Справа № 536/1577/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 жовтня 2016 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань в місті Кременчуці кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001215 від 21грудня 2016 року про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і

жителя АДРЕСА_1 ,

українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого,

раніше не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.146, ч.2 ст.125 КК України

ВСТАНОВИВ:

15 вересня 2015 року біля 21 год.30 хв. ОСОБА_4 з особами, провадження відносно яких виділено окремо, з метою з`ясування обставин щодо викрадення майна ОСОБА_6 прибув на автомобілі ВАЗ 2108 державний номерний знак НОМЕР_1 сірого кольору під керуванням останнього за місцем проживання ОСОБА_7 в АДРЕСА_2 , під час розмови з яким у нього виник умисел на позбавлення волі останнього шляхом вивезення його за межі населеного пункту з метою отримання інформації по встановленню місця знаходження викраденої пасіки. Для цього, діючи погоджено з особами, провадження відносно яких виділено окремо, ОСОБА_4 , схопив ОСОБА_7 рукою за голову та про його волі посадив на заднє пасажирське сидіння, позбавивши його можливості вільно залишити салон згаданого автомобіля під керуванням ОСОБА_6 та сів до салону автомобіля, де разом з особами, провадження відносно яких виділено окремо, поїхав за межі населеного пункту та продовжив виясняти разом з ними у ОСОБА_7 відомості щодо крадіжки майна з пасіки ОСОБА_6 .

Після надання ОСОБА_7 інформації про те, що до крадіжки може бути причетний ОСОБА_8 , у ОСОБА_4 та осіб, провадження відносно яких виділено окремо, виник умисел на позбавлення волі ОСОБА_8 з метою отримання інформації про місце знаходження викраденого майна з пасіки ОСОБА_6 . Для реалізації злочинного умислу 15 вересня 2015 року біля 22 год. ОСОБА_4 діючи узгоджено з особами, провадження відносно яких виділено окремо, приїхав з ними на автомобілі ВАЗ 2108 державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 до місця проживання ОСОБА_8 в АДРЕСА_3 , де ОСОБА_4 з особами, провадження відносно яких виділено окремо, викликали ОСОБА_8 на подвір`я, схопили під руки та силою посадили на заднє ліве пасажирське сидіння, позбавивши його можливості вільно покинути автомобіль та вивезли за межі населеного пункту, де поблизу лісопосадки на станції «Калачевського» в с.Рокитне Кременчуцького району Полтавської області зупинили автомобіль та застосовуючи силу вивели ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з автомобіля, де ОСОБА_4 умисно наніс ОСОБА_7 один удар правою рукою стислою в кулак в ліву частину голови та через нетривалий час удар ногою взуту у взуття по обличчю, спричинивши згідно висновку судово-медичної експертизи №960 від 22 вересня 2015 року тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому кісток носа, синця носа, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Крім цього, отримавши від ОСОБА_8 інформацію про те, що до крадіжки може бути причетний ОСОБА_9 у ОСОБА_4 та особи, провадження відносно якого виділено окремо, виник умисел на позбавлення волі ОСОБА_9 з метою отримання інформації від нього про місце знаходження викраденого майна з пасіки ОСОБА_6 . Для реалізації злочинного умислу 15 вересня 2015 року біля 22 год. 30 хв. ОСОБА_4 діючи узгоджено з особами, провадження відносно яких виділено окремо, приїхав з ними на автомобілі ВАЗ 2108 державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 до місця проживання ОСОБА_9 в АДРЕСА_3 , де ОСОБА_4 з особами, провадження відносно яких виділено окремо, стали викликали ОСОБА_9 на подвір`я, де вийшов його батько ОСОБА_10 та повідомив, що його сина ОСОБА_11 не має вдома. В цей час у ОСОБА_4 та в інших осіб, провадження відносно яких виділено окремо, виник злочинний умисел на позбавлення його волі з метою отримання визнань щодо крадіжки майна з пасіки ОСОБА_6 , для реалізації якого із застосуванням сили ОСОБА_4 з особами, провадження відносно яких виділено окремо, привели його до згаданого автомобіля, посадили на заднє ліве пасажирське сидіння, позбавивши можливості вільно залишити автомобіль та вивезли за межі населеного пункту.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочинів за наведених вище обставин визнав в повному обсязі, надав показання, які є послідовними та повністю підтверджують обставини вчинення ним злочинів, що викладені в обвинувальному акті та погодився на скорочений порядок судового слідства без дослідження будь-яких доказів, крім його особистого допиту та вивчення матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу, стверджуючи, що його рішення добровільне і наслідки, передбачені ч. 3 ст. 349 КПК України йому зрозумілі.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази необхідно дослідити та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорюються доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій та впевнившись про правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши йому , що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі і кваліфікує його дії за ч.2 ст.246, ч.2 ст.125 КК України, оскільки він незаконно позбавив волі за попередньою змовою групою осіб, і наніс умисно легкої тяжкості тілесні ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При призначенні покарання суд враховує характер і тяжкість вчиненого, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який характеризується позитивно, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Так, ОСОБА_4 розкаявся у вчиненому, раніше не судимий, і суд визнає ці обставини пом`якшуючими його покарання.

Обставин, що обтяжують його покарання не встановлено.

З урахуванням усіх обставин у справі, характеризуючих даних про особу обвинуваченого, який вину визнав, вчинив умисний середньої тяжкості та невеликої тяжкості злочини за пом`якшуючих та без обтяжуючих покарання обставин, відсутність претензій потерпілих, а також загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути відповідним скоєному, тобто необхідним і достатнім для виправлення особи, суд дійшов висновку, що обвинувачений може бути виправлений без ізоляції від суспільства, тому призначає покарання в межах санкції статей у виді позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільняє від відбування покарання з випробуванням.

Призначення такого покарання відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

У рішенні від 09 червня 2005 року у справі «Бакланов проти Росії» та в рішенні від 24 березня 2005 року «Фрізен проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи, вказав Європейський суд у рішенні від 16 жовтня 2008 року у справі «Ізмайлов проти Росії».

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.125 КК України призначивши покарання:

за ч.2 ст.146 КК України в виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки,

за ч.2 ст.125 КК України в виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч.І ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням та іспитовим строком терміном 3 (три) роки.

На підставі ст.76 КК України на засудженого ОСОБА_4 покласти обов`язки повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, куди періодично з`являтися для реєстрації.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Полтавської області протягом 30 діб з моменту проголошення всіма учасниками судового провадження через Кременчуцький районний суд.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1