Провадження № 1-кп/317/183/2016
Справа № 317/2115/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 травня 2016 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участі:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000293 від 14.02.2016 року, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Першотрвневе Іванівського району Херсонської області, громадянина України, освіта неповна середня, не працюючого, не одруженого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
1) 21.10.2004 р. Запорізьким районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією майна. Звільнений 17.12.2008 р. з Вільнянської ВК Запорізької області № 20 на підставі постанови Вільнянського районного суду Запорізької області від 09.12.2008 р. умовно-достроково, не відбутий строк 5 місяців 7 днів;
2) 23.06.2010 р. Запорізьким районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним строком 1 рік 6 місяців;
3) 03.03.2011 р. Запорізьким районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ст.ст. 70, 71 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці. Звільнений 20.03.2013 р. з Крюківської ВК Полтавської області № 29 на підставі ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 12.03.2013 р. умовно-достроково, не відбутий строк 11 місяців 28 днів;
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
В середині лютого 2016 року, приблизно о 14 год. 30 хв., знаходячись на цвинтарі, розташованому по вул. Галяткіна у с. Розумівка Запорізького району Запорізької області, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою викрадення предметів, що знаходяться на місці поховань, для їх подальшого продажу, ігноруючи принципи загальнолюдської моралі, шляхом вільного доступу підійшов до місця поховання ОСОБА_5 (1929-1999 р.р.), руками розхитав пам`ятник, розташований на місці поховання останнього, після чого руками, шляхом ривку, демонтував з землі два металевих швелера, які слугували основою для пам`ятника.

Після цього, в середині лютого 2016 року, приблизно о 18 год. 00 хв., знаходячись на цвинтарі, розташованому по вул. Леніна у с. Нижня Хортиця Запорізького району Запорізької області, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою викрадення предметів, що знаходяться на місці поховань, для їх подальшого продажу, ігноруючи принципи загальнолюдської моралі, шляхом вільного доступу підійшов до місця поховання ОСОБА_6 (1964-1978 р.р.), руками розхитав пам`ятник, розташований на місці поховання останнього, після чого руками, шляхом ривку, демонтував з землі дві металеві труби, які слугували основою для пам`ятника.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України, визнав повністю, підтвердив усі фактичні обставини, які містяться в обвинувальному акті, не оспорював час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини кримінального правопорушення та пояснив, що в лютому місяці 2016 року він на кладовищі у с. Розумівка розхитав руками пам`ятник, поклав його та вирвав з-під нього два швелери, які в подальшому продав ОСОБА_7 , отримавши за них 60,00 грн. Потім, приблизно через день на кладовищі в с. Нижня Хортиця розхитав руками пам`ятник, поклав його та вирвав з-під нього дві труби, які в подальшому продав ОСОБА_7 за 40,00 грн. Гроші витратив на ліки для рідного брата ОСОБА_8 з яким проживає. На теперішній час він в селі неофіційно працює пасе корів. У вчиненому розкаюється, просить суворо не карати.

Оскільки обвинувачений дав показання в яких повністю визнав свою вину і не оспорює фактичні обставини, враховуючи думку прокурора, який вважав, що можливо розглянути кримінальне провадження відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку обвинуваченого, який також не заперечував проти вказаного порядку розгляду провадження, а також з`ясувавши, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності його позиції, роз`яснивши, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, та визнати недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена і його дії слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 297 КК України як наруга над могилою вчинена з корисливих мотивів, повторно.

Призначаючи вид та розмір покарання обвинуваченому, суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України належить до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у нарколога чи психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно.

Як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченому, суд враховує щире каяття.

Обставин, що обтяжує покарання, судом не встановлено.

За таких обставин, враховуючи особу ОСОБА_4 , думку прокурора, зважаючи на наслідки злочину, для досягнення цілей покарання, встановлених статтею 50 КК України, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті.

Враховуючи, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, приймаючи при цьому до уваги те, що він не несе небезпеки соціуму, має тісні суспільні зв`язки, враховуючи ставлення обвинуваченого до вчиненого та його наслідків, суд дійшов висновку про необхідність звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Суд вважає, що призначення ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, та попередження вчинення ним нових злочинів, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Цивільні позови не заявлені.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався. Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання щодо речових доказів суд вирішуєвідповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку 2 (два) роки не скоїть нового злочину.

На підставі п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази: два металевих швелера довжиною 1 метр 50 сантиметрів кожний, передані на відповідальне зберігання ОСОБА_7 передати за належністю потерпілій ОСОБА_9 .

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення через Запорізький районний суд Запорізької області, при цьому відповідно ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1