Справа № 363/404/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/627/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 30.06.2016

УХВАЛА
Іменем України
30 червня 2016 року Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

при секретарі ОСОБА_6

з участю прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні, засудженого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_8 на вирок Вишгородського районного суду Київської області від 17.03.2016 року, яким :

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого:

23.11.2004 року цим же судом за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі, 27 грудня 2006 року умовно-достроково звільнений на 10 місяців і 26 днів;

25.11.2009 року цим же судом за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі з випробуванням на підставі ст. 75 КК України строком на 2 роки;

13.10.2010 року постановою цього ж суду іспитовий строк скасовано та направлено для відбуття покарання строком на 3 роки, 23.11.2012 року умовно-достроково звільнений на 10 місяців і 27 днів;

згідно ухвали Апеляційного суду Київської області від 18.03.2015 року в строк відбування покарання зараховано час тримання під вартою з 20.10.2009 року по 25.11.2009 року;

08.05.2015 року цим же судом за ч. 3 ст. 15 , ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі з випробуванням на підставі ст. 75 КК України строком на 2 роки,

засуджено ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Вишгородського районного суду Київської області від 08.05.2015 року і остаточно призначено 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

Вироком також вирішено питання про речові докази по справі.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :
Згідно вироку суду, ОСОБА_9 визнаний винним та засуджений за вчинення злочину за наступних обставин.

30.12.2015 року приблизно о 12 годині 30 хвилин ОСОБА_9 проник на територію домоволодіння потерпілої ОСОБА_10 по АДРЕСА_2 , де з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна, шляхом пошкодження металевого цепу, до якого закріплювався навісний замок на вхідних дверях, проник до приміщення літньої кухні, звідки таємно викрав майно останньої: пральну машину «Малютка» вартістю 350 грн., господарську сокиру вартістю 210 грн., чавунні дверцята від грубки вартістю 150 грн., чавунну надгрубну плиту на дві комфорки вартістю 250 грн. Продовжуючи свої незаконні дії й керуючись тим самим умислом, ОСОБА_9 шляхом вільного доступу проник до підсобного приміщення того ж домоволодіння звідки таємно викрав майно потерпілої ОСОБА_10 : дитячий візок вартістю 300 грн. та господарські сани вартістю 250 грн., а всього викрав майна потерпілої на загальну суму 1 510 грн. З викраденим майном місце події залишив й сокирою розбив його на металеві частини, перетворивши на металобрухт, який здав ОСОБА_11 за винагороду в 30 грн.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить вирок суду змінити, виключити з мотивувальної частини вироку обтяжуючу обставину рецидив злочину. Обгрунотовуючи свої вимоги, зазначає, що судом не враховано, що ОСОБА_9 раніше судимий вироком Вишгородського районного суду Київської області від 08.05.2015 року за ч. 3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України, а отже його дії кваліфікуються як крадіжка, вчинена повторно, що охоплюється диспозицією ч. 3 ст. 185 КК України, так як при цьому мало місце проникнення до приміщення. Тому кваліфікуюча ознака - повторність, к зазначено у вироку суду рецидив, не може ще раз враховуватись як обставина, що обтяжує покарання.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду змінити та призначити йому менш суворе покарання, оскільки судом не в повній мірі враховано дані про його особу, причини вчинення крадіжки та його щире каяття.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить вирок суду змінити, пом`якшивши призначене засудженому покарання. Обґрунтовуючи свої вимоги зазначає, що в судовому засіданні не було належним чином встановлено обсяг спричиненої матеріальної шкоди, безпідставно відмолено в допиті свідка ОСОБА_11 при призначені покарання суд належним чином не врахував обставин, що пом`якшують покарання, а саме: не врахував активне сприяння розкриттю злочину, визнання вини, критичне ставлення обвинуваченого до скоєного. Крім того, не була врахована думка обвинувачення щодо призначення міри покарання.

Заслухавши суддю доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали подані апеляційні скарги, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника та просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченого ніким з учасників провадження не оспорюється.

Суд, розглянувши справу, прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини та правильно кваліфікував дії ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 185 КК України як повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжки), поєднане з проникненням у приміщення.

На думку колегії суддів, доводи апеляційної скарги захисника про неналежне встановлення судом суми завданих збитків потерпілому не заслуговують на увагу, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, усе викрадене майно було знищене та здане на металобрухт, в зв`язку з чим і не було можливості провести експертизу викраденого майна. Вартість викрадено в судовому засіданні ніким з учасників судового розгляду не оспорювався.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Як вбачається з вироку суду, судом першої інстанції, при призначенні покарання ОСОБА_12 враховано обставини справи, характер злочинних дій і ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який має негативну характеристику, згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 32 від 21.01.2016 року страждає на легку розумову відсталість, зловживає алкогольними напоями, не працює, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів проти власності, неодноразово відбував покарання в місцях позбавлення волі. Новий злочин проти власності вчинив під час іспитового строку встановленого попереднім вироком суду, що є підставою для призначення йому покарання згідно вимог ст. 71 КК України. Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не було встановлено. Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, було визнано рецидив злочинів.

Доводи апеляційної скарги захисника про визнання обставиною, що пом`якшує покарання щире каяття не заслуговують на увагу, оскільки суд першої інстанції належним чином мотивував свій висновок про відсутність у обвинуваченого щирого каяття, оскільки той жалю з приводу вчиненого не висловив й критичного осуду своєї поведінки не мав, бажання виправити ситуації не виявив, з чим погоджується колегія суддів.

З врахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що призначене засудженому покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України та не знаходить підстав для пом`якшення призначеного покарання.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, а саме, невірно визнано обставиною, що обтяжує покарання - рецидив злочину, колегія суддів вважає обґрунтованими і такими, що заслуговують на увагу.

Згідно з приміткою 1 до ст.185 КК України, у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається злочин, вчинений особою, яка раніше вчинила будь-який зі злочинів, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 КК України.

Таким чином, судом першої інстанції вірно кваліфіковано дії ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 185 КК України, як повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжки), поєднане з проникненням у приміщення, при наявності у обвинуваченого не знятих і не погашених в установленому порядку судимостей за вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст.185 КК України.

Разом з тим, при призначенні покарання судом, відповідно до ст. 67 КК України, неправильно визнано обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого - рецидив злочину.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_9 був неодноразово засуджений за ст. 185 КК України, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку.

Саме наявність цих судимостей і дали змогу кваліфікувати його дії як вчинені повторно.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції, визнаючи винним ОСОБА_9 за ч. 3 ст.185 КК України, з врахуванням ознаки злочину - повторність, що впливає на його кваліфікацію, не повинен був ще раз врахувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує рецидив злочинів. В зв`язку з цим колегія суддів знаходить за необхідне виключити з мотивувальної частини вироку посилання на обставину, що обтяжує покарання рецидив злочину.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 407, 413, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Вирок Вишгородського районного суду Київської області від 17.03.2016 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання на обставину, що обтяжує покарання рецидив злочину. В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, обвинуваченим у той же строк з моменту отримання копії ухвали.
С У Д Д І :