Справа № 415/922/16-к
Провадження № 11-кп/782/134/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«27» травня 2016 року м. Сєвєродонецьк
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області у складі:
Головуючого, судді - ОСОБА_1
суддів : ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі:
секретаря - ОСОБА_4
прокурора - ОСОБА_5
обвинуваченої - ОСОБА_6
захисника обвинуваченої, адвоката ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Сєвєродонецьку Луганської області в приміщенні Апеляційного суду Луганської області апеляційні скарги захисника обвинуваченої ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченої ОСОБА_6 , на вирок Лисичанського міського суду Луганської області від 18 березня 2016 року, яким:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Заполярний м. Воркута республіка Комі, росіянка, громадянка України, з професійно-технічною освітою, одружена працююча на ПАТ «Азот» машиністом насосних установок, інвалідом не являється, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,
визнана винною у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначено їй покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 обчислюється з дня фактичного виконання вироку.
Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили, залишено попередній у вигляді домашнього арешту.
Постановлено стягнути з ОСОБА_6 , в дохід держави процесуальні витрати за проведення дактилоскопічної експертизи за № 19/113/6/-1/5-е від 03.02.2016 року у сумі 1996 (одна тисяча дев`ятсот дев`яносто шість) гривень 80 копійок (№ 0051, одержувач УДКСУ у м. Лисичанську/м. Лисичанськ/24060300, ідентифікаційний код одержувача 37800278, банк одержувача ГУДКСУ у Луганській області, МФО 804013).
Питання про речові докази вирішено відповідно до ст.100 КПК України.
Вироком суду обвинувачена ОСОБА_6 , визнана винною в тому, що 06 січня 2016 року, приблизно о 21 годині, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у будинку АДРЕСА_2 , маючи умисел на заподіяння ОСОБА_8 , який також знаходився в стані алкогольного сп`яніння, тілесних ушкоджень в ході сварки, яка виникла через те, що ОСОБА_8 запропонував ОСОБА_6 вступити з ним в статевий акт неприродним способом, який остання вважала аморальним та таким, що принижує її гідність, схопила металеву лопатку та завдала останньому не менш ніж 2 удари в область голови.
Після чого ОСОБА_6 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, почала наносити удари ОСОБА_8 по тулубу, а саме: не менш ніж 3 удари по лівому та по правому плечу, не менш ніж 3 удари по лівій руці та по правій руці; не менш ніж 3 удари по голені правої ноги та лівої ноги. Від отриманих ударів ОСОБА_8 впав на підлогу, де пролежав до ранку 7 січня 2016 року.
07 січня 2016 року, вранці більш точніше час не встановлено, ОСОБА_6 , почувши хрипіння ОСОБА_8 та бажаючи надати останньому первину медичну допомогу шляхом накладання на грудну клітину обох рук, доклавши значних зусиль, почала неодноразово надавлювати на грудну клітину, тим самим намагаючись зробити ОСОБА_8 непрямий масаж серця. Не привівши ОСОБА_8 до тями, ОСОБА_6 пішла на роботу.
09 січня 2016 року приблизно о 8 годині, в будинку АДРЕСА_2 було виявлено труп ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з тілесними ушкодженнями у вигляді: множинних подряпин та саден голови, обличчя, шиї, передньої половини грудної клітини, кінцівок; дві забійні рани м`яких тканин голови зліва з розтрощенням вушної раковини; множинні синці та розлиті, зливні крововиливи м`яких тканин голови, кінцівок, множинних переломів ребер, грудини, які в купі відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою викликаного погрожуючого життю стану, яке призвело до смерті ОСОБА_8 травматичного шоку.
На вирок суду подані апеляційні скарги:
- захисником обвинуваченої, адвокатом ОСОБА_7 , яка у своїй апеляційній скарзі просить скасувати вирок Лисичанського міського суду Луганської області від 18.03.2016 року, як такий що винесений незаконно, постановлений з порушенням чинного законодавства, та призначити новий судовий розгляд.
В обгрунтування своїх вимог зазначає, що після постановлення вироку від ОСОБА_6 їй стало відомо, що в ході досудового слідства прокурор примусив її підзахисну визнати вину за ч. 2 ст. 121 КК України та завірив, що в судовому засіданні він буде просити суд застосувати до неї ст. 75 КК України.
Вказує, що вона підтримала позицію ОСОБА_6 щодо розгляду кримінального провадження в порядку ст. 349 КПК України, оскільки на той час вона не знала про домовленість із стороною обвинувачення.
Крім того, захисник вказує, що в ході судового розгляду були досліджені висновки судово-медичної експертизи та висновки додаткової експертизи, яким не була дана належна оцінка.
- обвинуваченою ОСОБА_6 , яка не погоджуючись з вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 18.03.2016 року просить вирок суду скасувати та направити кримінальне провадження на новий судовий розгляд.
В обгрунтування своїх вимог вказує, що на її думку суд неправильно застосував до неї ст. 121 ч. 2 КК України, оскільки в неї не було умислу заподіяти потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, що вона не вбивала потерпілого, а лише захищалася від нього.
Зазначає, що в ході досудового слідства прокурор умовив її визнати вину у нанесенні ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень, пообіцявши не брати її під варту, а в суді пообіцяв не позбавляти свободи, та просити призначення покарання умовно.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника, який в ході апеляційного розгляду підтримала вимоги своєї апеляційної скарги та вимоги апеляційної скарги своєї підзахисної, пославшись на доводи викладені в них обвинуваченої, яка підтримала вимоги своєї апеляційної скарги та свого захисника, просила вирок скасувати та направити кримінальне провадження на новий судовий розгляд, прокурора, який заперечував проти доводів апеляційних скарг захисника та обвинуваченої, просив суд відмовити в задоволенні їх вимог, а вирок Лисичанського міського суду Луганської області від 18.03.2016 року просив залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.394 КПК України судове рішення першої інстанції не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового провадження і дослідження яких було визначено судом недоцільно відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.
Доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_6 при обставинах, викладених у вироку суду першої інстанції, та правова кваліфікація її дій за ч.2 ст. 121 КК України відповідають матеріалам кримінального провадження.
Відповідно до положень ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Колегія суддів вважає необгрунтованими доводи апеляційних скарг обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника, адвоката ОСОБА_7 , про те, що обвинувачена визнала свою провину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України за домовленістю з прокурором та при постановлені вироку судом першої інстанції не дана належна оцінка дослідженим в ході судового розгляду висновкам судово-медичної експертизи, оскільки дані висновки покладені в основу вироку, а доказів такої домовленості не надано при апеляційному розгляді справи.

Також колегія суддів вважає необгрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про те, що потерпілого вона не вбивала, а її дії за ч.2. ст.121 КК України кваліфіковані судом першої інстанції невірно, оскільки, як вбачається з вироку Лисичанського міського суду Луганської області від 18.03.2016 року (арк. крим. пров. 32-34) та журналу судового засідання від 17.03.2016 року (арк. крим. пров. 27-29), учасники процесу, в тому числі обвинувачена та її захисник, не заперечували проти дослідження доказів судом першої інстанції в спрощеній формі судового провадження, передбаченого ч.3 ст.349 КПК України.

При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності цих позицій, а також роз`яснював їм, що вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, відповідно обвинувачена позбавлена можливості оскарження кваліфікації інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні вироку та призначенні обвинуваченій ОСОБА_6 покарання, відповідно до вимог ст.65 КК України, в повній мірі врахував ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, особу обвинуваченої, яка працює, має постійне місце проживання, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на обліку у лікаря-нарколога і лікаря-психіатра не перебуває, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, раніше не судима.
Суд також в повній мірі врахував обставини, які пом`якшують покарання, а саме: визнання вини, щире каяття обвинуваченої, активне сприяння розкриттю злочину, перебування на утриманні неповнолітньої дитини, обставини, які обтяжують покарання, до яких суд відніс вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, умотивував своє рішення та обгрунтовано призначив покарання, застосувавши ст.69 КК України, яке буде необхідним та достатнім для її виправлення і попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, з чим погоджується і колегія суддів.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає вирок суду першої інстанції таким, що відповідає вимогам ст.370 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим.
Порушень матеріального чи суттєвих порушень процесуального права, які згідно ст.409 КПК України, тягнуть за собою скасування чи зміну вироку суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.
Враховуючи вищенаведені обставини, апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника, адвоката ОСОБА_7 , задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_6 , та її захисника адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Вирок Лисичанського міського суду Луганської області від 18 березня 2016 року стосовно ОСОБА_6 за ч. 2 ст.121 КК України залишити без змін.
На вирок суду учасниками кримінального провадження може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:

___________ __________ ____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3