Справа №635/2067/16-к
Провадження по справі № 1-в/635/899/2016
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2016 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

представника установи виконання покарань ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

секретар судових засідань ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області подання начальника Хролівського виправного центру Управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№140) підполковника внутрішньої служби ОСОБА_6 за погодженням з головою спостережної комісії при Харківській районній державній адміністрації Харківської області ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з вищою економічною освітою, одруженого, судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 засуджений 13 жовтня 2006 року Апеляційним судом АРК за ч. 4 ст. 152, ч. 3 ст. 153, ч. 4 ст. 187, п.п. 6,10 ч. 2 ст. 115 КК України до 15 років позбавлення волі с конфіскацією всього майна засудженого, згідно ухвали колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 01 лютого 2007 року вирок Апеляційного суду АРК від 13 жовтня 2006 року змінений, ч. 4 ст. 152 перекваліфікована на ч. 1 ст. 152 КК України, ч. 3 ст. 153 КК України на ч. 2 ст. 153 КК України, з вироку виключено вказівку про засудження по п. 10 ч. 2 ст. 115 ч. 2, вважати ОСОБА_4 засудженим за сукупністю злочинів, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 153, ч. 1 ст. 70 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, згідно ухвали колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 02 лютого 2012 року ухвалу колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 01 лютого 2007 року змінено, ОСОБА_4 знижено покарання за ч. 1 ст. 152 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_4 вважати засудженим за п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 153 КК України до покарання, призначеного судом. Згідно ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25 вересня 2015 року невідбута частина покарання у виді 4 років 10 місяців 23 днів позбавлення волі замінена більш м`яким покаранням у виді обмеження волі на той же строк. Згідно ухвали Харківського районного суду Харківської області від 27 січня 2016 року, в строк відбування покарання, призначеного вироком Апеляційного суду АРК від 13 жовтня 2006 року за п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 153 КК України зарахований строк попереднього ув`язнення з 18 серпня 2005 року по 01 лютого 2007 року із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі з урахуванням фактично відбутої частини покарання.

Початок строку відбування покарання 18 серпня 2005 року.

Кінець строку відбування покарання 05 вересня 2016 року.

Прибув до Хролівського виправного центру Управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№140) 12 жовтня 2015 року.

Начальник Хролівського виправного центру Управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№140) підполковник внутрішньої служби ОСОБА_6 за погодженням з головою спостережної комісії при Харківській районній державній адміністрації Харківської області ОСОБА_7 звернувся до суду із поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 , призначеного вищезазначеним вироком суду посилаючись на те, що за період відбування покарання в Хролівському виправному центрі №140 засуджений характеризується позитивно, дотримувався правил поведінки та розпорядку дня установи, за сумлінну поведінку та ставлення до праці адміністрацією установи заохочувався один раз, до виконання поставлених завдань ставиться сумлінно, поставлені завдання виконує у повному обсязі та своєчасно, проявляє ініціативу.

У судовому засіданні представник установи виконання покарань підтримав подання, а також зазначив, що за період відбування покарання в центрі засуджений був працевлаштований весь час, однак деякий період залучався до виконання робіт в установі без нарахування та виплати заробітної плати.

Засуджений ОСОБА_4 пояснив, що за час відбування покарання він зарекомендував себе з позитивного боку, працює, крім того добровільно відшкодовує завдану потерпілій вищевказаним злочином шкоду, перераховуючи на її рахунок гроші, на підтвердження чого надав квитанції.

Прокурор у судовому засідання проти задоволення подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_4 заперечував, посилаючись на те, що з моменту заміни невідбутої частини покарання засудженому більш м`яким не пройшов рік, що відповідно до ч. 8 ст. 154 КВК України є підставою для відмови у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення, крім того засуджений не постійно був працевлаштований в установі виконання покарань..

Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали подання та оглянувши матеріали особової справи на засудженого, вважає подання таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 засуджений за злочини, які відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, тяжких та особливо тяжких злочинів. За час відбування покарання у виді позбавлення та обмеження волі характеризується позитивно, дотримується правил поведінки та розпорядку дня установи, за сумлінну поведінку і ставлення до праці має чотирнадцять заохочень, жодного стягнення не мав.

Як вбачається з довідки про доходи та довідки про працевлаштування та нарахування заробітної плати засудженому ОСОБА_4 , останній з листопада 2015 року по січень 2016 року був працевлаштований на контрагентському об`єкті «Філія «КРОСС-П/Ф «ЗОРЯ». Йому була нарахована заробітна плата відповідно до відпрацьованих годин. З пояснень представника установи виконання покарань в ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_4 в жовтні 2015 року залучався до виконання робіт в установі без нарахування та виплати заробітної плати. Як вбачається з характеристика на засудженого ОСОБА_4 , до виконання робіт останній ставиться сумлінно, поставлені завдання виконує своєчасно і у повному обсязі, приймає участь у програмі диференційованого впливу на засуджених «Підготовка до звільнення», «Фізкультура та спорт». Згідно психологічної характеристики, наданої психологом установи лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_8 , психоемоційний стан засудженого задовільний, позитивно реагує на профілактичні заходи, які були спрямовані на виправлення та ресоціалізацію засудженого, добровільно приймав участь в обговоренні питань та проблем, які виникають у повсякденному житті.

Згідно довідки Хролівського виправного центру №14/017 від 08 лютого 2016 року, виконавчі листи на засудженого ОСОБА_4 до Хролівського виправного центру не надходили. Разом з тим, як встановлено в ході судового розгляду, ОСОБА_4 в добровільному порядку відшкодовує завдану вчиненням злочину шкоду, на підтвердження чого надав відповідні квитанції.

Таким чином, суд вважає достатніми підстави, які свідчать про становлення засудженого на шлях виправлення. Той факт, що засуджений деякий час не був працевлаштованим не може бути підставою для відмови у застосуванні умовно-дострокового звільнення у відношенні нього, оскільки матеріали справи не мають відомості про відмову засудженого від праці, а його працевлаштування не залежить від волі останнього. Крім того, як встановлено в ході судового розгляду з пояснень представника установи виконання покарань, засуджений постійно залучається до виконання робіт на території виправного центру.

Щодо заперечень прокурора з приводу неможливості умовно-дострокового звільнення ОСОБА_9 з підстав, передбачених ч. 8 ст. 154 КВК України, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 8 ст. 154 КВК України, особи, звільнені від відбування покарання з випробуванням або в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, якщо вони були направлені у місця обмеження волі або позбавлення волі у випадках, передбачених законом, можуть бути знову представлені до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким не раніше як через один рік з дня винесення ухвали про направлення у місця обмеження волі або позбавлення волі.
На відміну від інших видів звільнення особи від покарання та його відбування, при заміні покарання більш м`яким особа фактично не звільняється, а продовжує відбувати покарання, хоча й іншого виду, і не втрачає статус засудженого. Крім того, замінити можна лише те покарання, яке раніше вже було призначене обвинувальним вироком суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 82 КК України, до осіб, яким покарання замінене більш м`яким, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення за правилами, передбаченими статтею 81 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання в тому числі у виді обмеження волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно роз`яснень, які містяться у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», особи, яким покарання було замінено більш м`яким, можуть бути умовно-достроково звільнені і від цього більш м`якого покарання за правилами, передбаченими ст. 81 КК України.
З аналізу вищевказаних норм вбачається, що стаття 81 КК України не має обмежень щодо застосування умовно-дострокового звільнення у разі попереднього застосування заміни покарання більш м`яким, якщо особа сумлінною поведінкою та ставленням до праці доводить своє виправлення.
Разом з тим, як вбачається зі змісту ч. 8 ст. 154 КВК України, однорічний строк встановлений цією статтею для представлення особи, у відношення якої було замінено покарання більш м`яким, до умовно-дострокового звільнення рахується з дня винесення ухвали про направлення у місця обмеження волі, така ухвала в матеріалах особової справи засудженого відсутня. Зазначена норма поширюється тільки на осіб, які звільнені від відбування покарання з випробовуванням або в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, якщо вони були направлені у місця обмеження волі або позбавлення волі у випадках, передбачених законом.
За таких обставин, застосування до засудженого, який став на шлях виправлення, заміни покарання більш м`яким, не може, у разі доведення останнім сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення, закривати йому перспективу умовно-дострокового звільнення від відбування покарання при настанні умов, передбачених ст. 81 КК України.
Враховуючи викладене, суд вважає, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, на момент розгляду подання відбув понад 3/4 фактичного строку покарання, а тому підлягає звільненню від відбування покарання умовно-достроково.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, ст. 154 КВК України, -суд

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника Хролівського виправного центру Управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№140) підполковника внутрішньої служби ОСОБА_6 за погодженням з головою спостережної комісії при Харківській районній державній адміністрації Харківської області ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 задовольнити повністю.

ОСОБА_4 звільнити від відбування основного покарання, призначеного вироком Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 13 жовтня 2006 року умовно достроково на невідбутий строк покарання шість місяців два дні.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області.

Оскарження прокурором ухвали суду щодо умовно-дострокового звільнення зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1