АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/197/16 Справа № 695/2742/15-к Категорія: ч. 2 ст. 389 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000516 відносно ОСОБА_8 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_9 на вирок Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23 грудня 2015 року яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Золотоноші Черкаської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , українки, громадянки України, освіта середня, не працюючої, не одруженої, на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей не має, групи інвалідності не має, депутатом не являється, раніше судимої:

- 22 січня 2015 року Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області за ч.1 ст. 164 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт,

визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України призначено покарання у виді одного року обмеження волі.

На підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, надавши їй іспитовий строк на один рік та покладено на неї обов`язок періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію за місцем своєї реєстрації.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу не обирався.

в с т а н о в и л а :
Як встановлено вироком місцевого суду ОСОБА_8 22 січня 2015 року була засуджена Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області за ч.1 ст. 164 КК України до покарання у вигляді 80 годин громадських робіт. 10 квітня 2015 року ОСОБА_8 під розпис була ознайомлена Золотоніським МРП КВІ з порядком та умовами відбування покарання у вигляді громадських робіт. Також їй було роз`яснено про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання передбачену ч.2 ст. 389 КК України. Постановою від 10 квітня 2015 року засудженій ОСОБА_8 встановлені дні явки на реєстрацію на 1й вівторок кожного місяця, але ОСОБА_8 не з`являлася на реєстрацію 05 травня 2015 року.

Для відпрацювання громадських робіт ОСОБА_8 направлена до Золотоніського МВ УМВС України в Черкаській області, що по вул. Січова 3 в м. Золотоноша Черкаської області, де відповідно до графіку в квітні 2015 року ОСОБА_8 відпрацювала 20 годин, після цього діючи умисно в період часу з 20 квітня 2015 року ухилялася від покарання, ігноруючи встановлені графіки відпрацювання, допустила невиходи на роботу без поважних причин та не відпрацювала 60 годин громадських робіт.

Не погоджуючись з вироком суду прокурор ОСОБА_9 звернулась з апеляційною скаргою в якій просить вирок Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23 грудня 2015 року скасувати через невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого та у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Ухвалити новий вирок, яким визнати винною ОСОБА_8 у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначити покарання за ч.2 ст.389 КК України у виді 1 місяця арешту, на підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання за новим вироком приєднати невідбуту частину покарання за вироком Золотоніського міськрайонного суду від 22 січня 2015 року, що з урахуванням ст. 72 КК України становить 7 днів арешту та призначити остаточне покарання у вигляді 1 місяця 7 днів арешту. В решті вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідача, прокурора, обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так з мотивувальної частини вироку вбачається, що місцевий суд прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_8 в ухиленні від відбування громадський робіт, особою засудженою до цього покарання та кваліфікував дії за ч.2 ст. 389 КК України.

Крім того, обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , згідно ст. 66 КК України суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а саме що у неї на утриманні перебуває неповнолітня дитина, що вона має постійне місце роботи.

А тому, врахувавши характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину та особу підсудної суд першої інстанції прийшов до висновку, що виправлення підсудної можливе в умовах без ізоляції від суспільства і визнає необхідним призначити їй покарання у вигляді обмеження волі та звільнити від відбування покарання з випробуванням.

Проте, з таким висновком місцевого суду неможливо погодитись виходячи з наступного.

Так із положень ч.1 ст. 71 КК України вбачається, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до ч.4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Як вбачається з матеріалів справи згідно вироку Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 22 січня 2015 року ОСОБА_8 засуджена за ч.1 ст. 164 КК України до 80 годин громадських робіт.

Для відпрацювання громадських робіт ОСОБА_8 направлено до Золотоніського МВ УМВС України в Черкаській області, що по вул. Січова, 3 в м. Золотоноша Черкаської області, де відповідно до графіку в квітні 2015 року ОСОБА_8 відпрацювала 20 годин.

Проте, в період часу з 20 квітня 2015 року ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання ухилилась, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 389 КК України. Станом на 6 серпня 2015 року невідбута частина покарання становила 60 годин.

Отже, призначене покарання за попереднє кримінальне правопорушення не досягло мети виправлення обвинуваченої та запобігання вчиненню нею нових злочинів, як передбачено ст. 50 КК України.

Статтею 72 КК України визначено, що одному дню обмеження волі або арешту відповідають вісім годин громадських робіт, тобто 60 годин громадських робіт, які засуджена ОСОБА_8 не відпрацювала, відповідають семи дням обмеження волі.

При вирішенні питання про призначення покарання з застосуванням ст. 71 КК України не враховано, що при складанні покарань за сукупністю вироків застосування положень ст. 75 КК України заборонено, оскільки остаточне покарання визначається за сукупністю вироків без звільнення від його відбування з іспитовим строком.

Отже, суд першої інстанції в порушення вимог ч. 4 ст. 71 КК визначив обвинуваченій покарання, яке не є більшим від покарання, призначеного за новим вироком (1 рік обмеження волі), та неправомірно звільнив обвинувачену ОСОБА_8 від призначеного покарання на підставі положень ст. 75 КК України, що в даному випадку є неприпустимим, оскільки покарання призначене вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 22 січня 2015 роу ОСОБА_8 не відповідає ступеню тяжкості скоєного злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Крім того, засудженій ОСОБА_8 судом раніше надавалася довіра з метою її виправлення, та вона нехтуючи нею, ухилялась від відбуття покарання, та не виконала покладені на неї обов`язки, порушивши порядок та умови відбування покарання.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що судом було неправильно застосовано ст. 75 КК України та всупереч вимогам ст. ст. 50, 71 КК України звільнено обвинувачену від відбування покарання з випробуванням. А тому вважає, що апеляційна скарга прокурора є обґрунтованою та підлягає до задоволення, а вирок місцевого суду підлягає скасуванню

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 414, 418, 420 КПК України, колегія суддів,-

з а с у д и л а :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23 грудня 2015 року відносно ОСОБА_8 у частині призначеного покарання - скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким призначити покарання ОСОБА_8 за ч.2 ст.389 КК України у виді 1 місяця арешту.

На підставі ст. 71 КК України приєднати невідбуту частину покарання за вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 22 січня 2015 року, що з урахуванням ст. 72 КК України становить 7 днів арешту, та призначити остаточне покарання у вигляді 1 місяця 7 днів арешту.

Строк відбуття покарання рахувати з дня приведення вироку до виконання.

У решті вирок суду залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :