Номер провадження: 11-кп/785/546/16
Номер справи місцевого суду: 504/2037/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.06.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8

та його представника, - адвоката ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 на вирок Комінтернівського районного суду Одеської області від 15.02.2016 року, яким

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Красносілка Комінтернівського району Одеської області, є громадянином України, має середню освіту, одружений, офіційно не працює, проживає по АДРЕСА_1 , не має судимості у відповідності до ст. 89 КК України

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України з призначенням покарання у виді чотирьох років позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на три роки,

встановив:
Зазначеним вороком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що 13.04.2015 року, близько 18 год. 45 хв. на зупинці громадського транспорту по вул. Незалежності в с. Красносілка Комінтернівського району Одеської області він знаходився у стані алкогольного сп`яніння, порушував громадський порядок, а саме, голосно висловлювався нецензурною лайкою в громадському місці.

Інспектор патрульної служби ОСОБА_8 зробив зауваження ОСОБА_7 , вимагаючи припинити порушення громадського порядку, але він на зауваження не реагував, а навпаки, став смикати його за формений одяг, висловлюючись грубою нецензурною лайкою та, схопивши за ноги, повалив на землю.

Внаслідок дій обвинуваченого, потерпілий отримав легкі тілесні ушкодження, які потягли короткочасний розлад здоров`я, у виді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, садна нижньої губи, синця правого ока.

В апеляційній скарзі, потерпілий ОСОБА_8 зазначив, що вирок суду підлягає зміні у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону.

На його думку, судом першої інстанції безпідставно зменшено позовні вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Завдана моральна шкода полягає у душевних стражданнях, які спричинені тілесними ушкодженнями, фізичним болем, втратами матеріального характеру.

Матеріальна шкода полягає у витратах на лікування, на придбання пального, на придбання одягу замість пошкодженого, на харчування під час лікування та надання правової допомоги.

За таких підстав, потерпілий просить змінити вирок суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову та стягнути з ОСОБА_7 22338 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 500000 грн. моральної шкоди.

У доповненні до апеляційної скарги від 13.04.2016 року, потерпілий змінив свої вимоги і просить стягнути з обвинуваченого на відшкодування матеріальної шкоди 26491 грн. та 500000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Окрім того, потерпілий просить змінити вирок суду в частині призначення покарання, призначивши ОСОБА_7 реальне покарання, передбачене ч. 2 ст. 345 КК України.

У своїх запереченнях обвинувачений зазначив, що апеляційна скарга потерпілого ОСОБА_8 не підлягає задоволенню. Він добровільно відшкодував потерпілому 2000 грн. та вибачився перед ним.

Він є єдиним годувальником в сім`ї і має на утриманні малолітню дитину та дружину.

З наданих потерпілим квитанцій, неможливо встановити, що ліки купувалися саме для лікування потерпілого. Чеки, які надані потерпілим про витрати на придбання бензину, не співпадають з датами, на які були призначені судові засідання.

Пошкоджений одяг потерпілого він пропонував відновити, але той не погодився.

Обвинувачений просить прийняти до уваги його доводи та відмовити потерпілому у задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, потерпілого та його представника, які підтримали доводи апеляційної скарги, прокурора, який просив скасувати вирок суду в частині вирішення цивільного позову та повернути справу у цій частині на новий розгляд у порядку цивільного судочинства, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновків про таке.

Згідно з приписами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, що йому інкримінується, доведена доказами, аналіз яких наведений у мотивувальній частині вироку (т. 1, а.с. 136-137) і сторонами кримінального провадження не заперечується, а саме:

- показаннями потерпілого ОСОБА_8 , який пояснив суду, що на його законне зауваження, ОСОБА_7 відреагував неадекватно, повалив його на землю, завдав тілесних ушкоджень та пошкодив формений одяг;

- показаннями свідка ОСОБА_10 , який підтвердив суду, що 13.04.2015 року, близько 20 год., від доньки дізнався, що біля кафе «Чайна» відбулась бійка, і там знаходиться його син. Він одразу побіг до кафе і по дорозі зустрів сина, який розповів йому, що Філіпіді побив працівника поліції. Філіпіді, дійсно, знаходився біля кафе, висловлювався нецензурною лайкою і погрожував подальшим з`ясуванням стосунків з поліцейським;

- показаннями свідка ОСОБА_11 , яка пояснила суду, що 13.04.2015 року, близько 19 год., біля автостоянки на вул. Незалежності у с. Красносілка сталася бійка між Філіпіді та працівником поліції. Там було ще кілька осіб, але вона не зрозуміла, чи вони приймають участь у бійці, чи розбороняють;

- показаннями свідка ОСОБА_12 , з яких випливає, що 13.04.2015 року близько 18 год. 50 хв. вона вийшла з будинку і побачила працівника поліції у форменому одязі, яки йшов в напрямку автостоянки. Через кілька хвилин вона знову вийшла на вулицю і побачила, що Філіпіді висловлювався на адресу працівника поліції нецензурною лайкою, погрожував йому насиллям та завдав йому тілесних ушкоджень;

- аналогічними показаннями свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ;

- протоколом огляду форменого одягу ОСОБА_8 , під час якого зафіксовані його пошкодження (т. 2, а.с. 31-32);

- висновком судово-медичної експертизи, відповідно до якого потерпілому завдані легкі тілесні ушкодження, що потягли короткочасний розлад здоров`я у виді: закритої черепно-мозкової травми (струс головного мозку); саден нижньої губи; синця на віці правого ока (т. 2, а.с. 60-62);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, відповідно до якого, потерпілий впізнав обвинуваченого, як особу, яка спричинила йому тілесні ушкодження (т. 2, а.с. 152-153).

Обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав себе винуватим і підтвердив факт вчинення ним злочину за обставин, наведених у обвинувальному акті.

Правовий аналіз зазначених доказів дозволяє дійти висновку, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані судом першої інстанції за ч. 2 ст. 345 КК України, як умисне заподіяння працівнику правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Відповідно до при приписів ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевірка доводів апеляційної скарги в частині вирішення судом першої інстанції цивільного позову, показала, що судове рішення у цій частині не відповідає наведеним вище вимогам кримінального процесуального закону.

Так, відповідно до вимог п. 7 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов і, якщо так, на чию користь, в якому розмірі та якому порядку.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Як видно з матеріалів справи, потерпілим було пред`явлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого матеріальної та моральної шкоди, з наданням відповідних доказів на його обґрунтування.

Задовольнивши позовні вимоги потерпілого частково, суд першої інстанції стягнув на його користь по 10000 грн. на відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Своє рішення, у цій частині вироку, суд першої інстанції не мотивував та у вироку не зазначив, за яких підстав не стягнув матеріальну шкоду у розмірі, яка підтверджується доказами, а саме: квитанціями та чеками про придбання ліків, палива, отримання медичних послуг.

Відповідно до приписів ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

З матеріалів справи видно, що потерпілий звернувся до суду з позовною заявою у передбаченому законом порядку.

Перевіривши доводи потерпілого та його представника на обґрунтування цивільного позову та розрахунок збитків на суму 26500 грн., складений потерпілим, суд апеляційної інстанції вважає, що він підлягає частковому задоволенню у розмірі 22355 грн. 59 коп., а саме: витрати на придбання палива 13700,53 грн.; витрати на лікування 2655,06 грн.; витрати на надання правової допомоги 1000 грн.; витрати на придбання форменого одягу взамін пошкодженого 2000 грн.; витрати на харчування під час лікування 3000 грн.

Стосовно розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого, суд апеляційної інстанції вважає, що заявлений позов, у цій частині, у розмірі 500000 грн., є надто завищеним і не є пропорційним завданій шкоді.

Так, досудовим розслідуванням і судовим розглядом встановлено, що внаслідок неправомірних дій обвинуваченого, потерпілому були спричинені легкі тілесні ушкодження, що потягнули короткочасний розлад здоров`я.

З урахуванням того, що злочинні дії обвинуваченого були спрямовані проти працівника правоохоронного органу під час виконанням ним службових обов`язків, у громадському місці, у присутності певної кількості очевидців, були пов`язані із спричиненням шкоди здоров`ю та майну, суд апеляційної інстанції вважає, що потерпілому, безумовно, спричинена моральна шкода.

Визначаючи розмір моральної шкоди у грошовому вимірі, колегія судді вважає, що, у даному випадку вона має бути наближеною до розміру матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого, а саме у розмірі 20000 грн.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга потерпілого підлягає частковому задоволенню.

Колегія суддів вважає безпідставною апеляційну вимогу про призначення ОСОБА_7 реального покарання, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, яка міститься у доповненні до апеляційної скарги від 13.04.2016 року, за таких підстав.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 403 КПК України, внесення до апеляційної скарги змін, які тягнуть за собою погіршення становища обвинуваченого, за межами строків на апеляційне оскарження не допускається.

Як видно з матеріалів справи, вирок суду першої інстанції ухвалений 15.02.2016 року, а апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення (п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України).

Отже, доповнення до апеляційної скарги потерпілого від 13.04.2016 року погіршують становище обвинуваченого, а, оскільки вони подані за межами строку на апеляційне оскарження, тому до уваги судом апеляційної інстанції не приймаються.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 задовольнити частково, а вирок Комінтернівського районного суду Одеської області від 15.02.2016 року стосовно ОСОБА_7 у частині вирішення цивільного позову, - змінити.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_8 : на відшкодування матеріальної шкоди 22355 грн. 59 коп.; на відшкодування моральної шкоди - 20000 грн., а всього 42355 грн. 59 коп.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим з дня отримання копії ухвали.

Судді Апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4