1Справа № 335/1948/15-к 1-кп/335/23/2016
В И Р О К І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 лютого 2016 року місто Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді при секретарі за участю прокурора обвинуваченого захисника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження №0000012 від 01.10.2014 року за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Пенза Російської Федерації, громадянина України, одруженого, із вищою освітою, пенсіонера, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засудженого
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України,

встановив:

Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради №33/31 від 27.01.2004 року земельну ділянку площею 0,9592 га, що розташована у АДРЕСА_2 , було передано ЗАТ «Молодіжний житловий комплекс «Вознесенка» для розташування складів на період будівництва житлового будинку за рахунок земель Запорізької міської ради.

У подальшому для проведення будівельних робіт та для забезпечення охорони майна ЗАТ «Молодіжний житловий комплекс «Вознесенка» тимчасово огородили місцевість проведення будівельних робіт металевою сіткою. В подальшому через відсутність фінансування будівельних робіт, земельна ділянка була залишена але огорожа не демонтована.

ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що право власності на земельну ділянку будь-яких розмірів і не залежно від місця знаходження, оформлюється в порядку передбаченим законодавством України, врахувавши що земельна ділянка призначена для будівництва, огороджена, але має прогалини у секціях, відповідно до чого вхід на територію здійснюється у вільному порядку без перешкод, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, маючи прямий умисел, з метою самовільного зайняття земельної ділянки, організував охорону вказаної земельної ділянки в якості платної стоянки автотранспорту з обмеженим доступом, що виразилось у встановленні вхідних воріт, що зачинялися за допомогою навісного замка. Крім того, залучив без укладання будь-яких трудових та цивільно-правових договорів чотирьох охоронців: ОСОБА_6 ,, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які чергували щодобово та отримували за це грошові кошти.

Відповідно до листа Держземагенства Головного управління Держземагенства в Запорізькій області від 12.08.2014 року, будь-які правовстановлюючі документи щодо права власності на вказану земельну ділянку, не реєструвалися.

Також згідно інформації Управління з питань земельних відноси Запорізької міської ради, з моменту існування управління, а саме з 2009 року, рішення про надання у власність чи користування земельної ділянки на перехрещені вул. Перемоги та бульвару Центрального в м. Запоріжжя Управлінням не готувалось, договір оренди землі за даною адресою в базі, не укладався.

Крім того, згідно акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства №106 від 30.10.2014 року, складеним старшим державним інспектором сільського господарства в Запорізькій області встановлено, що ОСОБА_4 самовільно зайнята земельна ділянка, шляхом розташування платної охоронюваної автостоянки на перехресті вул. Перемоги та АДРЕСА_3 . За результатом проведення топографо-геодезичних робіт, виконаних інженером-геодезистом, встановлено, що площа самовільно зайнятої земельної ділянки складає 0,5178 га. Будь-які рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або вчинені правочини щодо такої земельної ділянки - відсутні. Документи, що посвідчують державну реєстрацію права користування ОСОБА_4 на вище зазначену земельну ділянку - відсутні. Державна реєстрація права на цю земельну ділянку не проведена, що є порушенням ст.125 Земельного кодексу України. Також, згідно розрахунку розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки акту обстеження земельної ділянки №81 від 30.10.2014 року, встановлено, що внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, ОСОБА_4 завдав шкоди охоронюваним правам держави у особі територіальної громади м. Запоріжжя, на загальну суму 163398,48 гривень, що вважається значною шкодою, оскільки відповідно до ст.197-1 КК України шкода, передбачена частиною першою цієї статті, визнається значною, якщо вона у сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вини у вчиненому кримінальному правопорушенні не визнав, пояснив, що після роботи директором центру зайнятості 13.08.2007 року був звільнений на пенсію. В 2009 року ОСОБА_10 , як директор холдингу «Чорноморспецпроект», що знаходився на об`єкті по місцезнаходженню оспорюваної земельної ділянки, запросив його на бесіду в ході якої сказав організувати охорону на цьому об`єкті. Після цього обвинувачений зібрав команду в кількості 8 чоловік-чергових, день та вночі контролював цю роботу.

05.05.2011 року у зв`язку з банкрутством роботодавця працівники були звільнені з роботи, при цьому ОСОБА_11 прийшов на об`єкт та попросив попрацювати безкоштовно. Зазначив, що на об`єкті буде побудовано будинок, всі будуть працевлаштовані і він потрохи розрахується. Так вийшло, що 6 чоловік не захотіли безкоштовно працювати і залишився лише ОСОБА_12 і ОСОБА_6 . Потім Зайцев попросив працювати безкоштовно ОСОБА_13 , а через деякий час до охорони залучили і племінника Бітюцького. З цього моменту чотири чоловіки почали постійно, безкоштовно, працювати на даному об`єкті. Об`єкт був облаштований вагончиком, проведена вода, світло, територія охоронялася собаками. Обвинувачений на об`єкт не ходив по стану здоров`я, лише в телефонному режимі надавав допомогу. Грошей сам не брав, а то що чергові брали, то вони самі це визнали.

На об`єкті, зокрема, здійснювалася охорона транспорту холдингу, машини якого зберігалися до серпня 2014 року, при цьому обвинувачений останній раз спілкувався з ОСОБА_14 близько 4 років назад. Зазначив, що на сьогоднішній час на об`єкті вимкнуто світло, вода, потруєні собаки.

Обвинуваченим була створена Громадська організація «Спи спокійно», метою діяльності, якої було охорона автотранспорту громадян, котрі проживають в районі вулиці Перемоги, бульвару Центрального в м. Запоріжжі. З метою отримання в користування земельної ділянки, звертався до міської ради, після чого отримував відповідь ОСОБА_15 , який сказав, що ніхто не дасть дозволу, оскільки тут не закінчено будівництво. Оскільки обвинувачений зрозумів, що це все безрезультатно і вже за дозволами не звертався.

Незважаючи на невизнання вини, вина обвинуваченого підтверджується рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради №33/31 від 27.01.2004 року, яким земельну ділянку площею 0,9592 га, що розташована у м. Запоріжжі на перехрещені АДРЕСА_2 , було передано ЗАТ «Молодіжний житловий комплекс «Вознесенка» для розташування складів на період будівництва житлового будинку за рахунок земель Запорізької міської ради (а.с.86).

Листом Головного управління Держземагенства в Запорізькій області від 12.08.2014 року №32-8-0.2-7073/2-14 (а.с.85) за якого, будь-які правовстановлюючі документи щодо права власності на спірну земельну ділянку, не реєструвалися.

Листом Управління з питань земельних відносив ЗМР від 08.08.2014 року №3784, за якого, з 2009 року, рішень про надання земельної ділянки по АДРЕСА_4 не готувалось (а.с.88).

Актом №106 перевірки дотримання земельного законодавства від 09.09.2014 року, яким встановлено порушення вимог земельного законодавства у виді використання земельної ділянки ОСОБА_4 без правовстановлюючих документів (а.с.94).

Пояснюючою запискою обвинуваченого ОСОБА_4 від 29.09.2014 року на ім`я начальника державної інспекції сільського господарства в Запорізькій області, де останній зазначав, що працював охоронцем в МЖК «Вознесенка» до 2007 року, в цьому ж році на об`єкті стало дві організації, зокрема і «Чорноморспецпроект» зі своєю землею. Між територією двох організацій залишалась земельна ділянка близько 0,7 га, яка належала місту. Обвинувачений звертався за отриманням дозволу. Разом з охоронцями по графіках почали чергувати члени ГО «Спи спокійно», які в подальшому обмежилися, лише внесками у фонд оплати праці охоронців в розмірі 5 грн. за зберігання автомобілів вітчизняного виробництва, та 7 грн. за зберігання іномарок. Обвинувачений просив залишити їх в спокої, дати можливість працювати мирно (а.с.97).

Листом Управління з питань земельних відносив ЗМР від 17.01.2015 року №0085/02-03 з якого вбачається, що з 2009 року від ГО «Спи С» заяв щодо відведення земельної ділянки по бульв. Центральному, 24-26 не надходило (а.с.100).

Наказом №1 від 13.06.2009 року ГО «Спи С», згідно якого головою правління організації обрано ОСОБА_4 .

Актом №106 перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 30.10.2014 року (а.с.114), яким встановлено, що площа самовільно зайнятої земельної ділянки складає 0,5178 га.. Та актом обстеження земельної ділянки №81 від 30.10.2014 року (а.с.115), яким встановлено, що самовільно зайнята земельна ділянка відноситься до земель житлового та громадського призначення з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Журналами прийому-здачі чергувань між охоронцями ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , тут же старшим охоронцем об`єкта зазначений ОСОБА_4 (а.с.121-133).

Показаннями свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , які повідомили, що протягом тривалого часу користуються послугами платної автомобільної стоянки, що розташована біля їх будинків по бульв. Центральному в м. Запоріжжі. Вартість добового перебування легкового автомобіля на стоянці складає 8 грн., кошти передають безпосередньо охоронцям - ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 .

Показаннями свідка ОСОБА_9 , який пояснив, що з дванадцятого року допомагав працювати охоронцям на стоянці на перехресті вул. Перемоги, бульв. Центральний. Працював неофіційно, слідкував за територією, огорожею, автомобілями, жителів району, прибирав територію автостоянки. Працював за встановленим графіком з 07.00 год. до 07.00 год. наступного дня. Повідомив, що на ніч територія закривалася.

Обвинуваченого знає як брата бувшої дружини, який порадив з метою працевлаштування звернутися до ОСОБА_22 , якого обвинувачений представив, як бригадира, головного на стоянці.

Показаннями свідка ОСОБА_12 , який повідомив, що одружений з дочкою обвинуваченого - ОСОБА_23 . Після того, як залишився без офіційної роботи працює охоронцем на будівельному майданчику, в коло обов`язків входить слідкування за збереження автомобілів, цілісністю огорожі. Майданчик огороджений оцинкованим листом, має декілька воріт, при цьому мешканці мають можливість ставити під охорону власний автомобільний транспорт. Зміну здає своїй тещі ОСОБА_6 , вона в свою чергу ОСОБА_20 .

Оскільки роботодавець збанкрутів, свідок зазначив, що працює охоронцем безкоштовно. В окремих випадках приймає допомогу від осіб власників транспортних засобів. ОСОБА_4 на об`єкті не з`являється, надає допомогу в телефонному режимі.

Даючи юридичну оцінку, встановленим обставинам, суд доходить висновку, що ОСОБА_4 , своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення у виді самовільного зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному володільцю, власнику і їх вірно кваліфіковано за ч.1 ст.197-1 КК України.

Таким чином, судовим розглядом встановлено винність ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України, за вчинення якого він підлягає покаранню.

Обставин, що обтяжують чи пом`якшують покарання, судом не встановлено.

Крім того, в судовому засіданні захисником, посилаючись на матеріальний склад злочину передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України, та встановлення часу його вчинення травень 2011 року, заявлено клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності для злочинів невеликої тяжкості.

Зазначене клопотання задоволенню не підлягає, оскільки, як встановлено під час судового розгляду обвинувачений самовільно, в спосіб використання існуючих інженерних засобів охорони товариства на якому працював охоронцем та встановлення своїх, після звільнення з роботи в травні 2011 року, продовжив використовувати земельну ділянку в своїх матеріальних цілях, організувавши з числа близьких родичів охорону, обмеживши вільний доступ жителям мікрорайону до земельної ділянки. На день розгляду кримінального провадження продовжує використовувати самовільно зайняту земельну ділянку, у зв`язку з чим прокуратура району і звернулась суду з вимогою зобов`язати останнього звільнити ділянку.

У судовій практиці строк давності стосовно триваючих злочинів обчислюється з часу їх припинення за волею або всупереч волі винного, або з часу настання подій, які трансформують його поведінку у незлочинну. Оскільки обвинувачений не відмовився від злочинного наміру і не звільнив земельну ділянку, та/або не виготовив правовстановлюючих документів на користуванню землею, звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є неможливим.

При визначенні виду й міри покарання судом враховується вчинення обвинуваченим раніше не судимим, злочину, що ст.12 КК України віднесено до злочинів невеликої тяжкості. Судом також враховано відомості про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, позитивно характеризується.

Як наслідок до обвинуваченого слід застосувати покарання у виді штрафу в середньому розмірі, визначеному санкцією статті.

У кримінальному провадженні прокурором в інтересах держави в особі Запорізької міської ради було подано позовну заяву з вимогою зобов`язати обвинуваченого звільнити самовільно зайняту земельну ділянку та стягнути з останнього шкоду, заподіяну в наслідок самовільного зайняття земельної ділянки.

Дослідивши позовну заяву суд доходить висновку про необхідність залишення її без розгляду з підстав невідповідності вимогам ст.ст.118-119 ЦПК України та ст.128 КПК України.

Відомості про витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-371, 374, 376 КПК України,
засудив:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.197-1 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 4250 (чотири тисячі двісті п`ятдесят) грн.

Позов прокурора про зобов`язання вчинення дії та стягнення завданої шкоди залишити без розгляду.

Речові докази - зошити прийому-здачі чергувань, що передані до камери схову Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькі області знищити.

На вирок учасниками судового провадження можуть бути подані апеляційні скарги до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1