Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/2641/16-к
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 вересня 2016 року м. Сторожинець

Слідчий суддя Сторожинецького районного суду Чернівецької області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

розглянувши клопотання прокурора Сторожинецької місцевої прокуратури Чернівецької області ОСОБА_3 про арешт майна,

встановив:
Прокурор Сторожинецької місцевої прокуратури Чернівецької області ОСОБА_3 звернувся в суд із клопотанням, про арешт майна, посилаючись на те, що 06.04.2016 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань було зареєстровано кримінальне провадження за № 0000060 за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення передбаченого ст.246 КК України, за фактом того, що під час моніторингу засобів масової інформація, зокрема інтернет-порталу «Букінфо», було виявлено факт можливої незаконної рубки лісу на території Сторожинецького та Глибоцького районів Чернівецької області. Зокрема, переглядом відеозапису до статті від 05.04.2016 під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 » встановлено факт вивезення з Верхньо-Петрівецького лісництва деревини, що за своїм обсягом перевищує ту, яка зазначена в документах. Крім вказаного встановлено факт складування на пилорамах, розташованих на території Глибоцького району деревини, яка за своїм обсягом також перевищує ту, яка зазначена в документах.
29 серпня 2016 року прокурором Сторожинецької місцевої прокуратури Чернівецької області ОСОБА_3 подано клопотання до Сторожинецького районного суду Чернівецької області про надання дозволу на проведення обшуку виробничих та адміністративних будівель, а також господарських споруд приватного підприємця ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 та які перебувають у його власності, з метою відшукання та вилучення зазначених у клопотанні предметів злочину, які можуть бути доказами по справі.
Ухвалою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 29.08.2016 року вказане клопотання задоволено та надано дозвіл на проведення обшуку господарських споруд приватного підприємця ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 .
26 вересня 2016 року згідно ухвали Сторожинецького районного суду за участю власника вище вказаних будівель ОСОБА_5 , було проведено обшук в ході якого виявлено та вилучено стовбури дерев в кількості 1501 колод.
Прокурор стверджує, що під час досудового розслідування виникла необхідність в арешті вище вказаних речей(стовбурів дерев), вилучених в ході обшуку виробничих та адміністративних будівель, а також господарських споруд приватного підприємця ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , власником яких є останній, відповідно до вимог ст. 167 ч. 2 п. п. 1,3 КПК України, та просить накласти на них арешт з метою їх прилучення до кримінального провадження як речові докази.
Дані колоди дерев вилучені у ОСОБА_5 належать останньому, він є їх власником та має право ними користуватися та розпоряджатися.
Враховуючи вищевикладене прокурор просить накласти арешт на стовбури дерев в кількості 1501 колод, власником яких є ОСОБА_5 .
В суді прокурор підтримав своє клопотання, просить його задовольнити.

ОСОБА_5 та адвокат ОСОБА_4 в суді просять відмовити в клопотанні прокурора про арешт майна та при цьому врахувати, що приміщення та споруди, в яких був проведений обшук в дійсності належать на праві власності ОСОБА_5 , проте перебувають у законному володінні приватного підприємства «Експорт-імпорт транс «Фелічіта».
Адвокат ОСОБА_4 в своєму письмовому зверненні-клопотанні до суду зазначає, що як вбачається з протоколу обшуку під час його проведення були вилучені копії первинних бухгалтерських документів, у тому числі документів, які засвідчують походження ділової лісо деревини. Всі ці документи засвідчують придбання такої лісодеревини, яка була тимчасово вилучена під час проведення обшуку фактично з території, яка перебуває у володінні приватного підприємства «Експорт-імпорт транс «Фелічита», саме вказаним підприємством, що засвідчує належність йому права власності на майно, арешт якого є предметом клопотання, що розглядається.
Долучені до матеріалів справи належним чином завірені копії первинних бухгалтерських документів та документів бухгалтерського обліку засвідчують право власності приватного підприємства «Експорт-імпорт транс «Фелічіта» на майно, арешт якого є предметом клопотання.
ОСОБА_4 зазначив, що клопотання прокурора про арешт майна ОСОБА_5 не відповідає вимогам ст.ст.. 84,85, 86,87, 98, 170, 171, 172, 173 КПК України.
Зазначає, що ухвалою від 29.08.2016 року слідчим суддею був наданий дозвіл на обшук з метою вишукування та вилучення перелічених в ухвалі речей та документів саме у фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 . Натомість під час проведення обшуку особам, які його проводили було заявлено, що будівлі та споруди, які належать ОСОБА_5 та в яких проводиться обшук фактично перебувають у володінні Приватного підприємства «Експорт імпорт транс «Фелічита» на підставі договору оренди. Про фактичне перебування приміщень та споруд у володінні зазначеного підприємства також свідчать всі виявлені на місці проведення обшуку документи, які складені виключно від імені Приватного підприємства «Експорт імпорт транс «Фелічита» за участю контрагентів такого підприємства, всі працівники, які знаходилися в приміщеннях, де проводився обшук, у тому числі двоє осіб, які залучені понятими, є працівникам саме Приватного підприємства «Експорт імпорт транс «Фелічита», ділова деревина, яка знаходилася на території, що підлягала обшуку також належить вказаному підприємству, була набута в законний спосіб, про що свідчать первинні бухгалтерські документи, у тому числі ті, копії яких вилучені, та документи бухгалтерського аналітичного обліку та є виробничою сировиною підприємства. Відповідно до ст. 233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті. При цьому Приватне підприємство «Експорт імпорт транс «Фелічита» такої згоди на обшук не надавало, а в ухвалі слідчого судді, на підставі якої проводився обшук, не містить в собі дозволу на проникнення до володіння вказаного підприємства та, тим більше, на винайдення і вилучення документів і речей такого підприємства. Таким чином така процесуальна дія, як проведений обшук та тимчасове вилучення речей Приватного підприємства «Експорт імпорт транс «Фелічита», арешт на які просить накласти слідчий, потребує попереднього дозволу суду. Відсутність такого дозволу засвідчує істотність порушення прав людини і основоположних свобод, що проявилося у вигляді проведення незаконного обшуку у володінні Приватного підприємства «Експорт імпорт транс «Фелічита» та незаконного вилучення майна такого підприємства, відтак вказане майно не може вважатися допустимим доказом, тому не підпадає під критерії, установлені п.1 ч.2 ст. 170 КПК України, що, зважаючи на відсутність у ОСОБА_5 статусу підозрюваного або обвинуваченого, усуває можливість накладення на таке майно арешту та зобовязує слідчого негайно повернути таке майно його власнику - Приватному підприємству «Експорт імпорт транс «Фелічита».
Відповідно до пунктів 2,3 та 4 ч.2 ст. 170 КПК України арешт також може бути накладено на майно з метою забезпечення спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Проте таке майно не було набуто безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості, ніхто зі службових осіб Приватного підприємства «Експорт імпорт транс «Фелічита», як і ОСОБА_5 не володіють статусом підозрюваного або обвинуваченого, кримінальне провадження не проводиться відносно юридичної особи, відтак накладати арешт на майно на підставі 2,3 та 4 ч.2 ст. 170 КПК України суперечитиме обставинам провадження, матеріалам справи .
Також просить врахувати, що безпідставним є будь-які посилання на відсутність бірок (чипів) електронного обліку лісо деревини, як на підставу вважати її речовим доказом або предметом кримінального правопорушення, оскільки чинне законодавство зобов`язує приватних підприємців або юридичних осіб, які не є підприємствами Державного агентства лісових ресурсів України та не відносяться до сфери управління зазначеного агентства. Посилається на розпорядження Кабінету Міністрів України № 1090-р від 16.09.2010 року було схвалено Концепцію створення єдиної державної системи електронного обліку деревини.
Вказує, що жодний Закон України або інший, зареєстрований в Міністерстві юстиції Україні нормативно-правовий акт не покладає на підприємство приватної форми власності або на фізичну особу-підприємця здійснювати електронний облік лісо продукції за допомогою вище вказаних бирок, як і здійснювати облік і зберігання таких бирок або чипів і так само зберігати та переробляти лісосировину виключно при наявності на ній бирок або чипів. Відтак відсутність у ПП «Експорт Імпорт транс «Фелічита» бирок або чипів на лісодеровині або па готовій продукції не є свідченням її злочинного походження, а наявність належним чином оформлених прибуткових документів засвідчує легальність походження такої лісо продукції та правомірність її набуття підприємством і зберігання на території, якою законно володіє таке підприємство.
Крім того просить врахувати, що кримінальне провадження зареєстровано за нічим не підтвердженим фактом перевезення деревини в кількостях, що більші за зазначені в документах, які видані Верхньо-Петрівським лісництвом що до 06.04.2016 року і такий факт є нічим іншим ніж оціночне судження, яке наведено журналістами в засобах масової інформації, яке до того ж не має нічого спільного з діяльністю ОСОБА_5 та ПП «Експорт Імпорт транс «Фелічита», а також при повній відсутності будь-яких даних продати, породи, кількість та вартість нібито незаконно вивезеного лісу, що само по собі усуває будь-які підстави вважати лісо продукцію Приватного підприємства «Експорт імпорт транс «Фелічита» доказом в даному кримінальному провадженні, і тим більше предметом такого кримінального правопорушення.
Розглянувши клопотання і дослідивши додані до нього документи слідчий суддя вважає, що клопотання задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Згідно вимог ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень ст.170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.
При цьому, підстави для арешту майна, визначені в ч. 1 ст. 170 КПК України та є наступними - арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Частиною 1 ст. 42 КПК України визначено, що підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, або особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення. Як встановлено із матеріалів клопотання прокурора громадянин ОСОБА_5 не є підозрюваною особою у кримінальному провадженні № 0000060, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06.04.2016року.
При цьому така думка суду узгоджується із Узагальненням судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, інформацію про що заслухано та обговорено на засіданні пленуму ВССУ, яке відбулося 07.02.2014 року.
Так, згідно розділу 2.6 Узагальнення арешт може бути накладено на майно підозрюваного, обвинуваченого, осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
ОСОБА_5 являється приватним підприємцем, проте приміщення та спорудиза адресою АДРЕСА_1 , згідно договору оренди знаходяться у володінні Приватного підприємства «Експорт імпорт транс «Фелічита», останні являються власником деревини, яка знаходиться на території пилорами, суду представлено документи, які підтверджують право власності Приватного підприємства «Експорт імпорт транс «Фелічита» на деревину, правомірність придбання вказаної деревини.
Про це у судовому засіданні стверджували свідки.
Так, свідок ОСОБА_6 у суді пояснив, що його було залучено як понятого при обшуку 26.09.2016р.. При обшуку він вказував, що директор ОСОБА_5 показував документи на деревину, хотів все зафіксувати на відео, але йому не дозволили.

Свідок ОСОБА_7 у суді пояснив, що його було залучено як понятого при обшуку 26.09.2016р.. Обшук проводили на Приватному підприємстві «Експорт імпорт транс «Фелічита». При обшуці була записана деревина, але вона належить Приватному підприємству «Експорт імпорт транс «Фелічита».
Відповідно до ухвали суду від 29.08.2016р. було надано дозвіл щодо проведення обшуку приватного підприємця ОСОБА_5 , проте не було надано дозволу щодо проведення обшуку на приватному підприємстві «Експорт-імпорт транс «Фелічіта».
Окрім того як вбачається із доданих до клопотання адвоката ОСОБА_4 товаро-транспортних накладних, договорів купівліпродажу та інших документів ділова деревина, яка знаходилася на території, яку орендує приватне підприємство «Експорт-імпорт транс «Фелічіта» також належить вказаному підприємству, була набута в законний спосіб, про що свідчать первинні бухгалтерські документи, та є виробничою сировиною підприємства.
Із матеріалів які надав адвокат ОСОБА_4 , а саме із укладених контрактів вбачається, що підприємство взяло на себе зобов`язання, у строки виготовити, доставити та продати пиломатеріали. При накладенні арешту на майно діяльність підприємства зупиниться та потягне негативні наслідки для підприємства та його працівників.
Посилання прокурора на те, що вилучене і арештоване майно може бути предметом злочину є припущенням сторони обвинувачення не є співрозмірними із вимогами Цивільного Кодексу України та статті 1 Першого протоколу від 20.03.1952 року, Європейської Конвенції про захист прав і основних свобод людини, щодо права кожного, мирно володіти своїм майном, оскільки ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя переконаний про необхідність відмови в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.
Керуючись ст.ст. 170, 171, 172, 173 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:
В задоволенні клопотання прокурора Сторожинецької місцевої прокуратури Чернівецької області ОСОБА_3 про арешт майна ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Чернівецької області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: