Провадження № 1-кп/734/47/16 Справа № 734/814/16-к
11 березня 2016 року смт. Козелець
Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:
Головуючого-судді ОСОБА_1 ,
при секретареві ОСОБА_2 ,
із участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Дмитрашківка Піщанського району Вінницької області, українця, громадянина України, із неповною середньою освітою, одруженого, курсанта 8 навчальної батареї 2 навчального дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , звання солдат, зареєстрованого в АДРЕСА_2 , жителя військової частини польова пошта НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,
в с т а н о в и в:
30 липня 2015 року солдат ОСОБА_5 призваний під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 454/2014 від 6 травня 2014 року та 5 серпня 2015 року направлений для проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_1 . За наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 № 180 від 5 серпня 2015 року солдат ОСОБА_5 призначений на посаду курсанта 8-ї навчальної батареї 2-го навчального дивізіону у військовому званні солдат і зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення, а також відповідно до ст.ст. 2, 4 і 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період. Відповідно до ст.ст. 17 і 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Відповідно до ст.ст. 1 і 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни. Відповідно до ст.ст. 11, 16 і 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України і ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України солдат ОСОБА_5 під час проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, повинен: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
У порушення вище вказаних вимог військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової частини польова пошта НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 12 серпня 2015 року самовільно, без поважних причин, залишив територію указаної військової частини та проводив час за її межами на власний розсуд до моменту затримання о 13 годині 25 лютого 2016 року працівниками Піщанського відділення поліції Бершадського відділу поліції Головного управління поліції у Вінницькій області та доставлення його до військової прокуратури Деснянського гарнізону Центрального регіону України 26 лютого 2016 року. Тобто ОСОБА_5 самовільно залишив місце несення служби та не виконував обов`язки військової служби в умовах особливого періоду, який відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України "Про часткову мобілізацію" від 17 березня 2014 року № 303/2014, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію», розпочався 17 березня 2014 року.
Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 4 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення місця несення служби в умовах особливого періоду.
28 лютого 2016 року між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону ОСОБА_6 і підозрюваним ОСОБА_5 , у присутності захисника ОСОБА_4 , укладена угода про визнання винуватості у відповідності до ст. 472 КПК України. Згідно вказаної угоди прокурор ОСОБА_6 і підозрюваний ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ч. 4 ст. 407 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин. При цьому, підозрюваний ОСОБА_5 визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України. За вказаною угодою підозрюваному ОСОБА_5 узгоджене покарання із застосуванням ст.ст. 69 і 60 КК України у виді арешту строком на 4 (чотири) місяці з відбуванням покарання на гауптвахті відділення військової служби правопорядку ( АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 . В угоді викладені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання цієї угоди.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим. Відповідно до ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано органами досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином. Обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання. Суд дійшов висновку про те, що угода від 28 лютого 2016 року про визнання винуватості між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону ОСОБА_6 і підозрюваним ОСОБА_5 укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України і Кримінального кодексу України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права свободи та інтереси сторін або інших осіб.
Вивчивши угоду про визнання винуватості, вислухавши думки прокурора ОСОБА_3 і захисника ОСОБА_4 , пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 , суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди від 28 лютого 2016 року, укладеної між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону ОСОБА_6 і підозрюваним ОСОБА_5 , призначивши обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджене сторонами покарання за ч. 4 ст. 407 КК України, із застосуванням ст.ст. 69 і 60 КК України, у виді арешту строком на 4 (чотири) місяці з відбуванням покарання на гауптвахті відділення військової служби правопорядку ( АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 .
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує визнання вини і щире каяття у вперше вчиненому кримінальному правопорушенні (злочинові), активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення (злочину), що є обставинами, які пом`якшують покарання. Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відсутні. При цьому, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину) і особу винного, який задовільно характеризується за місцем проходження військової служби, і вважає необхідним за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), з урахуванням особи винного, є можливим призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за ч. 4 ст. 407 КК України у виді арешту, із застосуванням ст.ст. 69 і 60 КК України.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_5 необхідно зарахувати час його попереднього ув`язнення з 25 лютого 2016 року до 11 березня 2016 року включно з розрахунку одному дню перебування під вартою відповідають два дні тримання в дисциплінарному батальйоні (гауптвахті).
Керуючись ст.ст. 371, 373, 374 і 475 КПК України, суд
з а с у д и в:
затвердити угоду від 28 лютого 2016 року про визнання винуватості, укладену між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону ОСОБА_6 і підозрюваним ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, і призначити йому покарання за ч. 4 ст. 407 КК України із застосуванням ст.ст. 69 і 60 КК України у виді арешту строком на 4 (чотири) місяці з відбуванням покарання на гауптвахті відділення військової служби правопорядку ( АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_5 зарахувати час його попереднього ув`язнення з 25 лютого 2016 року до 11 березня 2016 року включно з розрахунку одному дню перебування під вартою відповідають два дні тримання в дисциплінарному батальйоні (гауптвахті).
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_5 залишити тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
Вирок набирає законної сили через тридцять днів із моменту проголошення, у разі не подання апеляції. Вирок може бути оскаржений із підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Чернігівської області через Козелецький районний суд Чернігівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів із дня проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_5 , який перебуває під вартою, - в той же строк із моменту вручення йому копії вироку.
Суддя