УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №287/395/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 240 ч.2 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 травня 2016 року Апеляційний суд Житомирської області
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю: секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №287/395/15-к за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , на вирок Олевського районного суду Житомирської області від 03 лютого 2016 року, -
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, громадянина України, українця, освіта вища, тимчасово не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
засуджено за ст. 240 ч. 2 КК України на 3 роки позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_9 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 не обирався.
Згідно вироку суду, 21.05.2015 року біля 16 години, ОСОБА_9 з корисливих мотивів, в порушення п. 2 - 5 «Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами», затвердженого Постановою КМУ від 30 травня 2011 року № 615, п. 3 - 4 «Положення про порядок надання гірничих відводів», затвердженого постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 59, не маючи спеціального дозволу користування надрами та відповідного гірничого відводу, необхідність яких передбачена ст. 19 Кодексу України про надра, на автомобілі невстановленої марки, невстановленого власника, попередньо з яким домовившись, приїхав до лісового масиву, що знаходиться на відстані 5 км. від с. Тепениця, Олевського району Житомирської області, де за допомогою саморобної мотопомпи, яку ОСОБА_9 придбав на території Олевського району у невстановлених осіб, шляхом вимивання ями, почав здійснювати видобуток корисних копалин, а саме бурштину.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , не оскаржуючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеності вини та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить змінити вирок суду в частині призначення покарання, призначити ОСОБА_9 покарання у виді штрафу. Вказує, що призначене обвинуваченому ОСОБА_9 покарання не відповідає особі обвинуваченого, оскільки останній раніше не притягався до кримінальної відповідальності, своїми діями не завдав шкоди, щиро покаявся, визнав вину та активно сприяв розкриттю злочину. Крім того зазначає, що судом у вироку не мотивовано чому штраф, як менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення ОСОБА_9 та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому, вирок суду першої інстанції в частині призначення виду покарання ОСОБА_9 є необґрунтованим, незаконним та невмотивованим.
Заслухавши доповідача, пояснення захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в підтримання апеляційної скарги, міркування прокурора ОСОБА_6 в заперечення апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 у незаконному видобуванні корисних копалин загальнодержавного значення відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та в апеляційній скарзі не оскаржується. Дії обвинуваченого ОСОБА_9 за ст. 240 ч. 2 КК України кваліфіковані правильно.
Як вбачається з вироку суду першої інстанції, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд послався на те, що обставин, які обтяжують його покарання судом не встановлено, обставиною, яка пом`якшує його покарання суд визнав щире каяття.
Суд також врахував особу обвинуваченого ОСОБА_9 , який по місцю проживання характеризується задовільно, його вік, те що він ніде не працює, не має офіційного доходу, що може ускладнити виконання покарання у виді штрафу та взагалі його не виконати, проживає за межами місця вчинення злочину, обставини вчинення злочину та його наслідки, які полягають у безповоротному спричиненні шкоди надрам та довкіллю, та обрав йому покарання у виді позбавлення волі і на підставі ст. 75 КК України звільнив останнього від відбування покарання з випробуванням, при цьому поклавши на нього обов`язки передбачені ст. 76 КК України.
З наведеними висновками суду погоджується і апеляційний суд.
Відповідно ст. 65 КК України суд призначає покарання: враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Так, суд першої інстанції, відповідно до п.2 ч.3 ст. 374 КПК України, належним чином мотивував призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_9 у виді позбавлення волі. Вказана норма закону не передбачає мотивування судом висновків чому менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення обвинуваченого.
Місцевим судом було враховано особу обвинуваченого ОСОБА_9 , обставини вчинення злочину та його наслідки, які полягають у безповоротному спричиненні шкоди надрам та довкіллю.
Надання захисником ОСОБА_7 апеляційному суду довідки ПП «Мегафон» про те, що ОСОБА_9 працює у ПП «Мегафон» на посаді директора, виписки з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та трудової книжки ОСОБА_9 не можуть слугувати безумовною підставою для зміни призначеного ОСОБА_9 покарання.
Крім того, обвинуваченого ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком та покладенням певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Апеляційний суд вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_9 покарання не можна визнати несправедливим внаслідок суворості та воно є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
На підставі викладеного, вирок суду щодо ОСОБА_9 слід залишити без зміни.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , залишити без задоволення.
Вирок Олевського районного суду Житомирської області від 03 лютого 2016 року щодо ОСОБА_9 залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її винесення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: