Дата документу Справа № 331/6685/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 331/6685/15-к Головуючий в 1 інстанції
Провадж. № 11-кп/778/473/16 ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст. 185 Доповідач в 2 інстанції
КК України ОСОБА_2

УХВАЛА
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
розглянула 10 березня 2016 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2015 року відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.
Учасники судового провадження:
обвинувачений ОСОБА_7 в режимі відеоконференції з СІЗО-10 УДПтСУ в Запорізькій області.
Встановлені вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2015 року обставини:
26 травня 2015 року, приблизно о 07 год. 10 хв., ОСОБА_7 знаходячись на перехресті вул. Горького та вул. Ілліча в м. Запоріжжі, звернув увагу на раніше незнайомого ОСОБА_9 , який також перебував на перехресті вищезазначених вулиць.Після чого, ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_9 , обняв останнього, та вважаючи, що його дії ніким не помічені, таємно викрав правою рукою з кишені футболки ОСОБА_9 грошові кошти в розмірі 1000 грн.
Вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2015 року:
ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України і йому призначено покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, шляхом часткового складання покарань, приєднано невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21 лютого 2013 року і остаточно призначено покарання у виді 1 року 7 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено без змін тримання під вартою.

Строк відбуття покарання постановлено рахувати з 13 серпня 2015 року.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 , не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 , вказує на невідповідність призначеного ОСОБА_7 покарання ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок суворості. Звертає увагу, що суд у вироку хоч і послався на пом`якшуючі покарання ОСОБА_7 обставини, разом з тим призначив надто суворе покарання. Просить вирок в частині призначеного покарання змінити, призначити ОСОБА_7 покарання, з застосуванням ст. 69 КК України, у виді 1 року позбавлення волі.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не погоджується з вироком суду в частині призначеного покарання, посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, вважає, що суд не врахував всіх пом`якшуючих його покарання обставин і призначив йому надто суворе покарання. Просить вирок змінити, врахувати пом`якшуючі обставини і призначити йому покарання, не пов`язане з позбавленням волі або застосувати до нього положення ч.5 ст. 72 КК України.

Заслухавши доповідача, адвоката ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали вимоги апеляційних скарг, а захисник додатково зазначила про помилковість висунутих в своїй апеляції вимог щодо застосування ст. 69 КК України та прохаючи суд обмежитися відбутим обвинуваченим строком, думку прокурора, який висловив заперечення поданим апеляціям, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 394, ч. 1 ст. 404 КПК України, враховуючи, що фактичні обставини справи ніким не оспорюються і докази щодо них, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, в суді першої інстанції не досліджувалися, висновки суду першої інстанції щодо цих обставин перевірці апеляційним судом не підлягають.
ДіїОСОБА_7 , виходячи з визнаних судом доведеними фактичних обставин справи, кваліфіковані за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, що не оспорюється в апеляційній скарзі.

При перевірці оскаржуваного судового рішення, доводи апеляції щодо суворості призначеного ОСОБА_7 покарання слід визнати необґрунтованими.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Як вбачається з вироку, суд першої інстанції, дотримався зазначених вимог і, при призначені обвинуваченому покарання прийняв до уваги, в тому числі і обставини, на які посилаються апелянти.

Так, місцевим судом враховано обставини, що пом`якшують покарання, а саме: відношення ОСОБА_7 до вчиненого у вигляді щирого каяття у скоєному, активного сприяння розкриттю злочину, повного відшкодування заподіяної шкоди потерпілому та відомості щодо особиОСОБА_7 , який, зокрема, має постійне місце проживання.

Одночасно, суд першої інстанції взяв до уваги і характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, його обставини, що полягають у вчиненніОСОБА_7 інкримінованого кримінального правопорушення будучі умовно-достроково звільненим від відбування покарання за попереднім вироком, наявність у обвинуваченогосудимостей, не працевлаштованість, перебування останнього на обліку у наркологічному диспансері.
Сімейне становище ОСОБА_7 не спростовує вище наведених обставин з приводу призначення покарання.

Оскільки ОСОБА_7 , при не знятих і не погашених у встановленому порядку судимостях, у період умовно-дострокового звільнення від відбуття покарання, призначеного попереднім вироком вчинив умисний корисливий злочин, висновок суду про те, що його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства є обґрунтованим, а призначене покарання відповідає вимогам ст. 71 КК України.

Підстав для зменшення призначеного покарання, застосування ст. 69 КК України не встановлено.

З урахуванням наведенного, судова колегія вважає, що призначенеОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України, є домірним скоєному, а тому, вимоги, викладені в апеляціях та у судовому засіданні суду апеляційної інстанції задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
апеляційні скарги адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2015 року відносно ОСОБА_7 , засудженого за ч.2 ст. 185 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня оголошення, а засудженим, що утримується під вартою в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4