АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
· [1]
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 9 серпня 2016 року у кримінальному провадженні № 0001578 щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 371, ч. 2 ст. 372 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 9 серпня 2016 року, постановленою у підготовчому судовому засіданні, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001578 щодо обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 371, ч. 2 ст. 372 КК України повернуто прокурору другого відділу процесуального керівництва управління

процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 .

Ухвала суду вмотивована тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки: у обвинувальному акті зазначено про вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_9 за спільним злочинним умислом з рядом посадових осіб правоохоронних органів, органів прокуратури, суду та інших службових осіб, без зазначення про виділення матеріалів щодо цих осіб в окреме провадження, при цьому правова кваліфікація зазначена лише відносно ОСОБА_6 ; обвинувальний акт відносно однієї особи містить обвинувачення щодо інших осіб; обвинувачення не містить чіткого формулювання із зазначенням конкретних дій з розмежуванням за ст.ст. 364, 366, 371, 372 КК України, форми вини, мотиву і мети вчинення злочинів.
Також суд першої інстанції вказав, що реєстр матеріалів досудового розслідування, який у відповідності до п. 1 ч. 4 ст. 291 КПК України є додатком до обвинувального акту, складено з порушенням вимог ст. 109 КПК України, оскільки не містить даних про внесення відомостей про вчинене кримінальне

правопорушення та початок досудового розслідування, внесення відомостей про закінчення досудового розслідування, дані про те, що потерпілий звертався до слідчого або прокурора про вчинення відносно нього злочину, або залучення його в якості потерпілого, відомості про залучення захисника, містить посилання про дії за іншим кримінальним провадженням та непосвідчені виправлення.

На вказану ухвалу прокурором у кримінальному провадженні подано апеляційну скаргу, у якій прокурор просить про її скасування та направлення обвинувального акту до суду першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

На обґрунтування такої позиції прокурор вказує, що всі встановлені досудовим розслідуванням обставини вчинення ОСОБА_9 кримінальних правопорушень в обвинувальному акті викладені у повному обсязі, наведено формулювання обвинувачення відповідно до вимог ст. 291 КПК України, а висновок суду про необхідність зазначення про виділені матеріали кримінальних проваджень відносно інших посадових осіб, за спільним наміром з якими вчинені кримінальні правопорушення, є безпідставним, а крім того зазначені обставини підлягають вирішенню під час судового розгляду, а не на даній стадії.

Також прокурор зазначає: про право прокурора в ході судового розгляду змінити обвинувачення; що посилання на невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам закону не відповідають дійсності, при цьому звертає увагу на те, що внесення до ЄРДР відомостей про кримінальні правопорушення, початок досудового розслідування та його закінчення не є процесуальними рішеннями; що виправлення у реєстрі відсутні.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого та його захисника, які висловились проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до положень ч. 4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

Вичерпні вимоги до обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування викладені в ст.ст. 291,109 КПК України.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Зокрема в ч. 2 ст. 291 КПК України зазначено, що обвинувальний акт має містити зокрема виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Однак, як убачається з обвинувального акту розділ під назвою «Формулювання обвинувачення» містить переписані фактичні обставини справи із більш розширеним викладенням фактичних обставин справи по кожній статті, що не можна визнати формулюванням обвинувачення.

Колегія суддів вважає за необхідне наголосити, що термін «фактичні обставини кримінального правопорушення» та «формулювання обвинувачення» має різний правовий характер, що повинно враховуватись стороною обвинувачення.

Так, п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку встановленому цим Кодексом.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що як розділ обвинувального акту з викладеними фактичними обставинами кримінальних правопорушень, так і розділ «Формулювання обвинувачення» містить висновок про вчинення ОСОБА_9 кримінальних правопорушень «у результаті сукупних злочинних дій» з іншими посадовими і службовими особами різних рангів ( ч.9 ст.31 КПК України) без будь-якого конкретного визначення виділених кримінальних проваджень за цими епізодами.

При цьому правова кваліфікація дії ОСОБА_10 за обвинувальним актом ці обставини не визначає.

Такі суперечності убачаються і з апеляційної скарги прокурора у яких він наголошує на тому, що суд при розгляді обвинувачення у судовому розгляді має перевіряти ці обставини.

Необґрунтованими є посилання апеляційної скарги прокурора щодо повноти реєстру матеріалів досудового розслідування, оскільки у відповідності до вимог ст. 109 КПК України до нього мають бути занесені не тільки реквізити процесуальних рішень, а і номер і найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення, що зокрема стосується внесення у ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення, оскільки внесення відомостей про кримінальні правопорушення є процесуальною підставою здійснення кримінального провадження, частиною якого є судове провадження, що має перевіряти суддя у підготовчому судовому засіданні.
Також наявні у реєстрі матеріалів досудового розслідування дописані від руки дані, які не посвідчені у встановленому порядку.
Колегія суддів має зазначити, що окремі недоліки реєстрі матеріалів досудового розслідування не є виключною підставою для повернення обвинувального акту, однак у сукупності з недоліками самого обвинувального акту суд першої інстанції вірно вказав на порушення вимог ст. 109 КПК України.

Не можуть бути прийняті посилання апеляційної скарги прокурора на порушення вимог кримінального процесуального закону судом першої інстанції через невиконання роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.02.2012 року «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до КПК України», оскільки такі роз`яснення носять рекомендаційний характер виключно для суддів та не скасовують принцип диспозитивності, передбачений ст. 26 КПК України.

Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам ст.ст. 291, 109 КПК України та не убачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 418 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 9 серпня 2016 року про повернення прокурору другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 обвинувального акта по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 371, ч. 2 ст. 372 КК України у кримінальному провадженні № 0001578 залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

__________ _____________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11кп/796/1737/2016

ЄУНС: 755/10590/16-к
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_11
Доповідач ОСОБА_1