АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 643/319/15-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/22/16 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 222 КК України
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

- головуючого ОСОБА_2 ,

- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

- при секретерах: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

- за участю прокурорів: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

- обвинуваченої ОСОБА_9 ,

- захисника ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження № 11-кп/790/919/15 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Московського районного суду м. Харкова від 11 березня 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Харкова, громадянку України, одружену, маючу на утриманні малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судиму, працюючу молодшим науковим співробітником в Харківському національному університеті ім. В. Н. Каразіна, зареєстровану та мешкаючу: АДРЕСА_1 , -
виправдано за ч. 1 ст. 222 КК України за відсутністю в діянні складу цього кримінального правопорушення.
Органами досудового розслідування ОСОБА_9 обвинувачувалася у тому, що, працюючи молодшим науковим співробітником Харківського національного університету ім. В.Н. Каразіна, а також будучи аспірантом Радіофізичного факультету цього ж навчального закладу, маючи злочинний намір, направлений на надання завідомо неправдивої інформації до Управління праці та соціального захисту населення Московського району м. Харкова, розташованого в м. Харкові, по вул. Гв. Шіронінців, буд. 38-Г, з метою призначення їй та подальшого отримання соціальної допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», діючи з корисливих спонукань, 11 лютого 2014 pоку звернулась до вищезазначеного Управління праці та соціального захисту населення Московського району м. Харкова (далі УСЗН) із заявою № 623/1 про призначення усіх видів соціальної допомоги, до якої надала наступні документи:

-довідку КУОЗ «Харківська студентська лікарня» від 09.01.2014 р. за № 257 для призначення і виплати державної допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами жінкам, які не застраховані в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування на період з 09.01.2014 р. до 14.05.2014 p.;

-витяг з наказу Харківського національного університету ім. В. Н. Каразіна від 03.02.2014 р. № 0302-3/052 про надання відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами з 09.01.2014 р. до 14.05.2014 р.;

-довідку Харківського національного університету ім. В. Н. Каразіна про свої доходи за період з 01.07.2013 р. по 08.01.2014 р. про розмір нарахованої стипендії, при цьому приховавши факт працевлаштування на посаду молодшого наукового співробітника Харківського національного університету ім. В. Н. Каразіна та отримання доходів, з яких проводилось відрахування до фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Таким чином ОСОБА_9 отримала допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами у розмірі 9 217 грн. 42 коп., надавши завідомо неправдиву інформацію до УСЗН Московського району м. Харкова з метою отримання субвенції, чим спричинила державі матеріальний збиток на суму 9 217 грн. 42 коп.
Дії ОСОБА_9 органами досудового слідства були кваліфіковані за ч. 1 ст. 222 КК України надання завідомо неправдивої інформації органам державної влади з метою одержання субвенції.

Суд першої інстанції, виправдовуючи Реутіну, послався у вироку на те, що викладені в обвинувальному акті висновки передчасні, а зібраним доказам органами досудового слідства надано неправильну юридичну оцінку. Зокрема суд зазначив, що відповідно до ч.1 ст. 222 КК України «шахрайством з фінансовими ресурсами» визнається надання завідомо неправдивої інформації органам державної влади, органам влади Автономної Республіки Крим чи органам місцевого самоврядування, банкам або іншим кредиторам з метою одержання субсидій, субвенцій, дотацій, кредитів чи пільг щодо податків у разі відсутності ознак злочину проти власності.

Тобто, об`єктом цього злочину є встановлений законодавством порядок фінансування, кредитування і оподаткування господарської діяльності, права і законні інтереси кредиторів та суб`єктів господарської діяльності.

Указав, що в сенсі статті 222 КК України субвенцією визнається допомога, яка надається для фінансування конкретних програм, проектів, а суб`єктивна сторона даного злочину характеризується лише прямим умислом та спеціальною метою - отримати вказаний у ст. 222 КК України різновид фінансових ресурсів або пільгу щодо податків.

Виходячи з того, що ОСОБА_9 не займалась господарською діяльністю, соціальну допомогу отримала на підставі заяв від 11.02.2014 р. та від 23.05.2014 р. відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» (допомогу у зв`язку з народженням дитини та допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку), тому, на думку суду першої інстанції, твердження обвинувачення про кримінальну спроможність наданих органами слідства письмових документів, та показань свідків працівників УСЗН ОСОБА_11 , ОСОБА_12 про те, що при подачі документів для оформлення допомоги у зв`язку з вагітністю і пологами Реутіна не повідомила їм, що працює в Університеті, є помилковим.
З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що встановлені досудовим слідством факти надання обвинуваченою для отримання соціальної допомоги УСЗН недостовірних відомостей і отримання останньою допомоги в розмірі 9 217 грн. 42 коп., самі по себе та у сукупності, не свідчать про наявність у діях ОСОБА_9 складу злочину, передбаченого ч.1 ст.222 КК України, оскільки не містять в собі всіх ознак цього складу злочину.
Крім того, суд також виходив із того, що статтею 22 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», якою передбачена відповідальність громадян за недостовірність документів, поданих для призначення державної допомоги, закріплено, що одержувачі державної допомоги зобов`язані повідомляти органи, що призначають і здійснюють виплату державної допомоги, про зміну всіх обставин, що впливають на виплату допомоги. Суми державної допомоги, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї, приховування обставин, що впливають на виплату державної допомоги тощо), стягуються згідно з законом.
Виходячи зі змісту вищенаведеної норми закону суд першої інстанції дійшов висновку про те, що між державою в особі УСЗН Московського району м. Харкова та фізичною особою-громадянкою ОСОБА_9 , з приводу відшкодування виплаченої надміру суми державної допомоги, існують цивільно-правові відносини.
В апеляційній скарзі, в редакції внесених змін, прокурор, посилається на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Зазначив, що судом не взято до уваги, що об`єктом цього кримінального правопорушення можуть бути також суспільні відносини, які виникають у сфері надання фізичним особам фінансових ресурсів та податкових пільг. Вважає, що суд помилково зазначив загальне визначення поняття субвенції, залишивши поза увагою, що соціальна допомога у зв`язку з вагітністю та пологами відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» є субвенцією місцевого бюджету відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік». Указав, що суд:

-у порушення вимог ст.358 КПК України при дослідженні письмових доказів зазначив лише назви документа, чим учасників процесу було позбавлено права ставити запитання;

- безпідставно відмовив у задоволенні клопотання прокурора про допит свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які підтверджують факт не отримання Реутіною довідки про працевлаштування на момент подання заяви для отримання допомоги, що підтверджує прямий умисел обвинуваченої на приховання відомостей від співробітників УСЗН Московського району м. Харкова, що свідчить про неповноту судового розгляду;

-у порушення вимог ч.5 ст.364 КПК України під час судових дебатів відновив з`ясування обставин у зв`язку з клопотання захисника про застосування до обвинуваченої Закону України «Про амністію у 2014 році», хоча відповідно до ст.84 КПК України це клопотання не є доказом;

- у порушення вимог ст.376 КПК України після проголошення вироку не роз`яснив обвинуваченій, захиснику, представнику потерпілого їх право на ознайомлення з журналом судового засідання і подачі на нього зауважень.

Просить вирок скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурорів, які підтримали доводи апеляційної скарги, обвинувачену та її захисника, які вважали апеляційну скаргу необґрунтованою, а вирок законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Твердження в апеляційній скарзі прокурора про те, що суд помилково зазначив загальне визначення поняття субвенції, залишивши поза увагою, що відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» соціальна допомога у зв`язку з вагітністю та пологами є субвенцією місцевого бюджету згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік», є безпідставними.

Згідно п. 48 ст.2 Бюджетного Кодексу України, субвенції це міжбюджетні трансферти для використання на певну мету в порядку, визначеному органом, який прийняв рішення про надання субвенції.

Пунктом 1 ч.1 ст.3 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» передбачено такий вид державної допомоги, як допомога у зв`язку з вагітністю та пологами, яка відноситься до державної програми соціального захисту.

На здійснення цієї державної програми підпунктом «б» пункту 4 частини першої статті 89 Бюджетного Кодексу України передбачено здійснення відповідних видатків місцевих бюджетів, які проводяться згідно ч.1 ст.102 цього ж Кодексу за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам.

Отже, у даному випадку, субвенція це допомога з державного бюджету, яка надається місцевим бюджетам для здійснення фінансування конкретної державної програми соціального захисту, передбаченої Законом України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» у виді виплат грошової допомоги жінкам у зв`язку з вагітністю та пологами.

Доводи апеляційної скарги прокурора про залишення судом поза увагою, що об`єктом цього кримінального правопорушення можуть бути також суспільні відносини, які виникають у сфері надання фізичним особам фінансових ресурсів та податкових пільг, не свідчать про те, що ОСОБА_15 , як фізична особа, надала завідомо неправдиву інформацію з метою отримання фінансових ресурсів чи податкових пільг. До того ж, згідно обвинуваченню, ОСОБА_15 надала таку неправдиву інформацію з іншою метою отримати субвенцію.

Доводи скарги про те, що при дослідженні письмових доказів суд зазначив лише назви документів, чим учасників процесу було позбавлено права ставити запитання, є безпідставними та не ґрунтуються на матеріалах провадження.

Згідно даним технічного запису судового процесу, під час дослідження письмових документів і доказів, головуючим було оголошено їх назви та розкрито їх зміст, що не суперечить вимогам ст.358 КПК України. При цьому учасники судового розгляду не були позбавлені можливості ставити запитання щодо змісту цих документів чи заявляти клопотання про дослівне відтворення їх змісту.

Твердження у скарзі про неповноту судового розгляду внаслідок відмови судом у задоволенні клопотання прокурора про допит свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 не є підставою для скасування вироку, оскільки таке рішення суду не позбавляло права прокурора, за наявності підстав, повторно заявити таке ж клопотання.

Твердження прокурора про порушення судом вимог ч.5 ст.364 КПК України, оскільки під час судових дебатів було відновлено з`ясування обставин провадження для вирішення заявленого захисником клопотання про застосування до обвинуваченої Закону України «Про амністію у 2014 році» -безпідставне.

Згідно вимог ст.350 КПК України всі клопотання учасників судового провадження повинні вирішуватися судом під час судового розгляду.

Тому суд обґрунтовано відновив з`ясування обставин та перевірки їх доказами для вирішення заявленого у під час судових дебатів клопотання захисника про застосування до обвинуваченої амністії.

Посилання прокурора на те, що у порушення вимог ст.376 КПК України після проголошення вироку суд не роз`яснив обвинуваченій, захиснику, представнику потерпілого їх право на ознайомлення з журналом судового засідання і подачі на нього зауважень, не є підставою для скасування виправдувального вироку, оскільки згідно положень ч.3 ст.409 КПК України виправдувальний вирок не може бути скасовано з мотивів істотного порушення прав обвинуваченого.

Таким чином істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування виправдувального вироку, відсутні.

За таких обставин суд дійшов правильного висновку, що дії ОСОБА_15 не містять в собі всіх ознак цього складу злочину і обґрунтовано виправдав обвинувачену за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 222 КК України.
Керуючись ст.ст. 405, 407,409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Вирок Московського районного суду м. Харкова від 11 березня 2015 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: