Справа № 1-504/10 Головуючий по першій інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11/0390/101/11
Категорія: ч. 2 ст. 222, ч. 1,2,3 ст. 358, Доповідач Міліщук С.Л.
ч. 4 ст. 190 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2011 року м. Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді: Міліщука С.Л.,

суддів: Хлапук Л.І., Матата О.В.,

з участю прокурора: Скучинського Л.В.,

захисника-адвоката: ОСОБА_2,

засудженого ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_3 на вирок Луцького міськрайонного суду від 06 грудня 2010 року, яким:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, українць, ІНФОРМАЦІЯ_3, одружений, приватний підприємець, мешканець с.Прилуцьке, вул.Радянська, 8, Ківерцівського району, Волинської області, раніше судимий Луцьким міськрайонним судом Волинської області:

- 16.03.2007 року за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК України, із застосуванням ч.1 ст. 70 КК України України, на 4 роки позбавлення волі і, на підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком 3 роки;

- 26.06.2007 року за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК України, із застосуванням ч.1 та ч.4 ст. 70 КК України на 4 роки і 3 місяці позбавлення волі і, на підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком 3 роки;

засуджено:

- за ч.2 ст.222 КК України на 3 роки позбавлення волі з позбавленням права займатися підприємницькою діяльністю строком на 3 роки;

- за ч.4 ст.190 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного на праві приватної власності майна;

- за ч.1 ст.358 КК України на 1 рік обмеження волі;

- за ч.2 ст.358 КК України на 2 роки позбавлення волі;

- за ч.3 ст.358 КК України на 1 рік обмеження волі.

Остаточне покарання ОСОБА_3 визначено на підставі ч.1 ст. 70 та ст. 72 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного на праві приватної власності майна, з позбавленням права займатися підприємницькою діяльністю строком на 3 роки.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишено попередній утримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 постановлено рахувати з 10 червня 2010 року.

Стягнуто з ОСОБА_3:

- на користь Волинської філії ВФ ВАТ "КРЕДОБАНК" 396 500 грн в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди;

- в дохід держави судові витрати в розмірі 4956 грн. 62 коп., які були повязані з проведенням судових експертиз.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до вимог ст. 81 КПК України.

За виром суду ОСОБА_3 визнаний винним та засуджений за те, що він, будучи громадянином підприємцем, з метою заволодіння чужим майном кредитними коштами в розмірі 400 000 грн., в період з 19 по 24 лютого 2003 року перебуваючи в м. Луцьку по вул. Кременецька, 38, надав у ВФ АТ «ОСОБА_4 (Україна)»завідомо неправдиву інформацію - заповнив заявку на кредит, в яку власноручно вніс дані про наявність у нього заставного майна, а саме зерна пшениці в кількості 482 тон загальною вартістю 1 046 130 грн., яку завірив своєю печаткою і особистим підписом, достовірно знаючи при цьому, що даного зерна у нього в наявності ніколи не було і не має.

Для підтвердження наявності у нього заставного майна, подав в банк перелік майна, яке станом на 21.02.2003 належить підприємцю ОСОБА_3, в якому містилася завідомо неправдива для нього інформація про наявність в останнього заставного майна зерна пшениці 3-го та 4-го класу в кількості 2090 тон на загальну суму 1 166 730 грн., який завірив своєю печаткою та особистим підписом.

В цей же період часу, ОСОБА_3, з цією ж метою та для підтвердження наявності у нього заставного майна, перебуваючи в кабінеті № 27 офісного приміщення ТзОВ «Юван»за адресою м. Луцьк вул. Шопена, 12, склав і завірив особистими підписами та відтисками своєї печатки договір зберігання № 9 від 24 лютого 2003 року та акт прийому-передачі товарно-матеріальних цінностей від 24 лютого 2003 року, в які вніс завідомо неправдиву інформацію про те, що ним передано на зберігання державному підприємству «Луцький комбінат хлібопродуктів № 2»зерно пшениці 3-го та 4-го класу заставною вартістю 889 210,50 грн, достовірно знаючи при цьому, що дана інформація не відповідає дійсності, оскільки такого зерна у нього в наявності ніколи не було і воно ніколи не передавалось ним на зберігання вказаному підприємству.

Продовжуючи виконувати свій злочинний намір, для підтвердження факту придбання майна, яке передавалось в заставу, ОСОБА_3 склав та завірив особистими підписами та відтисками своєї печатки копії підроблених видаткових накладних ПП «Гомера»№ 000000475 від 23.12.2002 року, ПП «Бласк»№ 000000294 від 03.12.2002 року, ПП «Мікель»№ 000000388 від 13.12.2002 року, ПП «Дон»№ 000000172 від 18.12.2002 року, ТзОВ «Гранд»№ 115 від 10.12.2002 року, в яких містилася завідомо неправдива для нього інформація про нібито придбання ним у вказаних субєктів господарювання зерна пшениці відповідно 3-го та 4-го класу в кількості 406 тон на загальну суму 230 420 грн., 3-го класу в кількості 371 тонни на загальну суму 226 310 грн., 3-го класу в кількості 483 тонни на загальну суму 241 500 грн., 3-го класу в кількості 289 тонн на загальну суму 173 400 грн., 3-го та 4-го класу в кількості 541 тонни на загальну суму 295 100 грн.

На підставі вищевказаних підроблених документів, які ОСОБА_3 подав до банку, приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_5 було складено та нотаріально посвідчено договір застави № 234 від 24.02.2003 року, а начальником кредитного відділу ВФ АТ «ОСОБА_4 (Україна)»ОСОБА_6 ОСОБА_7 опису та оцінки майна, що передається в заставу (товари в обороті) від 24.02.2003 року, в які були внесені завідомо неправдиві для ОСОБА_3 дані про наявність у нього зерна пшениці 3-го та 4-го класу в кількості 2090 тонн на загальну суму 889 210,50 грн., які останній завірив особистим підписом та відтиском своєї печатки, достовірно знаючи при цьому, що даного зерна у нього в наявності не має.

ОСОБА_3, продовжуючи виконувати свій намір на заволодіння чужим майном, діючи як фізична особа підприємець, зловживаючи довірою недобросовісно використовуючи довірливі відносини, які за даних обставин виникли між ним та працівниками банку, викликав в останніх впевненість про вигідність надання йому кредитних коштів, після чого, заздалегідь не маючи наміру виконувати взяті на себе зобовязання щодо повернення кредитних коштів, уклав 24.02.2003 року з ВФ АТ «ОСОБА_4 (Україна)»кредитний договір № 31/03.

В той же день, ВФ АТ «ОСОБА_4 (Україна)», згідно укладеного договору, перерахував ОСОБА_3Ю на рахунок № 33 кредитні кошти в сумі 400 000 грн., які останній незконно отримав і чим, з урахуванням неповернення кредиту та відсутності заставного майна, завдав даній банківській установі великої матеріальної шкоди, що у 600 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Заволодівши таким чином шляхом обману та зловживання довірою чужим майном кредитними коштами ВФ АТ «ОСОБА_4 (Україна)»на суму 400 000 грн., яка у 600 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, і що є в особливо великому розмірі, ОСОБА_3 24.02.2003 року розпорядився ним на власний розсуд.

В подальшому, з метою приховання вчиненого ним заволодіння кредитними коштами, ОСОБА_3 в період з 10 березня по 24 червня 2003 року, перебуваючи в адміністративному приміщенні ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів № 2»за адресою м. Луцьк вул. Молодогвардійська, 11, у заздалегідь підготовлених старшим спеціалістом кредитного відділу ВФ АТ «ОСОБА_4 (Україна)»ОСОБА_8 актах перевірки майна, переданого в заставу (товари в обороті) від 10 березня, 25 березня, 11 квітня, 24 квітня, 12 травня, 26 травня, 10 червня та 24 червня 2003 року підписувався особисто та ставив відтиски своєї печатки, достовірно знаючи при цьому, що вказаного у цих актах заставного майна зерна пшениці 3-го та 4-го класу в кількості 2090 тонн на загальну суму 889 210, 50 грн. у нього в наявності немає і за вказаною адресою воно не зберігається.

Окрім цього, ОСОБА_3 засуджений за те, що будучи раніше судимим вироком Луцького міськрайонного суду від 26.06.2007 року за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК України, із застосуванням ч.1 та ч.4 ст. 70 КК України на 4 роки і 3 місяці позбавлення волі і, на підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком 3 роки, 20 листопада 2007 року повторно за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7, який засуджений вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 квітня 2010 року, та невстановленою досудовим слідством особою, справа відносно якої виділена в окреме провадження, з метою оформлення кредиту в ТзОВ "Автокредит-Плюс" по вул.Ветеранів в м.Луцьку, підробив інший документ довідку про доходи, а саме використав надані ОСОБА_7 анкетні дані, які власноруч вніс в заготовлений завчасно невстановленою досудовим слідством особою, справа відносно якої виділена в окреме провадження, бланк про доходи з мокрою печаткою ПП "Волиньбудкомфорт", де зазначив, що ОСОБА_7 працює на посаді водія експедитора та отримує доходи, хоча в дійсності ОСОБА_7 ніколи там не працював та доходи там не отримував.

В апеляції засуджений ОСОБА_3 просить вирок суду скасувати та наравити справу на додаткове розслідування у звязку із неповнотою та однобічністю досудового та судового слідства та невідповідністю висновків суду, викладених у вироку суду фактичним обставинам справи, або змінити вирок, призначивши йому більш мяке покарання. Свою позицію обґрунтовує тим, що дійсно на прохання ОСОБА_9 в період з 19 по 24 лютого 2003 року він як підприємець отримав в "ОСОБА_4 (Україна)" кредитні кошти в сумі 400 000 грн. Для їх отримання він надав в даний банк недостовірну інформацію, а також завірені ним же документи в яких містилась неправдива інформація щодо придбання та наявності у нього заставного майна, яке він передав на зберігання в ДП "Луцький комбінат хлібопродуктів". Отримані в банку кредитні кошти в той же день перерахував на ТзОВ "Юван" ОСОБА_9.

Наміру не повертати кредит не мав, оскільки ОСОБА_9 за усною домовленістю зобовязувався сам його сплачувати. Що спочатку робив, а потім перестав, тому він став обслуговувати кредит власними силами.

В листопаді 2007 року довідку про доходи ОСОБА_7 не підробляв, а лише на прохання останнього, надав іншій особі його паспорт та гроші за її виготовлення, а після того як вона була виготовлена, віддав ОСОБА_7.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку суду першої інстанції, повідомив ким і в якому обсязі він оскаржений, виклав основні доводи апеляції, засудженого та його захисника, які підтримали апеляцію та просили її задовольнити, призначивши більш мяке покарання, прокурора, який заперечив апеляцію та просив залишити вирок суду без зміни, перевіривши матеріали справи, провівши частково судове слідство, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні ним злочинів, за які він засуджений, підтверджуються зібраними по справі та дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:

- показаннями:

- самого ОСОБА_3, який як в ході досудового слідства і в суді першої інстанції послідовно пояснював, що в період з 19 по 24 лютого 2003 року він як підприємець отримав в "ОСОБА_4 (Україна)" кредитні кошти в сумі 400 000 грн. Для отримання останніх він надав в даний банк недостовірну інформацію, а також завірені ним же документи в яких містилась неправдива інформація щодо придбання та наявності у нього заставного майна і яке він нібито передав на зберігання в ДП "Луцький комбінат хлібопродуктів". В дісності ж він ніякого зерна пшениці у ПП «Гомера», ПП «Бласк», ПП «Мікель», ПП «Дон», ТзОВ «Гранд»не купував і на зберігання в лютому 2003 року в ДП "Луцький комбінат хлібопродуктів" не передавав. Отримані в банку кредитні кошти в той же день перерахував на ТзОВ "Юван" ОСОБА_9 на прохання останнього;

- представника цивільного позивача ОСОБА_10 щодо обставини отримання ОСОБА_3 у ВФ ВАТ "Кредобанк" ОСОБА_3 кредитних коштів в розмірі 400 000 грн.;

- свідка ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_3 в лютому 2003 року брав кредит в ВФ АТ "ОСОБА_4 (Україна)" в сумі 400 000 грн. для погашення заборгованості перед ТзОВ "Юван" за нафтопродукти;

- свідка ОСОБА_11 про те, що один із днів в лютому 2003 року, в кабінеті ОСОБА_9 ОСОБА_3 дав йому договір зберігання № 9 та акт прийому передачі товарно-матеріальних цінностей, які були з печатками, однак без підпису директора ДП "Луцький комбінат хлібопродуктів", тоді ОСОБА_3 попросив в нього підробити підпис ОСОБА_12 Він пішов в бухгалтерію, де в ОСОБА_13 попросив підробити даний підпис. Через деякий час ОСОБА_13(в порушенні кримінальної справи відмовлено на підставі п.2 ч.1 ст. 6 КПК України) приніс документ з підробленим підписом, і він його заніс в кабінет ОСОБА_9.

- свідка ОСОБА_12 директора ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів № 2» (т.3 а.с.33) із яких вбачається, що договір зберігання № 9 від 24.02.2003 року та акту прийому-передачі ТМЦ від 24.02.2003 року на комбінаті не складався і він їх не підписував, оскільки в лютому 2003 року ОСОБА_3 зерно пшениці в кількості 2000 тон на ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів № 2»на зберігання не завозив;

- свідків ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 (т.5 а.с.52-54, 92, 117-118, т.4 а.с.143-144), із яких вбачається, що відповідно ПП «Мікаель», ПП «Гомера-2001»та ТзОВ «Гранд»будь-яких фінансово-господарських операцій з підприємцем ОСОБА_3 не проводили, і ніякого зерна пшениці згідно видаткових накладних № 000000388 від 13 грудня 2002 року, № 000000475 від 23 грудня 2002 року, № 115 від 10 грудня 2002 року, йому не реалізовували;

- висновком судово-технічної експертизи документів (т.3 а.с.94-100), згідно якого відтиски печатки підприємства «Луцький комбінат хлібопродуктів №2», в наданих на дослідження договорі зберігання № 9 від 24.02.2003 року та акті прийому-передачі ТМЦ від 24.02.2003 року, нанесені не печаткою державного підприємства «Луцький комбінат хлібопродуктів №2». Відтиски ж печатки ПП ОСОБА_3 в цих же документах, а також в нанесені в акті опису та оцінки майна, що передається в заставу (товари в обороті) від 24 лютого 2003 року, актах перевірки майна, переданого в заставу (товари в обороті) від 10 березня, 25 березня, 11 квітня, 24 квітня 12 травня, 26 травня, 10 червня, та 26 червня 2003 року нанесені одним кліше печаткою ПП ОСОБА_3;

- висновком судово-почеркознавчої експертизи (т.3 а.с.149-166) згідно якого підписи в графі «ОСОБА_12С.»у наданих на дослідження: договорі зберігання № 9 від 24.02.2003 року, акті прийому передачі ТМЦ від 24.02.2003 року, акті опису та оцінки майна, що передається в заставу (товари в обороті) від 24.02.2003 року, актах перевірки майна переданого в заставу (товари в обороті) від 10 березня, 25 березня, 11 квітня, 24 квітня 12 травня, 26 травня, 10 червня, та 26 червня 2003 року, виконані не ОСОБА_12, а іншою особою. Підписи ж, які знаходяться в графі «ОСОБА_18З.»та в графі «ОСОБА_3Ю.»у наданих на дослідження договорі зберігання №9 від 24.02.2003 року та акті прийому-передачі ТМЦ від 24.02.2003 року виконані відповідно ОСОБА_18 та ОСОБА_3;

- висновком судово-почеркознавчої експертизи (т.5 а.с.385-390) згідно якого підписи, які знаходяться в графі «З оригіналом вірно", в копіях видаткових накладних №000000475 від 23.12.2002 року, №000000294 від 03.12.2002 року, №000000388 від 13.12.2002 року, №000000172 від 18.12.2002 року, та в графі «Копія вірна»в копії видаткової накладної №115 від 10.12.2002 р. виконані ОСОБА_3;

- висновком судово-технічної експертизи документів (т.5 а.с.395-398), згідно якого відтиски печатки підприємця ОСОБА_3 в представлених на дослідження копіях видаткових накладних №000000475 від 23 грудня 2002 року, №000000294 від 03 грудня 2002 року, №000000388 від 13 грудня 2002 року, № 000000172 від 18 грудня 2002 року, №115 від 10 грудня 2002 року, нанесені в результаті безпосереднього контакту одного кліше печатки підприємця ОСОБА_3 з даними документами;

- матеріалами кредитної справи по договору № 31/03 від 24.02.2003 року, розгорнутими рухом коштів підприємця ОСОБА_3 по рахунках № 33, № 33, № 8933, а також розгорнутим рухом коштів ТзОВ «Юван»по рахунку № 9, що були вилучені 29 жовтня 2008 року з ВФ ВАТ «Кредобанк», якими підтверджується те, що ОСОБА_3 24.02.2003 дійсно на підставі наданої недостовірної інформації отримав кредитні кошти в сумі 400 000 грн., які того ж дня перерахував на рахунок ТзОВ «Юван»з метою погашення заборгованості перед зазначеним підприємством за отримані нафтопродукти (т.4 а.с.11-235, 236-238, 239);

- бухгалтерськими документами фінансово-господарської діяльності ТзОВ «Юван», щодо купівлі/продажу/ нафтопродуктів, що були вилучені 04 листопада 2008 року на вказаному підприємстві, із яких вбачається, що ОСОБА_3 перерахував на ТзОВ «Юван»кредитні кошти в сумі 400 000 гривень в рахунок оплати за придбані нафтопродукти. (т.2 а.с.157-165, 166, 167);

- бухгалтерськими документами фінансово-господарської діяльності ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів №2», що стосуються зберігання зерна на вказаному підприємстві, серед яких відсутній договір зберігання №9 від 24.02.2003 року, який ОСОБА_3 подавав у ВФ АТ «ОСОБА_4 (Україна)»для підтвердження наявності заставного майна (т.2 а.с.172-177, 178, 179);

- довідкою з ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів №2»(т.2 а.с.67), відповідно до якої дане підприємство зерно пшениці в кількості 2000 тонн по договору зберігання №9 від 24.02.2003 року від ОСОБА_3 не приймало;

- показаннями ОСОБА_7 про те, що в листопаді 2007 року на його прохання ОСОБА_3 підробив довідку про доходи в якій було вказано, що ОСОБА_7 нібито працює водієм-експедитором на "Волиньбудкомфорт", хоча в дійсності він там ніколи не працював. Для виготовлення підробленої довідки він надав ОСОБА_3 паспорт, ідентифікаційний код, свідоцтво про одруження;

- показаннями свідка ОСОБА_19 (т.1 а.с.27), із яких вбачається, про те, що при оформленні кредитного договору №DN81AR03110134 від 27.11.2007 р. ОСОБА_20 у ТзОВ "Автокредит-Плюс" була надана довідка про доходи з ПП "Волиньбудкомфорт", на якій був наявний відтиск мокрої печатки та код;

- висновком судової почеркознавчої експертизи (т.1 а.с.145-150), згідно якої рукописні записи в довідці про доходи з ПП "Волиньбудкомфорт" від 20.11.2007 року, виданої на імя ОСОБА_7, виконані ОСОБА_3.

Оскільки вищенаведені докази повністю узгоджуються між собою та фактичними обставинами справи, будь-яких підстав не довіряти їм у суду першої інстанції не було, а тому він обґрунтовано поклав їх в основу вироку, навівши, при цьому, переконливі мотиви чому взяв до уваги одні докази та відхиливши інші.

Посилання же ОСОБА_3 на те, що отримував кредитні кошти на прохання ОСОБА_9 і наміру не повертати їх взагалі не мав, оскільки останній за усною домовленістю зобовязувався сам його сплачувати, що спочатку робив, а потім перестав, тому він сам став обслуговувати кредит власними силами, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони спростовуються вищенаведеними доказами, із яких вбачається, що ОСОБА_3 саме з метою незаконного отримання та заволодіння кредитними коштами надав до банківської установи завідомо неправдиву інформацію та підроблені ним інші документи щодо наявності у нього необхідного заставного майна. А характер його дій в наступному, який виразився в тому, що він після заволодіння кредитними коштами неодноразово посвідчував своїм підписом та печаткою підприємця акти перевірки майна, переданого в заставу достовірно знаючи при цьому, що вказаного у цих актах заставного майна у нього в наявності немає і за вказаною адресою воно не зберігається, а також сплачував банку протягом певного проміжку часу відсотки за обслуговування та користування кредитними коштами, на думку колегії суддів, свідчать фактично про намір ОСОБА_3 приховати вчинене ним незаконне отримання кредитних коштів та подальше заволодіння ними.

Що ж стосується твердження ОСОБА_3 про те, що він довідку про доходи ОСОБА_7 не підробляв, а лише на прохання останнього, надав іншій особі його паспорт та гроші за її виготовлення, то колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки вони спростовуються показаннями як самого ОСОБА_7, так і висновком судової почеркознавчої експертизи, згідно яких рукописні записи в довідці про доходи з ПП "Волиньбудкомфорт" від 20.11.2007 року, виданої на імя ОСОБА_7, були виконані саме ОСОБА_3.

З огляду на вищенаведене суд першої інстанції, проаналізувавши досліджені докази в сукупності, дав їм правильну юридичну оцінку та вірно кваліфікував дії ОСОБА_3 за ч.2 ст. 222, ч. 4 ст. 190, ч. 1, 2, 3 ст. 358 КК України.

Як вбачається з вироку, при призначенні покарання, суд першої інстанції врахував характер та ступінь тяжкості скоєних ОСОБА_3 злочинів, дані про його особу по місцю проживання він характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину, є потерпілим від катастрофи на ЧАЄС, та стан його здоровя, а також прийняв до уваги, що раніше він неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за аналогічні корисливі злочини, відсутність у нього обставин, які б помякшували чи обтяжували покарання.

За таких обставин суд прийшов до обґрунтованого висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 не можливе від ізоляції від суспільства, а тому і призначив йому покарання в межах санкції кожної інкримінованої йому частини відповідної статті КК України, ближче до мінімальної межі, та визначив остаточне покарання у відповідності до вимог ч.1 ст. 70 та ст.72 КК України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що покарання ОСОБА_3 суд першої інстанції призначив правильно, воно відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення винного та попередження нових злочинів.

Підстав для скасування чи зміни вироку по обставинах, викладених в апеляції, колегія суддів не знаходить.

Разом з тим, перевіряючи справу в порядку ст. 365 КПК України, колегія суддів вважає, що вирок суду в частині вирішення цивільного позову не відповідає вимогам закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 КПК України особа, яка зазнала матеріальної шкоди від злочину, вправі при провадженні в кримінальній справі предявити до обвинуваченого або до осіб, що несуть матеріальну відповідальність за дії обвинуваченого, цивільний позов, який розглядається судом разом з кримінальною справою.

Як видно з вироку, суд стягнув із ОСОБА_3 на користь ВФ ВАТ "КРЕДОБАНК" 396 500 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок не поверненням ним кредитних коштів за кредитним договором № 31/03 від 24.02.2003 року.

Однак приймаючи таке рішення, судом залишено поза увагою, що згідно рішення господарського суду Волинської області від 11 квітня 2007 року ( т.4 а.с. 50-53), яке набрало законної сили, з підприємця ОСОБА_3 на користь ВФ АТ «ОСОБА_4 (Україна)»вже було стягнуто 396 700 грн. заборгованість по кредиту за кредитним договором № 31/03 від 24.02.2003 року.

Оскільки в порушення вимог п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України суд допустив по суті повторне стягнення цих же коштів, тому вирок суду щодо ОСОБА_3 в частині вирішення цивільного позову підлягає скасуванню у звязку з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону із закриттям, в цій частині, провадження у справі.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 365, 366, 370 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію ОСОБА_3 залишити без задоволення.

В порядку ст. 365 КПК України вирок Луцького міськрайонного суду від 06 грудня 2010 року щодо ОСОБА_3 в частині вирішення цивільного позову скасувати та закрити в цій частині провадження у справі.

В решті вирок щодо ОСОБА_21 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту оголошення та може бути оскаржена безпосередньою до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України протягом трьох місяців з часу набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: