печерський районний суд міста києва
Справа № 757/1710/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.03.2016 Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001224 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Володарка Поліського району Київської області, українця, громадянина України, освіта повна загальна середня, який неодружений, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , раніше не судимий, -

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України (в редакції Закону України № 194-VIII від 12.02.2015),-

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, вчасно не з`явився на службу без поважних причин до військової частини в умовах особливого періоду, за наступних обставин

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 № 30 від 13 лютого 2015 року (по стройовій частині) ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу частини та на всі види забезпечення, а наказом командира військової частини НОМЕР_2 № 123 від 24 червня 2015 року його призначено на посаду старшого стрільця 2 відділення 2 взводу оперативного призначення роти оперативного призначення (на бронеавтомобілях) 2 батальйону оперативного призначення,

Указом Президента України «Про часткову мобілізацію» від 14 січня 2015 року № 15/2015, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президент України «Про часткову мобілізацію» від 15 січня 2015 року № ПЗ-VІІІ, відповідно до ст. 106 ч. 1 п. п. 1, 17, 20, ст. 112 Конституції України та ст. ст. 4, 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-ХП від 21 жовтня 1993 року оголошено проведення часткової мобілізації.

13 лютого 2015 року ОСОБА_4 призваний на військову службу за призовом під час часткової мобілізації, на особливий період, ІНФОРМАЦІЯ_2 (07201, АДРЕСА_2 ) та направлений для її проходження до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ).

Згідно ст. 24 ч. 1 п. 4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 223 2-Х 11 від 25 березня 1992 року з 13 лютого 2015 року ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця і почав проходити військову службу за призовом під час мобілізації, у зв`язку з чим повинен, окрім іншого, керуватися вимогами ст.ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-ХІV від 24 березня 1999 року, та ст.ст. 1,3,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 551-XIV від 24 березня 1999 року, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» № 1932-ХІІ від 06 грудня 1991 року та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-ХІІ від 21 жовтня 1993 року особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

07 вересня 2015 року о 8 годинні 00 хвилин ОСОБА_4 повинен прибути до військової частини НОМЕР_2 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , але діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, вирішив стати на злочинний шлях та у порушення зазначених статутних вимог, не з`явився вчасно на службу без поважних причин до частини та проводив час на власний розсуд.

Реалізуючи свій злочинний умисел та усвідомлюючи протиправність своїх дій, ОСОБА_4 після свого нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, весь час перебував за своїм місцем проживання (адреса: АДРЕСА_1 ), де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину НОМЕР_2 , до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління, чим порушив зазначенні статутні вимоги, а також вимог ст. 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-XIV від 24 березня 1999 року.

22 грудня 2015 року біля 11 години 00 хвилин ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно та з власної ініціативи прибув військової прокуратури Київського гарнізону, де заявив про себе та в той же день повернувся до військової частини НОМЕР_2 (яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ) для подальшого проходження військової служби.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого злочину, підтвердив обставини його вчинення, так як вони викладені у вироку вище, пояснив, що 13 лютого 2015 року він був призваний на військову службу за призовом під час часткової мобілізації, на особливий період, ІНФОРМАЦІЯ_2 та направлений для її проходження до військової частини НОМЕР_2 старшим стрільцем. В подальшому він вибув у відпустку і повинен був повернутись до військової частини 07 вересня 2015 року о 8 годинні 00 хвилин, однак не зробив цього, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, провівши час на власний розсуд, поки 22 грудня 2015 року біля 11 години 00 хвилин, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно прибув до військової прокуратури Київського гарнізону, де заявив про себе та в той же день повернувся до військової частини НОМЕР_2 . Додатково пояснив, що в цей період він доглядав за хворою бабусею, оскільки батьки не могли цього зробити, яка померла в жовтні 2015 року. Після чого він продовжив перебувати у батьків і допомагати по господарству. Свої дії охарактеризував негативно, висловивши намір продовжити проходити військову службу.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні злочину в межах висунутого обвинувачення, його показання в судовому засіданні відповідали фактичним обставинам справи, положення ч. 3 ст. 349 КПК України обвинуваченому та іншим учасникам судового розгляду роз`яснені, і вони не наполягали на досліджені інших доказів у справі, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд визнав недоцільним дослідження решти доказів щодо фактичних обставин справи, які сторонами кримінального провадження не оспорювались.

Визнавши показання обвинуваченого ОСОБА_4 допустимим доказом у справі, суд приходить до висновку про доведеність його вини у вчиненні інкримінованого злочину та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 407 КК України (в редакції Закону України № 194-VIII від 12.02.2015) як нез`явлення на службу без поважних причин до військової частини, вчинене в умовах особливо періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем ( крім строкової служби).

При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст. ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення злочину, дані, які характеризують особу обвинуваченого, наявність (відсутність) обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, проте вперше притягується до кримінальної відповідальності, має повну загальну середню освіту, за місцем постійного проживання та несення військової служби характеризується позитивно.

Обставин, що обтяжують покарання, передбачених ст. 67 КК України, судом під час розгляду справи не встановлено.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України є з`явлення зі зізнанням, щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину.

Враховуючи позитивні дані про особу обвинуваченого, відсутність тяжких наслідків від вчиненого та наявність трьох обставин, що пом`якшують покарання, а також те, що в цей період ІНФОРМАЦІЯ_3 померла бабуся обвинуваченого, за якою він доглядав, що на думку суду істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд вважає можливим призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, застосувавши правила ст.69 КК України, а також положення ст. 62 КК України, замінивши позбавлення волі на тримання у дисциплінарному батальйоні на той самий строк.

Судові витрати, цивільний позов та речові докази у справі відсутні.

Керуючись ст. 371, ч. 2 ст. 373, ст. 374, ст. 376 КПК України, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України (в редакції Закону України № 194-VIII від 12.02.2015), та із застосуванням вимог 69 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 62 КК України замінити ОСОБА_4 призначене покарання у виді позбавлення волі на тримання у дисциплінарному батальйоні строком на 2 (два) роки.

Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку у виконання.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити прокурору і обвинуваченому.

Суддя - ОСОБА_1