АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1382/16 Справа № 206/1865/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
Головуючого: ОСОБА_2
Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 0000401 за апеляційною скаргою заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_8 на вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 06 травня 2016 року, ухвалений стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-08.09.2011 р. Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки з іспитовим строком 1 рік;

-28.04.2012 р. Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст.71 КК України частково приєднано покарання за вирком від 08.09.2011 р., остаточно призначено покарання у вигляді 2 роки 1 день позбавлення волі, звільнений 04.04.2014 року на підставі ст. 81 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 06 травня 2016 року ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначено йому покарання у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 510 грн. Стягнуто судові витрати та вирішено долю речових доказів.

Судом 1 інстанції ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що він будучи раніше судимим, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення корисливого злочину, знов повторно вчинив умисний корисливий злочин.

ОСОБА_7 12.03.2016 року приблизно о 18 год. 40 хв., перебуваючи у близьких дружніх стосунках з ОСОБА_9 прибув до місця її мешкання за адресою АДРЕСА_2 . У дворі домоволодіння, що належить ОСОБА_9 на праві власності, ОСОБА_7 побачив велосипед марки "Україна" зеленого кольору. В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на заволодіння вказаним велосипедом марки "Україна" шляхом обману. Цього ж дня, близько 18 год. 40 хв. ОСОБА_7 , використовуючи дружні стосунки з потерпілою ОСОБА_9 , під приводом необхідності у тимчасовому користуванні велосипедом марки "Україна", взяв вказаний транспортний засіб та пообіцяв повернути його через 20 хвилин. Потерпіла ОСОБА_9 , будучи введена в оману, не підозрюючи про дійсний злочинний намір ОСОБА_7 , добровільно передала йому зазначений велосипед. 13.03.2016 року близько 09 год. 00 хв. ОСОБА_7 продав велосипед марки "Україна" ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за 150 гривень, який у свою чергу 14.03.2016 року близько 11 год. 00 хв. перепродав ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , даний велосипед за 400 гривень. У подальшому 30.03.2016 року велосипед марки "Україна" був вилучений працівниками Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області та переданий потерпілій ОСОБА_9 . Таким чином, ОСОБА_7 умисними діями заподіяв, згідно висновку експерта № 6/34-882 від 31.03.2016 року, потерпілій ОСОБА_9 збиток на загальну суму 958,55 гривень.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурором подана апеляційна скарга, в якій просить вирок в частині призначення покарання у виді штрафу скасувати та ухвалити новий, призначивши ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 190 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. в іншій частині вирок залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що не заперечуючи доведеність вини обвинуваченого у скоєнні злочину, не оскаржуючи фактичних обставин злочину, місця, часу, способу його вчинення та інших обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним, вирок суду підлягає скасуванню в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Вказує, що судом 1 інстанції порушені вимоги ст.ст. 53, 65 КК України, оскільки при визначенні міри покарання ОСОБА_7 суд призначив покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 2 ст. 190 КК України, при цьому наявність підстав, передбачених ст. 69 КК України як в мотивувальній так і в резолютивній частині вироку відсутнє.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, думку обвинуваченого, який не заперечував проти задоволення апеляції, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, за обставин, викладених у вироку суду, та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

За змістом ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим, що передбачає його ухвалення компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України, а також вмотивованим, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 у виді штрафу у розмірі 510 грн., судом першої інстанції неправильно застосований закон України про кримінальну відповідальність у зв`язку з тим, що призначене судом першої інстанції покарання не відповідає його розміру, який передбачений санкцією ч. 2 ст. 190 КК України.

Положення ст. 69 КК України до обвинуваченого ОСОБА_7 судом першої інстанції при призначенні покарання не застосовувались та колегія суддів не вбачає підстав для її застосування.

Відповідно до ч. 2 ст. 53 КК України розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу.

Таким чином, норми загальної частини кримінального закону вказують на єдиний вимір розміру покарання у виді штрафу - неоподатковуваний мінімум доходів громадян, який згідно з Перехідними положеннями Податкового кодексу України, становить 17 грн.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

За наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок. При цьому, керуючись ч. 1 ст. 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції та ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнити, вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання обвинуваченому скасувати, призначивши ОСОБА_7 покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, яке відповідатиме положенням ст. 65 КК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 407, 409, 413, 420, 421 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 06 травня 2016 року, відносно ОСОБА_7 , в частині призначення покарання - скасувати.

Постановити свій вирок щодо ОСОБА_7 , яким вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

У решті вказаний вирок залишити без змін.

Вирок набирає чинності з дня його проголошення і може бути оскаржений шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді: