлення засуджених виступає суспільно корисна праця. Залучення до праці спрямоване, насамперед, на приучення засуджених ставитися до праці, як до позитивної та необхідної складової їх життя, у тому числі й подальшого життя на волі. Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду подання. Суд не може не врахувати, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намагання своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

Згідно наданої суду характеристики, підписаної в.о. начальника відділення СПС Біленьківської ВК № 99, узгодженої з заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи і затвердженої в.о. начальника установи, ОСОБА_5 під час знаходження у Миколаївському, Сімферопольському слідчих ізоляторах характеризувався посередньо, порушень установленого порядку тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав. Покарання в Біленьківській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області ОСОБА_5 відбував з 27.03.2007 р., характеризувався посередньо, порушень установленого порядку тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав. В подальшому, з 18.07.2007 р. знову утримувався в Сімферопольському слідчому ізоляторі, характеризувався посередньо, порушень установленого порядку тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав. З 16.09.2007 р. ОСОБА_5 продовжує відбувати покарання в Біленьківській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області, характеризується посередньо, за допущене порушення установленого порядку тримання один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності, допущене порушення виразилось у зберіганні забороненого предмету, стягнення погашене у встановленому законом порядку. За сумлінну поведінку та ставлення до праці 9 разів заохочувався правами начальника колонії та 18 разів правами начальника відділення СПС. Працевлаштований на виробництві на дільниці по виготовленні бункерів різноробочим. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті та порядку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, але використовує їх не завжди за призначенням. Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Не завжди виконує роботи із самообслуговування, хоча має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою ставиться посередньо.

Відповідно до ст. 123 КВК України бере участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт», приймав участь в програмі диференційованого виховного впливу «Професія». В 2009 році закінчив Вільнянський навчальний центр № 20, здобув професію машиніст крану (керівник) третього розряду. Підтримує зв`язки з рідними шляхом листування, побачень, отримує посилки. Провину у скоєному злочині визнає, але без щирості. За вироком суду має позов на 20500,00 грн., однак виконавчі листи в установі відсутні.

25.07.2013 р. комісією установи відмовлено за заявою засудженого у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст. 101 КВК України, у вигляді переведення до дільниці соціальної реабілітації.

26.11.2015 р. комісією установи відмовлено за заявою засудженого у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст. 82 КК України, у вигляді заміни невідбутої частини строку покарання більш м`яким.

16.06.2016 року комісією адміністрації колонії відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст. 81 КК України у вигляді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, як особі, яка не в повній мірі довела своє виправлення.

На профілактичному обліку засуджений не перебуває та підстав для постановки не було.

Проаналізувавши матеріали справи, особову справу на засудженого, вислухавши пояснення представника адміністрації щодо недоліків у поведінці засудженого, суд приходить до висновку, що дані недоліки є несуттєвими, характеризують професійні та особисті навички та здібності особи, однак не впливають на ступінь правослухняності ОСОБА_5 .

Відповідно до довідки про заохочення та стягнення засуджений ОСОБА_5 має двадцять сім заохочень, мав одне стягнення, яке погашене у встановленому законом порядку. На переконання суду засуджений ОСОБА_5 протягом усього часу відбування покарання сумлінно працює, про що свідчить велика кількість заохочень, виконує відповідальні функції бригадира та коменданта промислової зони.

Психологічна характеристика засудженого ОСОБА_5 також в достатній мірі є позитивною.

Судом встановлено, що поведінка засудженого за весь час відбування ним покарання була у достатній мірі стабільно позитивною та активною. Додаткової уваги заслуговує те, що ОСОБА_5 з 2007 року щорічно мав заохочення.

На думку суду вказані вище обставини свідчать про стійку спрямованість на виправлення ОСОБА_5 , який дотримується вимог режиму, виконує законні вказівки і розпорядження адміністрації установи виконання покарань, а отже своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

З урахуванням вищевикладених обставин, твердження засудженого, що він своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та перевиховання і заслуговує на умовно-дострокове звільнення є обґрунтованими.

Оскільки встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності свідчать про виправлення та перевиховання засудженого ОСОБА_5 , суд вважає за необхідне задовольнити його клопотання.

Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539, ст. 336 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання засудженого ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення задовольнити.

Звільнити умовно-достроково засудженого ОСОБА_5 на невідбутий строк 3 роки 5 місяців 14 днів.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення. У разі подання апеляції прокурором, виконання ухвали зупиняється.

Суддя ОСОБА_1