29.08.2016
Справа№642/4925/16-к
Провадження № 1кс/642/1452/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 серпня 2016 року м. Харків
В С Т А Н О В И В:
Старший слідчий з ОВС 7 ВКР СУ ФР ОВПП ДФС ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про арешт майна, погодженим з прокурором.
В обґрунтування клопотання слідчий послався на те, що група осіб в період 2014-2016 рр. за попередньою змовою, з метою прикриття незаконної діяльності, без мети ведення законної фінансово-господарської діяльності підприємств, повторно здійснили реєстрацію фіктивних підприємств, з метою проведення безтоварних операцій для подальшої мінімізації податкових зобов`язань підприємствам реального сектору економіки.
Крім того, в ході проведення досудового розслідування отриманні Узагальнені матеріалами № 0207/2016/ДСК Державної служби фінансового моніторингу України, згідно яких встановлено, що група осіб, у період 2014-2016 роки, діючи за попередньою змовою, вчинили фінансові операції з коштами, одержаними внаслідок вчинення суспільно небезпечного діяння фіктивного підприємництва передбаченого ч. 2 ст. 205 КК України, за яке Кримінальним кодексом України передбачено основне покарання у вигляді штрафу понад три тисячі неоподаткованих мінімумом доходів громадян, яке в свою чергу передувало легалізацію (відмивання) доходів, спрямованих на маскування чи приховування незаконного походження коштів, а саме здійснювали зняття готівкових коштів з поточних банківських рахунків, за нібито придбані товари (надані послуги) в результаті чого легалізували кошти в особливо великому розмірі в сумі 342, 07 млн.
Вилучені в ході обшуку зазначені документи та печатки необхідні для проведення ряду експертиз, за допомогою яких буде встановлена істина у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України: «Виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи», вилученні речи та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Таким чином, є достатні підстави стверджувати, що зазначені речи, а саме: печатки та документи є предметом кримінального правопорушення та набуті в результаті його вчинення, що відповідає вимогам п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України, тобто є тимчасово вилученим майном.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.
На теперішній час не застосування згідно вимогам ч. 7 ст. 170 КПК України заборони на здійснення будь яких операцій, що пов`язанні з використанням печаток та документів, а також розпорядження ними, може привести до їх зникнення, втрати та порчі, що може перешкоджати кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, вислухавши старшого слідчого ОСОБА_3 , який підтримав клопотання дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Відповідно до п.1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Відповідно до ч.2 п.4 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.
Згідно ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).
Відповідно до ч.5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Суд вважає, що вказане вилучене майно відповідає вимогам, вказаним у ст. ст.167, 170 КПК України, а тому накладає арешт на це майно.
Керуючись ст. ст. 131-132, 167, 170 -173 КПК України, суд, -
Клопотання старшого слідчого з ОВС 7 ВКР СУ ФР ОВПП ДФС ОСОБА_3 задовольнити.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1