У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2016 року Слідчий суддя місцевого Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на незаконне затримання в порядку ст. 206 КПК України, -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснене відповідно до Протоколу затримання на підставі постанови суду від 10.06.2016 року (складеного оперуповноваженим ВКП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ст. лейтенантом поліції ОСОБА_6 ) та подальше його тримання в ІТТ ГУНП в Одеській області незаконними та негайно його звільнити з-під варти.

Захисник в судовому засіданні змінив вимоги скарги та просив визнати затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснене відповідно до Протоколу затримання на підставі постанови суду від 10.06.2016 року (складеного оперуповноваженим ВКП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ст. лейтенантом поліції ОСОБА_6 ) та подальше його тримання в ІТТ ГУНП в Одеській області незаконними, у зв`язку з тим, що13.06.2016 року о 11.15 год. ОСОБА_5 з ІТТ ГУНП в Одеській області звільнено.

З матеріалів скарги вбачається, що відповідно до протоколу затримання на підставі постанови суду від 10.06.2016 року (складеного оперуповноваженим ВКП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, старшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 ), 10.06.2016 року о 15 год. 15 хв. співробітниками відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 в приміщенні аеропорту в м. Одесі, на підставі постанови Приморського районного суду м. Одеси від 25.10.2010 року про оголошення у розшук та замінену запобіжного заходу з підписки про невиїзд па гримання під вартою в «ОСИ УГДУ ВИН в Одесской области» було затримано ОСОБА_5 .

Між тим, на момент затримання ОСОБА_5 постановою Приморського районного суду м. Одеси від 26.11.2015 року, кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_5 , у скоєнні злочину, передбаченого ст. 102 КК України (в редакції 1960 року) закрита, ОСОБА_5 звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, припинено оголошений 25.10.2010 року Приморським районним судом м. Одеси розшук ОСОБА_5 , скасовано запобіжний захід, відносно ОСОБА_5 . Дана постанова суду набрала законної сили 02.12.2015 року.

Таким чином, незаконним затриманням та триманням ОСОБА_5 в ІТТ ГУНП в Одеській області були порушені вимоги ст. 29 Конституції України, п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до п. 1 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людні основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений свободи інакше як в порядку встановленому законом.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.

Таким чином, затримання ОСОБА_5 та тримання його в ITT ГУНП в Одеській області всупереч закону є одночасно і порушенням норм міжнародного права.

Згідно зі ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання.

Згідно зі ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій або бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до п. 4 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожний, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікань встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

Відповідно до ст. 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожний, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, були порушені, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обгрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутністю судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Прокурор в судове засідання з`явився, заперечував проти задоволення скарги, посилаючись на те, що у оперуповноваженого ВКП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 при затриманні ОСОБА_5 не було постанови Приморського районного суду м. Одеси від 26.11.2015 року, про те, що кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_5 , у скоєнні злочину, передбаченого ст. 102 КК України (в редакції 1960 року) закрита, ОСОБА_5 звільнено від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, припинено оголошений 25.10.2010 року Приморським районним судом м. Одеси розшук ОСОБА_5 , скасовано запобіжний захід, відносно ОСОБА_5 .

Розглянувши скаргу, вислухавши прокурора та адвоката, приходжу до висновку, що скарга підлягає задоволенню.

Згідно ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання.

Згідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно п. 15 ч. 1 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких відноситься змагальність сторін.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутністю судового рішення, як набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа,негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Суд не погоджується з доводами прокурора, оскільки не виконано прокурором обов`язку перевірити доводи захисника та затриманого та після затримання зобов`язані були доставити затриманого до суду для вирішення питання стосовно запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст. 29, 55 Конституції України, ст.ст. 42, 206, 208, 318-380 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на незаконне затримання в порядку ст. 206 КПК України задовольнити.

Визнати затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснене відповідно до Протоколу затримання на підставі постанови суду від 10.06.2016 року (складеного оперуповноваженим ВКП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ст. лейтенантом поліції ОСОБА_6 ) та подальше його тримання в ІТТ ГУНП в Одеській області незаконними.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

22.06.2016