Ухвала іменем україни 18 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційні скарги засудженого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 на вирок Носівського районного суду Чернігівської області від 03 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 11 січня 2016 року щодо вказаної особи,

в с т а н о в и л а:

Вироком Носівського районного суду Чернігівської області від 03 листопада 2015 року
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Києва, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України такого, що судимостей не має,

засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
За обставин встановлених судом та детально наведених у вироку ОСОБА_4 визнано винуватим у тому, що він 02 грудня 2014 року, близько 24 години, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, зайшов до господарства ОСОБА_6 , яке розташоване по АДРЕСА_1 , де шляхом проникнення з хліва викрав 958 кг брухту чорного металу, вартістю 1532,80 грн., спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, 07 грудня 2014 року, близько 24 години, ОСОБА_4 , повторно, зайшов до господарства ОСОБА_6 , яке розташоване по АДРЕСА_1 , де шляхом проникнення з будинку та хліва викрав чавунний камін вартістю 6000 грн., 135 кг брухту чорного металу загальною вартістю 216 грн., чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду.

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 11 січня 2016 року вказаний вирок щодо ОСОБА_4 залишено без змін.

У касаційних скаргах засуджений та його захисник ОСОБА_5 , не заперечуючи доведеності винуватості ОСОБА_4 та правильність кваліфікації злочину за ч. 3 ст. 185 КК України, просять змінити судові рішення через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі винного, посилаючись на його суворість. Просять застосувати до ОСОБА_4 положення ст. 75 КК України, звільнивши від відбування призначеного покарання з випробуванням.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи наведені в касаційних скаргах, дослідивши додані до них копії судових рішень, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на нижчевикладене.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 185 КК України в касаційних скаргах засудженого та його захисника не оспорюються.
Щодо доводів засудженого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 про неврахування судом обставин, що вказують на можливість застосування щодо нього ст. 75 КК України, а саме: щире каяття, визнання вини, має на утриманні малолітню дитину, потерпілим цивільного позову про відшкодування шкоди не заявлялось, а також те що, засуджений потребує постійного лікування у зв`язку з хворобами хронічний панкреатит, хронічний гастрит, дуоденогастральний рефлекс, сечокам`яна хвороба, то вони є необґрунтованими.

Так, з копій судових рішень вбачається, що суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, при визначенні покарання засудженому ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував тяжкість вчиненого злочину, який згідно ст. 12 цього Кодексу належить до категорії тяжких, особу винного, котрий вину визнав, у вчиненому розкаявся, офіційно не працює, не має постійного місця проживання та сталих соціальних зв`язків, перебуває у цивільному шлюбі, походження дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від ОСОБА_4 документально не підтверджено, оскільки у свідоцтві про народження батьком дитини вказаний ОСОБА_8 , раніше притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння злочинів проти власності, проте після погашення судимостей знову вдався до протиправної поведінки, визнав обставинами, які пом`якшують покарання щире каяття; що обтяжують вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння. Зваживши на зазначене та з урахуванням сукупності цих обставин, суд дійшов правомірного висновку про можливість призначення покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України, пов`язаного з ізоляцією від суспільства, мотивовано визнавши його необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

З таким висновком також погоджується колегія суддів та вважає призначене засудженому ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України є обґрунтованим і таким, що відповідає вимогам статей 50, 65 КК України.
Це рішення у вироку мотивоване, не викликає сумнівів у його відповідності вчиненому, не сприймається явно несправедливим чи недостатнім для досягнення мети покарання.

Крім того, аналогічні за змістом доводи засудженого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 були предметом перевірки апеляційного суду. Як убачається зі змісту ухвали, суд апеляційної інстанції у порядку ст. 404 КПК України в межах апеляційної скарги перевірив доводи засудженого та його захисника наведені в ній, всебічно їх розглянув і відмовив у їх задоволенні, навівши докладне обґрунтування прийнятого рішення. Ухвала цього суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

З огляду на викладене, обґрунтування касаційних скарг не містять переконливих доводів, які свідчать про необхідність перевірки матеріалів кримінального провадження, а з касаційних скарг та долучених до них копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарг немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 на вирок Носівського районного суду Чернігівської області від 03 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 11 січня 2016 року щодо вказаної особи.
Ухвала оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_9