АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1812/16 Справа № 180/2253/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4
секретарі ОСОБА_5
за участю:

прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинувачених ОСОБА_8

ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора Марганецького відділу Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 23 червня 2016 року, яким:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Запоріжжя, громадянина України, не одруженого, з неповною середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 16 червня 2009 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з встановленням іспитового строку терміном на 3 роки,
- 13 вересня 2010 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2, 3 ст. 186, ч.2 ст. 296 КК України у виді 5 років позбавлення волі,
засуджено за ч. 3 ст.15 ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України призначено остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді 5 років позбавлення волі.
Цим же вироком стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 368 грн. 28 коп. процесуальних витрат за проведення експертизи.
ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Рига Латвія, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, не працюючого, проживаючого АДРЕСА_3 , раніше судимого:
- 26 березня 2009 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з встановленням іспитового строку терміном на 3 роки;
- 22 березня 2010 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області від 22 березня 2010 року за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 роки позбавлення волі,
засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі.
Цим же вироком стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави 368 грн. 28 коп. процесуальних витрат за проведення експертизи.
ОСОБА_11 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Марганці Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого: АДРЕСА_4 , проживаючого: АДРЕСА_5 , раніше не судимого,
засуджено за ч. 3 ст. 185 до 3 років 6 місяців позбавлення волі, за ч. 2 ст. 190 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначено остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_11 звільнено від відбування покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк терміном 3 роки, апеляція щодо нього не подавалася.
Цим же вироком, вирішення доля речових доказів по кримінальному проваджені.

Вироком суду встановлено що 16 червня 2015 року близько 13 години ОСОБА_11 разом зі своїм знайомим ОСОБА_8 знаходились біля торгівельного кіоску, що поблизу магазину «Сонячний» по вул. Перспективній у м. Марганець, де ОСОБА_8 побачив раніше знайомого йому ОСОБА_12 , якого знає як сусіда своєї співмешканки ОСОБА_13 , однак такий раніше не знайомий ОСОБА_11 .. Після чого, перебуваючи у вищезазначеному місці, ОСОБА_8 побачив, як ОСОБА_12 загубив ключі від своєї квартири АДРЕСА_6 , та, скориставшись наявною нагодою, що його ніхто не бачить, підібрав ключі, після чого відразу ж запропонував ОСОБА_11 скоїти крадіжку майна з вищевказаної квартири, на що останній надав свою добровільну згоду, тим самим вступивши з ним у злочинну змову. В подальшому, ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , виконуючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення будь-якого майна, яке знаходиться у вищевказаній квартирі, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і, бажаючи їх настання, того ж дня, близько 14 години підійшли до будинку АДРЕСА_7 , де піднявшись сходами на третій поверх, за допомогою ключів, які ОСОБА_8 підібрав біля торгівельного кіоску, останній відкрив двері вказаної квартири та разом з ОСОБА_11 проникли до неї, де діючи умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_11 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , реалізуючи свій єдиний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, викрали з квартири телевізор марки «Crown» моделі СТV Н5160DК, вартістю 475 грн., відеомагнітофон марки «LG» моделі CL172ТW, вартістю 370 грн., вентилятор моделі FS 40 вартістю 65 грн., які належать ОСОБА_14 , тим самим спричинивши останній матеріальну шкоду на загальну суму 910 грн.
Крім того, 01 липня 2015 року близько 09 години 30 хвилин ОСОБА_11 знаходився поблизу магазину «Варус», що по вул. Лермонтова у м. Марганець Дніпропетровської області, де зустрів раніше незнайомого йому ОСОБА_15 у якого при собі був мобільний телефон марки «Nokia C5-03». Побачивши такий, ОСОБА_11 попросив скористатись ним з метою здійснення дзвінка, на що ОСОБА_15 погодився та добровільно надав ОСОБА_11 свій мобільний телефон. Останній, отримавши даний мобільний телефон, використав його для телефонної розмови, після чого повернув власнику, а в подальшому ОСОБА_11 знаходився біля ОСОБА_15 та підтримував з ним розмову, після того як впевнився, що він увійшов у довіру потерпілого та останній без зволікань надає йому мобільний телефон для розмови, у ОСОБА_11 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, виконуючи який, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і, бажаючи їх настання, того ж дня, 01 липня 2015 року близько 09 години 40 хвилин ОСОБА_11 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів знову попросив у ОСОБА_15 мобільний телефон, з метою здійснення дзвінка. Останній, будучи помилково впевненим в правдивості дій ОСОБА_11 , добровільно передав останньому належний йому мобільний телефон для здійснення дзвінка, однак отримавши мобільний телефон від потерпілого ОСОБА_11 , тримаючи телефон біля свого вуха та, імітуючи розмову, почав відходити від місця розмови з ОСОБА_15 , відійшовши на значну відстань, з місця злочину зник та розпорядився вищевказаним майном на свій розсуд. Тим самим, ОСОБА_11 шляхом зловживання довірою, незаконно заволодів мобільним телефоном марки «Nokia C5-03», вартістю 1.359 грн., в якому знаходилася карта пам`яті на 2 Гб, вартістю 71 грн., та карта оператора мобільного зв`язку «МТС», яка для потерпілого не має матеріальної цінності, заподіявши своїми злочинними діями потерпілому ОСОБА_15 матеріальну шкоду на загальну суму 1.430 грн.
09 серпня 2015 року близько 14 години 30 хвилин ОСОБА_11 , знаходячись поблизу супермаркету «Варус», що по вул. Лермонтова, 10-а у м. Марганець Дніпропетровської області, зустрів раніше йому невідомого ОСОБА_16 і шляхом входження в довіру до останнього, отримав від нього мобільний телефон «SAMSUNG Wave Y», ІМЕІ: НОМЕР_1 , у який помістив сім-карту за номером абоненту НОМЕР_2 і намагався правомірно, в присутності ОСОБА_16 скористатися вищевказаним мобільним телефоном з метою здійснення смс-запиту до банку для здійснення експерс-операції зі зняття необхідних ОСОБА_11 грошових коштів. Після кількох невдалих спроб здійснити зазначену операцію через термінали самообслуговування ПАТ КБ «Приватбанк», що по вул. Лермонтова, 10-а та 25 у м. Марганець, ОСОБА_11 , вмовив ОСОБА_16 прослідувати з ним до гуртожитку, що по АДРЕСА_8 , пояснивши необхідністю зустрічі зі своїм знайомим, обумовивши присутність потерпілого необхідністю попереднього дзвінка знайомому за допомогою вищезазначеного телефону «SAMSUNG Wave Y». Цього ж дня, 09 серпня 2015 року близько 15 години ОСОБА_11 перебував поблизу гуртожитку, що по АДРЕСА_8 , де у нього виник злочинний умисел, спрямований на повторне заволодіння чужим майном шляхом обману, виконуючи який, усвідомлюючи суспільно небезпечних характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і, бажаючи їх настання, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, під приводом здійснення дзвінка своєму знайомому попросив у ОСОБА_16 мобільний телефон «SAMSUNG Wave Y», який належав останньому і сказав йому чекати на його повернення з приміщення вищезазначеного гуртожитку. Після чого, переслідуючи корисливу мету і заздалегідь, не збираючись повертати отримане майно, шляхом обману, заволодів належним потерпілому мобільним телефоном, після чого з місця злочину зник, розпорядившись майном за власним розсудом. Тим самим, ОСОБА_11 шляхом обману, незаконно заволодів мобільним телефоном марки «SAMSUNG Wave Y», ІМЕІ: НОМЕР_1 , вартістю 840 грн., в якому знаходилася карта оператора абонента мобільного зв`язку «МТС», яка для потерпілого не становить матеріальної цінності, заподіявши своїми злочинними діями потерпілому ОСОБА_16 матеріальний збиток на загальну суму 840 грн.
12 серпня 2015 року близько 03 години ОСОБА_8 знаходився у себе вдома, в квартирі АДРЕСА_9 , де у нього в цей час виник умисел на таємне викрадення чужого майна з квартири АДРЕСА_10 , так як достовірно знав, що господар вказаної квартири знаходився в зоні АТО. З метою реалізації свого злочинного наміру, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і, бажаючи їх настання ОСОБА_8 12 серпня 2015 року близько 03 години, діючи з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом зняття віконного скла на балконі, проник через нього всередину зазначеної квартири, звідки таємно, умисно, повторно, переніс на вулицю телевізор торгової марки «SAMSUNG» вартістю 680 грн., велосипед двоколісний вартістю 570 грн., пилосос «Ракета-55» вартістю 240 грн., тим самим спричинивши потерпілій ОСОБА_17 матеріальну шкоду на суму 1.490 грн., однак не зміг довести свій намір до кінця з причин, що не залежали від його волі, у зв`язку з тим, що був виявлений мешканцями під`їзду АДРЕСА_11 , та залишивши вищевказане майно на землі біля будинку, втік у невідомому напрямку.
ОСОБА_8 , 15 жовтня 2015 року приблизно о 18 годині 07 хвилин разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_13 , знаходились в незавершеному будівництвом будинку АДРЕСА_12 , де за запрошенням малознайомого їм господаря зазначеного домоволодіння потерпілого ОСОБА_18 , спільно вживали алкогольні напої та спілкувалися, а біля 18 години 47 хвилин ОСОБА_8 , ОСОБА_13 та їх знайомий ОСОБА_9 , який до того чекав на умовний знак від своїх співучасників на території домоволодіння, перебували в приміщенні домоволодіння ОСОБА_18 . В цей час, у ОСОБА_8 , ОСОБА_13 та ОСОБА_9 раптово виник умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, поєднаним з насильство, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , діючи умисно, із корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_13 та ОСОБА_9 в цей же час в приміщенні коридору будинку різким рухом штовхнув потерпілого ОСОБА_18 кулаком в груди, від чого той впав на підлогу. Після цього, ОСОБА_13 , виконуючи спільний з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 злочинний умисел, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу, з метою незаконного власного збагачення, скориставшись своєю ситуативною перевагою, нанесла лежачому на підлозі потерпілому ОСОБА_18 не менше двох ударів взутими ногами по голові, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді синця та 2-х забитих ран на його тлі в лобній області ліворуч, які відповідно до висновку експерта №283-Е, від 22 жовтня 2015 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. Після цього, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , діючи умисно, з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи та, бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, в приміщенні даного домоволодіння відкрито заволоділи майном потерпілого, а саме, хлібопічкою торгової марки «Delfa» Bread Maker, модель DBM938, вартістю 855 грн., музичною колонкою з DVD-системи домашнього кінотеатру торгової марки Panasonic, модель SC-HT880, вартістю 435 грн., електричним радіатором торгової марки Sun Wind, модель SW-10, вартістю 680 грн., електричним перфоратором торгової марки «Ритм», модель ПЭ-1050/проф/, вартістю 780 грн., цифровим супутниковим приймачем торгової марки «Evrosky» вартістю 370 грн., мобільним телефоном торгової марки «Samsung» GT-C3050 вартістю 286 грн., які належать ОСОБА_18 , та мобільним телефоном торгової марки Sony Ericsson Т290і, яким фактично володіє ОСОБА_19 та матеріальної цінності для нього не представляє, спричинивши тим самим матеріальну шкоду ОСОБА_18 на загальну суму 3.406 грн. У наступному, ОСОБА_8 , ОСОБА_13 та ОСОБА_9 перевезли викрадене у потерпілого ОСОБА_18 майно в квартиру АДРЕСА_9 та розпорядились ним на власний розсуд.
Не заперечуючи визначену судом правову кваліфікацію вчинених обвинуваченими злочинів та доведеності їх вини у вчиненні злочинів, прокурор Марганецького відділу Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про скасування вироку в частині призначеного покарання ОСОБА_8 і ОСОБА_9 .. Просить ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 засудити за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до 3-х років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України до 4-х років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 186 КК України до 5-х років 6 місяців позбавлення волі. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання меньки суворого покарання більш суровим покаранням призначити остаточне покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі, ОСОБА_9 засудити за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 5 років 3 місяці позбавлення волі, в іншій частині вирокМарганецького міського суду Дніпропетровської області від 23 червня 2016 року відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 залишити без змін.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу прокурор зазначив, що ухвалюючи вирок відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , судом першої інстанції не дотримано принципів справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Крім того, при призначені покарання обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 судом порушено вимоги ст. 65 КК України, та призначене покарання за своїм розміром не відповідає загальним засадам призначення покарань, внаслідок його м`якості та є недостатнім для виправлення обвинувачених, та попередження вчинення ними нових злочинів.
Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції захисник-адвокат ОСОБА_20 , яка діє в інтересах обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирокМарганецького міського суду Дніпропетровської області від 23 червня 2016 року, перекваліфікувавши їх дії відносно незаконного заволодіння майном ОСОБА_18 з ч.2 ст.186 на ч.2 ст.185 КК України, зменшивши при цьому призначене покарання.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу захисник-адвокат ОСОБА_20 зазначила що вирок місцевого суду не відповідає фактичним обставинам справи, та неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність. Вважає за необхідне перекваліфікувати дії обвинувачених по епізоду відносно ОСОБА_18 з ч.2 ст.186 на ч.2 ст.185 КК України, оскільки в судовому засіданні не було доведено, що обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відкрито заволоділи майном ОСОБА_18 ..

Обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати вирок суду, та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції, як вбачається з апеляційної скарги - ОСОБА_8 оскаржує епізод скоєння злочину відносно потерпілого ОСОБА_18 , в решті вирок ним не оскаржується.
В обґрунтування своєї апеляційній скарги обвинувачений ОСОБА_8 вказує на те що вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 23 червня 2016 року, в частині засудження його за ст.186 ч.2 КК України є незаконним, необґрунтованим, винесений з порушенням норм кримінально процесуального закону, та не відповідає фактичним обставинам справи.

Обвинувачений ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати щодо нього вирок суду першої інстанції.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги ОСОБА_9 вказує на те що вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 23 червня 2016 року є незаконним, необґрунтованим, винесений з порушенням норм кримінально процесуального закону, та не відповідає фактичним обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_21 , які підтримали свої апеляційні скарги та просили їх задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_11 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, та просив вирок суду першої інстанції залишити без змін, думку прокурора ОСОБА_22 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора Марганецького відділу Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_10 та просив її задовольнити, а в задоволенні апеляційних скарг обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та їх захисника-адвоката ОСОБА_7 відмовити, дослідивши матеріали кримінального провадження, вивчивши і проаналізувавши доводи, що містяться в апеляційних скаргах, зіставивши їх з наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та захисника-адвоката ОСОБА_7 підлягають частковому задоволенню, а апеляційна скарга прокурора Марганецького відділу Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_10 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Частина 3 п.2 ст.374 КПК України передбачає, що у мотивувальній частині вироку зазначається, що у разі визнання особи винуватою формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Згідно з вимогами ст.404 КПК в апеляційному порядку вирок суду першої інстанції перевіряється в межах апеляційної скарги.

Згідно п.3 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

А згідно до ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Апеляційним судом встановлено що прокурором оскаржується вирок лише в частині призначеного покарання, а обвинуваченими та захисником оскаржується вирок в частині скоєння правопорушення відносно потерпілого ОСОБА_18 , таким чином, відповідно до ст.404 КПК України, апеляційним судом перевірено вирок лише в цій частині.

Перевіряючи вирок, в цій частині, апеляційним судом встановлено, що ухвалюючи вирок відносно обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 суд 1-ї інстанції, в порушення вимог кримінального процесуального закону, у вироку лише навів докази які дослідив не давши їм ніякої оцінки та не вказав чому не прийняв до уваги доводи обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в свій захист, аналізуючи наведене судова колегія вважає, що у зв`язку з чим рішення суду є необґрунтованим та не вмотивованим. Крім того судова колегія позбавлена можливості перевірити докази, на які послався суд, оскільки том 5 кримінального провадження не містить цих доказів.

У зв`язку з чим судова колегія вважає за необхідне, керуючись ч.6 ст.9 КПК України, де вказано, що у випадках, коли положення КПК не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК, зокрема законність, що передбачає, відповідно до ст.9 КПК, обов`язкове надання належної правової оцінки обставинам кримінального провадження, в частині засудження обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за ст.186 ч.2 КК України (епізод відносно потерпілого ОСОБА_18 ) вирок суду першої інстанції, в цій частині, скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

А оскільки по іншим епізодам, за які засуджені обвинувачені, ніхто не заперечує щодо правової кваліфікації вчинених ними злочинів та доведеності їх вини, то врешті вирок слід залишити без змін.

У зв`язку з тим, що судова колегій приймає рішення про скасування вироку в частині засудження обвинувачених за ч.2 ст.186 КК України, то судова колегія вважає за необхідне продовжити ОСОБА_9 строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 4 листопада 2016 року.

При новому розгляді справи суду необхідно всебічно, повно та об`єктивно дослідити всі обставини справи, перевірити доводи які викладені в апеляціях як обвинувачених та захисника і прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Як вбачається з апеляційної скарги прокурора висновок суду про доведеність винуватості обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень та правильність кваліфікації їх дій не оспорюються.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про те що суд при призначенні покарання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не врахував характер та ступінь суспільної небезпеки скоєних кримінальних правопорушень, то вони є необґрунтованими.

Відповідно до вимог ст.65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При визначенні покарання обвинуваченим суд урахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, відомості про особу обвинувачених, обставини, що впливають на покарання та призначив покарання в межах санкцій статей, за якими останні обвинувачуються.
З урахуванням наведеного, судова колегія вважає, що немає підстав вважати, що призначене ОСОБА_8 та ОСОБА_9 покарання є явно несправедливим через м`якість.
Щодо доводів апеляції прокурора про м`якість призначеного покарання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за ч.2 ст.186 КК України, то судова колегія вважає їх теж безпідставними, і якщо суд 1-ї інстанції, при новому розгляді справи, дійде до висновку про доведеність їх провини у інкримінованому їм правопорушенні, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, то призначене їм покарання не слід вважати м`яким.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 376, 404, 405 КПК України, судова колегія,-

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора Марганецького відділу Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_10 залишити без задоволення.
Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та захисника-адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 23 червня 2016 року відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в частині засудження за ч. 2 ст. 186 КК України скасувати, та в цій частині призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

В решті вирок суду залишити без змін.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжити строком на 60 днів до 4 листопада 2016 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції, в частині скасування вироку, набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає, в решті на вирок може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченими, які тримаються під вартою в той саме строк з моменту вручення їм копії судового рішення.

Судді