Справа № 214/3119/16-к
1-кп/214/503/16
У Х В А Л А

23 листопада 2016 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження № 0000433 від 20.02.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч.3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор у судовому засіданні просив продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_4 ще на два місяці, оскільки ризики визначені ст. 177 КПК України, продовжують існувати, при цьому вказав, що обвинувачений вчинив злочин в період іспитового строку.

Обвинувачений ОСОБА_4 просив обрати відносно нього запобіжний захід у виді домашнього арешту, при цьому зазначив, що зобов`язується відшкодувати шкоду завдану потерпілим.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 просив обрати відносно свого підзахисного запобіжний захід у виді домашнього арешту, поклавши на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язок не залишати місце свого мешкання з 21-00 год. до 9-00 год., за адресою: АДРЕСА_1 , щоб останній міг відшкодувати шкоду завдану потерпілій, за обставинами кримінального правопорушення які він визнає.

Вислухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт з додатками та інші матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора та необхідність, доцільність продовження терміну тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою строком на два місяці, а також відмові в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу виходячи з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ухвалою суду від 28 вересня 2016 року продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч.3 ст. 185 КК України, строком на два місяці, тобто до 27 листопада 2016 року.

Однак, враховуючи стадію судового розгляду даного кримінального провадження, суд приходить до висновку, що воно не буде завершено до спливу строку тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, визначеного ухвалою суду від 27 листопада 2016 року.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч.3 ст. 185 КК України, внаслідок якого була спричинена шкода потерпілим, за яке законом за один із злочинів передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років.

З урахування вищевикладеного, особи обвинуваченого ОСОБА_4 , який не має міцних соціальних зв`язків, постійного місця проживання, вчинив злочин в період іспитового строку, маються всі підстави вважати, що останній може продовжити злочинну діяльність, а тому, більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав та доцільність продовження терміну тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою строком на два місяці, оскільки продовжують існувати ризики передбачені ст.177 КПК України, а судове провадження не завершено до його спливу, та не вбачає підстав для зміни останньому запобіжного заходу на більш м`який, у зв`язку з чим клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт не підлягає задоволенню.

Приймаючи зазначене вище рішення судом враховані посилання захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_4 на намір останнього відшкодувати шкоду завдану потерпілим, однак ці доводи не спростовують наявності ризиків доведених прокурором та встановлених судом.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.176178, 183, 184, 331, 372 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою задовольнити.

В задоволенні клопотань обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт - відмовити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч.3 ст. 185 КК України, строком на два місяці, тобто до 21 січня 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1