Справа № 338/673/13-к
Провадження № 11-кп/779/201/2014
Категорія ч. 2 ст. 190 КК України
Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

20 червня 2014 року м. Івано-Франківськ
Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області ОСОБА_2 , вивчивши апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_3 на вирок Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 30 квітня 2014 року, -

в с т а н о в и в :
Вказаним вироком ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 190 та ч. 2 ст. 190 КК України, ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 190 КК України та призначено їм відповідні покарання.

Не погодившись з вироком суду, яким дії обвинувачених кваліфіковано за іншими статтями ніж це їм було пред`явлено у вину по обвинувальному акту, представник потерпілого ОСОБА_3 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок суду, матеріали кримінального провадження направити на новий судовий розгляд в інший суд першої інстанції ( апеляційна вимога по нормах КПК України 1960 року ).

Перевіряючи, відповідно до вимог ст. 398 КПК України, апеляційну скаргу на відповідність її вимогам закону враховую наступне.

Ст. 396 КПК України передбачає, що саме має бути зазначено в апеляційній скарзі.

В порушення вимог п. 2 ч. 2 ст. 396 КПК України, представником потерпілого не зазначено в апеляційній скарзі місце свого проживання ( перебування ), а також номер засобу зв`язку, адресу електронної пошти, якщо такі є, як і не зазначено про їх відсутність.

Пункт 4 ч. 2 ст. 396 КПК України передбачає, що в апеляційній скарзі має бути зазначено вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу ( а вони повинні відповідати компетенції апеляційного суду згідно ст. 407 КПК України ), та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення, зокрема, навести відповідні обставини з посиланням на норми закону з чого мав би бути зроблений висновок, що при таких порушеннях закону має бути задоволено заявлені вимоги. При цьому слід врахувати, що нині чинний КПК України не передбачає такої апеляційної вимоги як зазначив апелянт. Відповідно до ст. ст. 412, 415 КПК України передбачено призначення нового розгляду у суді першої інстанції при наявності порушень закону зазначених у цих статтях. Направлення справи після скасування вироку до іншого суду першої інстанції теж врегульовано конкретними статтями КПК України.

Проте апелянт не вмотивував своє позиції саме щодо заявлених апеляційних вимог.

В порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 396 КПК України апелянт не зазначив, які докази слід досліджувати.

Апеляційний суд не вправі по своїй ініціативі визначатися у вказаному питанні, як це було по КПК України 1960 року, а без такого не зможе прийти до правильного висновку про те чи підставними є заявлені вимоги.

Ст. 399 КПК України передбачає, що якщо апеляційна скарга не відповідає вимогам ст. 396 КПК України, то суддя-доповідач постановляє ухвалу про залишення її без руху і встановлюється достатній строк для усунення допущених порушень.

З метою усунення вказаних недоліків та в послідуючому швидкого та об`єктивного розгляду апеляційної скарги її слід залишити без руху.

Керуючись ст. ст. 396, 399, 404 КПК України, -

у х в а л и в :
Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_3 на вирок Богородчанського районного суду від 30 квітня 2014 року щодо ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України та ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 190 КК України залишити без руху та запропонувати апелянту в строк протягом десяти днів з дня отримання ним копії даної ухвали усунути вказані вище недоліки та подати уточнену апеляційну скаргу з копіями для інших сторін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Апеляційного суду
Івано-Франківської області ОСОБА_2

Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_2