Справа №470/670/15-к 01.08.2016
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11сс/784/276/16р. Головуючий 1-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія: заст-ня запобіжного заходу Доповідач апеляційної інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 серпня 2016 року м. Миколаїв

Апеляційний суду Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

Головуючої ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали кримінального провадження №0000321 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 22 липня 2016 року, якою задоволено клопотання начальника СВ Березнегуватського відділення Снігурівського відділу поліції ГУ НГІ в Миколаївській області та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Погорєлове Жовтневого району Миколаївської області, громадянина України, раніше неодноразово судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого АДРЕСА_2

якому повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених п.п.6, 12, ч.2 ст. 115, ч.4 ст.187 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_8

захисник ОСОБА_6

підозрюваний ОСОБА_7 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Короткий зміст судового рішення суду 1 інстанції
Ухвалою слідчого судді до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 18 вересня 2016 року 6 год. 15 хв., без можливості внесення застави.

Узагальнені доводи апелянта.
Апелянт вказує на те, що слідчим суддею при винесенні оскаржуваної ухвали не враховано, що стороною обвинувачення в супереч вимогам ч.1 ст.194 КПК України не доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину підозрюваним ОСОБА_7 .

Також не доведена наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Зазначає, що ОСОБА_7 не має наміру переховуватись від органів досудового розслідування та суду, так як останній має постійне місце проживання, а саме: АДРЕСА_1 , де може весь час перебувати під час досудового слідства та судового розгляду справи.

Не може впливати на свідків по даному кримінальному провадженню, так як свідків вчинення злочину немає, в клопотанні свідків не вказано.

Також ОСОБА_7 не має можливості знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, так як з моменту вчинення злочину пройшов рік та всі можливі докази слідством були вилучені.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_7 протягом року працює та має фактичні шлюбні відносини, у зв`язку з чим у останнього відсутні будь які причини вчиняти інші злочини.

Вказує, що під час судового засідання прокурор не довів факту реальності існування тих ризиків, на які він послався, а лише обмежився їх формальним переліченням. Не навів переконливих доводів щодо неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, що є неприпустимим з огляду на вимоги Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч.1 ст.9 Конституції України, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Вказує на порушення права на захист ОСОБА_7 , оскільки в порушення вимог ч.2,3 ст.184 КПК України, при вручені клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, ОСОБА_7 були наданні не всі матеріали, котрими обґрунтовувалась підозра та ризики застосування вказаного, найсуворішого, запобіжного заходу.

Зазначає, що в судовому засіданні слідчий суддя ОСОБА_1 , досліджував матеріали справи, котрі не були надані стороні захисту та підозрюваному, та на підставі досліджених матеріалів виніс ухвалу про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, стороною обвинувачення доводилась причетність до вказаного злочину ОСОБА_7 матеріалами справи, котрі доводять лише причетність до вчинення вказаного злочину іншої особи - ОСОБА_7 , тому причетність до скоєння злочину ОСОБА_7 , не доведено та не доведено ризики при обрані запобіжного заходу.

Встановлені слідчим суддею обставини.
ОСОБА_7 підозрюється в тому, що в ніч на 15 липня 2015 року, діючи за попередньою змовою в групі з ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , проникли на територію домоволодіння АДРЕСА_3 , де, застосовуючи фізичне насильство, небезпечне для життя та здоров`я ОСОБА_10 , нанесли останньому множинні удари в різні частини тіла та зв`язали дротом від пилососу. Смерть потерпілого настала в приміщенні будинку від механічної асфіксії. Після чого, заволодівши із салону автомобіля грошима в розмірі не менше 10800 грн., з місця вчинення злочину зникли, а вилученими коштами розпорядились на власний розсуд.
15.07.2015 р. відомості про вказані злочини внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером 0000321 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст.187 КК України, а 21 липня 2016 року старшим слідчим відділу поліції ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень.
21 липня 2016 року о 16 год. 10 хв. ОСОБА_7 був затриманий згідно ст. 191 КПК України та на підставі ухвали слідчого судді Березнегуватського районного суду Миколаївської області доставлений до суду, де від дачі показань відмовився, посилаючись на ст.63 Конституції України.
21.07.2016р. начальник СВ Березнегуватського відділення Снігурівського відділу поліції ГУ НГІ в Миколаївській області ОСОБА_11 звернувся до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обґрунтовуючи подання слідчий зазначив, що метою обрання вказаного запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , відповідно до ч.1 п.1,2,3,5 ст.177 КПК України, є запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду знищити або сховати речі, що мають істотне значення для справи, незаконно впливати на свідків ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , інших підозрюваних - ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , вчиняти інші кримінальні правопорушення.

ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні двох особливо тяжких злочинів, передбачених п.п.6, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст.187 КК України, за які передбачено покарання на строк до п`ятнадцяти років позбавлення волі або довічне позбавлення волі. Він проживає в м. Миколаєві, тобто іншій місцевості, ніж там до проводиться досудове розслідування, раніше неодноразово судимий, в тому числі за корисливі злочини, останній раз 11.04.2012 року Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст.186, ч.4 ст.70 КК України на 5 років позбавлення волі, звільнений 06.04.2015 року Білозерським районним судом Херсонської області умовно-достроково на 1 рік 6 місяців 27 днів, тобто підозрюється у вчиненні злочинів в період такого звільнення, що свідчить про відсутність факторів, які можуть забезпечити його належну поведінку.

Приймаючи рішення про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вказав, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні двох особливо тяжких злочинів, передбачених п.п.6, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст.187 КК України, за які передбачено покарання на строк до п`ятнадцяти років позбавлення волі або довічне позбавлення волі, раніше неодноразово судимий, в тому числі за корисливі злочини, підозрюється у вчиненні злочинів в період умовно-дострокового звільнення, що свідчить про відсутність факторів, які можуть забезпечити його належну поведінку.
Слідчий суддя дійшов висновку про те, що є підстави вважати, що знаходячись не ізольованим від суспільства на період досудового розслідування ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування, знищити або сховати речі, що мають істотне значення для справи, незаконно впливати на свідків ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , інших підозрюваних ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , вчиняти інші злочини.

Тому, на думку слідчого судді, менш суворий запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не забезпечить належної поведінки підозрюваного щодо виконання ним процесуальних обов`язків та не дасть можливості запобігти вищевказаним ризикам.

Крім того, оскільки ОСОБА_7 пред`явлена підозра у вчиненні злочинів, наслідками яких є тілесні ушкодження ОСОБА_10 та його смерть, слідчий суддя вважав за можливе не визначати розмір застави підозрюваному у кримінальному провадженні.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про залишення ухвали без зміни, вивчивши надані матеріали судового та кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд вважає її такою, що задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

При застосуванні відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею додержані вимоги ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Розглядаючи клопотання, слідчий суддя правильно встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 розбійного нападу та умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині з корисливих мотивів вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто злочинів, передбачених ч.4 ст. 187 , п.п.6,12 ч.2 ст. 115 КК України, за наявності даних, що містяться у матеріалах кримінального провадження, досліджених під час розгляду клопотання слідчого.

До того ж, сутність апеляційних вимог полягає у скасуванні ухвали слідчого судді та застосуванні менш суворого запобіжного заходу домашнього арешту.

Тобто, фактично, сторона захисту посилаючись на матеріали провадження, погоджується з наявними обставинами для визнання підозри обґрунтованою.

При розгляді слідчим суддею клопотання слідчого, оспорюючи належність наданих стороною обвинувачення доказів, стороною захисту не заявлялось клопотання про допит свідків чи інших осіб, як це передбачено ч.4 ст.193 КПК України, щодо обставин обгрунтолваної підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочину.

Надані суду матеріали кримінального провадження на даний час містять відомості, які свідчать про правильність висновку суду про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 .

З урахуванням наведеного доводи захисника стосовно відсутності вагомих доказів на підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_14 є неприйнятними.

При цьому суд зауважує, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведення поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Твердження апелянта про відсутність доказів винуватості ОСОБА_15 не є предметом розгляду у даному провадженні, а підлягають перевірці при розгляді справи судом 1-ої інстанції по суті обвинувачення.

Слідчий суддя вірно вказав, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні двох особливо тяжких злочинів, раніше неодноразово судимий, в тому числі за корисливі злочини, підозрюється у вчиненні злочинів в період умовно-дострокового звільнення від покарання за попереднім вироком, що свідчить про наявність ризиків, передбачених пунктами 1,2, 3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

З огляду на обставини інкримінованого злочину, доводи сторони захисту лише про відсутність наміру у ОСОБА_16 переховуватись від органів досудового слідства та суду, незаконно впливати на свідків, приховати речі чи документи, які можуть мати істотне значення для встановлення обставин справи є непереконливими.

Крім того, хоча ОСОБА_17 має постійне місце проживання, однак, три місяці перед затриманням за місцем реєстрації не проживав, тимчасово проживає у АДРЕСА_2 і при розгляді клопотання адресу фактичного місця мешкання суду не повідомив, та, враховуючи суспільну небезпечність дій, у вчиненні яких він підозрюється, і за яке передбачено покарання тільки у виді позбавлення волі, є обґрунтованим висновок суду про можливість переховування підозрюваного від органів досудового слідства та суду.

Таким чином, апеляційний суд вважає вірним висновок слідчого судді про те, що менш суворий запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належної поведінки підозрюваного щодо виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та не дасть можливості запобігти встановленим ризикам.

Не встановлено ознак істотного порушення права підозрюваного на захист, про що йдеться у апеляційній скарзі.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що при розгляді клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу захисник заявляла клопотання про ознайомлення з усіма матеріалами провадження, які надавались суду, вказуючи, що вони надані частково.

Відмовляючи у задоволенні клопотання суд вказав на те, що захиснику та підозрюваному надавались матеріали провадження, у повному обсязі.

У апеляційному суді через неналежне оформлення кількості матеріалів провадження, наданих стороні захисту, була надана можливість ознайомитися з матеріалами повністю.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд не знаходить підстав для скасування ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та постановлення нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого та застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_7 , про що просить в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст. 405, 407, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Ухвалу слідчого судді Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 22 липня 2016р., якою відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 18 вересня 2016р. 6 год.15 хв. залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча

Судді: