Справа № 161/8641/16-к
Провадження № 1-кс/161/2962/16
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2016 року м. Луцьк

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань скаргу володільця тимчасово вилученого майна ОСОБА_3 на бездіяльність старшого слідчого з ОВС СУ ФР ГУ ДФС у Волинській області ОСОБА_4 у неповерненні тимчасово вилученого майна,

за участю скаржника ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

слідчого ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В:
05 липня 2016 року до слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшла скарга володільця тимчасово вилученого майна ОСОБА_3 на бездіяльність старшого слідчого з ОВС СУ ФР ГУ ДФС у Волинській області ОСОБА_4 у неповерненні тимчасово вилученого майна.

Свою скаргу ОСОБА_3 мотивує тим, що 04 грудня 2015 року старшим слідчим з ОВС СУ ФР ГУ ДФС у Волинській області ОСОБА_4 , під час обшуку, проведеного на підставі ухвали слідчого судді від 27 листопада 2015 року в її житлі за адресою: АДРЕСА_1 , вилучено майно, яке не було безпосередньо зазначено в ухвалі суду, а саме, належний їй на праві приватної власності ноутбук та зарядний пристрій до нього, крім того, вона є лише свідком у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000097 від 09 листопада 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України, при цьому, вказане майно їй необхідне для роботи, яка пов`язана з наданням бухгалтерських послуг, а тому просить суд зобов`язати старшого слідчого з ОВС СУ ФР ГУ ДФС у Волинській області ОСОБА_4 негайно повернути тимчасово вилученого майно, на яке не накладено арешту.

Заслухавши пояснення володільця тимчасово вилученого майна, яка підтримала подану скаргу, з підстав викладених у ній та просила її задовольнити, пояснення прокурора та старшого слідчого, які просили відмовити в задоволенні поданої скарги, оскільки така є безпідставною, а тому підстав повертати майно немає, яке на даний визнано речовими доказами, оглянувши та дослідивши матеріали скарги та долучені до неї документи, суд приходить до висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити з наступних підстав.

Згідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, що кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.

Водночас, за змістом ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.

Судом встановлено, що в провадженні СУ ФР ГУ ДФС у Волинській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000097 від 09 листопада 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України.

04 грудня 2015 року старшим слідчим з ОВС СУ ФР ГУ ДФС у Волинській області ОСОБА_4 під час обшуку, проведено на підставі ухвали слідчого судді від 27 листопада 2015 року в житлі ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , вилучено майно.

Постановою старшого слідчого з ОВС СУ ФР ГУ ДФС у Волинській області ОСОБА_4 від 16 лютого 2016 року майно, яке вилучено під час обшуку, в тому числі, в житлі ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , оглянуто за участю спеціаліста та визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000097 від 09 листопада 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України, оскільки в ньому мітиться інформація, яка може бути використана як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Водночас, ч. 1 ст. 303 КПК України визначено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора підлягають оскарженню під час досудового провадження та ким такі рішення, дії чи бездіяльність можуть бути оскаржені.

При цьому, встановлений ч. 1 ст. 303 КПК України перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування, які можуть бути оскаржені є вичерпним.

Згідно до вимог ч. 2 ст. 303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Таким чином, оскарження дії слідчого чи його бездіяльність під час досудового розслідування щодо законності проведення обшуку, не повернення тимчасово вилученого майна можлива тільки за умов, визначених ст. 169 КПК України, проте вирішення питання щодо повернення речового доказу (знаряддя злочину) в кримінальному провадженні, не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді, а тому в задоволенні скарги слід відмовити.

Разом з тим, особою, яка звернулась із скаргою на бездіяльність старшого слідчого документів на підтвердження того, що вона є власником чи законним володільцем майна, яке вилучено під час обшуку, суду не подано.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303-307, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні скарги володільця тимчасово вилученого майна ОСОБА_3 на бездіяльність старшого слідчого з ОВС СУ ФР ГУ ДФС у Волинській області ОСОБА_4 у неповерненні тимчасово вилученого майна - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї може бути подане під час підготовчого провадження у суді.

Слідчий суддя: /підпис/

Згідно з оригіналом:

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1