Справа № 405/6412/16-к
Номер провадження 1-кс/404/1039/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2016 року Слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю скаржника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши в залі Кіровського районного суду міста Кіровограда скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокуратури Кіровоградської області про не внесення відомостей на підставі поданої ним заяви про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання повідомлення про кримінальне правопорушення, зобов`язати внести такі відомості, направити заявнику доказ їх внесення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся зі скаргою до Ленінського районного суду міста Кіровограда на бездіяльність прокуратури Кіровоградської області, службові особи якої, після одержання від заявника письмового повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, не внесли таких відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР). Просить зобов`язати внести відомості про вчинення суддею Ленінського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_5 , кримінального правопорушення з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 127 КК України, так-як професійний суддя порушує розумні строки розгляду кримінального провадження, через безпідставні перенесення та значний час перерв між призначеними судовими засіданнями по кримінальному провадженню 0000457. Умисні дії судді позбавляють його можливості лікуватись від бронхіальної астми у спеціалізованому медичному закладі. Сукупність перерахованих умисних дій головуючого, скаржник розцінює як його катування під час судового розгляду обвинувального акту за ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КК України.

У судовому засіданні ОСОБА_3 заявлені ним вимоги підтримав.

Прокурор заперечив заявлені вимоги скаржника, оскільки під час судового розгляду кримінального провадження забороняється в будь-якій формі втручання у здійснення судочинства.

Вимоги скаржника не підлягають задоволенню з огляду на наступні обставини:

Ленінським районним судом міста Кіровограда під головуванням судді ОСОБА_5 , проводиться судовий розгляд обвинувального акту відносно ОСОБА_3 по кримінальному провадженню, 0000457 за ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КК України.

07.07.2016 року, обвинувачений ОСОБА_3 , не погоджуючись з тривалістю судового розгляду по означеному кримінальному провадженню, звернувся з заявою про злочин до прокуратури Кіровоградської області, з підстав зазначених ним у поданій до слідчого судді скарзі.

17.08.2016 року, заявлений суб`єкт оскарження направив на імя скаржника, відповідь, в якій послався на ст. 126 Конституції України, як на підставу відмови у внесенні повідомлення та відомостей про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Статтею 214 КПК України визначено, що після подання заяви або повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення відповідною посадовою особою (слідчим чи прокурором) обставин, що можуть свідчити про вчинення особою кримінального правопорушення, слідчий чи прокурор зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

Таким чином, обов`язок внести до ЄРДР стосується лише тих відомостей, що можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою кримінального правопорушення.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозвязку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Тобто критерієм внесення відомостей до ЄРДР є саме фактичні дані, що вказують на ознаки конкретного складу злочину.

Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про вчинене кримінальне правопорушення.

Підставою вважати заяву чи повідомлення про злочин є наявність в таких заяві або повідомленні об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, зокрема, про час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину та інше.

У доводах скаржника не міститься ознак або відомостей щодо вчиненого кримінального правопорушення, а по суті висловлюються сумніви щодо тривалості судового розгляду при вирішенні професійним суддею першої інстанції кримінального провадження 0000457 по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КК України. Зміст усних припущень скаржника зводиться до бажання обвинуваченого негайно дослідити та оцінити докази та ухвалити судове рішення.

Судове рішення приймається у формі ухвали або вироку, які мають відповідати вимогам, передбаченим ст. 369, 371-374 цього Кодексу.

Правомірність здійснення професійним суддею судового провадження в суді першої інстанції, закріплено в п. 24 ст. 3 КПК України, таким чином висловлені скаржником заперечення щодо організації дій головуючого судді під час судового розгляду обвинувального акту відносно скаржника не відносяться до протиправних дій, а відтак, не можуть свідчити про умисне вчинення суддею кримінального правопорушення, передбаченого ознаками ч. 1 ст. 127 КК України.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом. Процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.

Аналогічної позиції дотримується і Консультативна ради європейських суддів, яка в пункті 57 Висновку № 11 (2008) Комітету Європи щодо якості судових рішень підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

Частиною 2 ст. 126 Конституції України визначено гарантії незалежності і недоторканності суддів, згідно з якими вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється, що означає заборону будь-яких дій стосовно суддів незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, установ, організацій, громадян та їх об`єднань, юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків чи схилити їх до винесення неправосудного рішення. Заборона впливу на суддів у будь-який спосіб поширюється на весь час обіймання ними посади судді.

Разом з тим, відповідно до положень ч. 1 ст. 126 Конституції України недоторканність суддів як гарантія їхньої незалежності у виконанні професійних обов`язків може не обмежуватися обсягом, визначеним у ч. 3 статті 126 Конституції України.

Згідно з положенням ч. 2 ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Це стосується і визначеного ст. 55 Конституції України права на судовий захист, яке включає в себе право на розгляд справи незалежним та неупередженим судом. Зниження рівня гарантій незалежності суддів опосередковано може призвести до обмеження можливостей реалізації права на судовий захист (п. п. 1.2, 1.3, 4.2, 4.3).

Аналогічні роз`яснення змісту гарантій незалежності й недоторканності суддів містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України "Про незалежність судової влади" від 13 червня 2007 року.

Враховуючи викладене, переконаний у відсутності правових підстав для внесення відомостей до ЄРДР за заявою поданою скаржником 07.07.2016 року в прокуратуру Кіровоградської області відносно судді Ленінського районного суду міста Кіровограда.

Разом з цим необхідно зауважити, що Конституційні права та свободи ОСОБА_3 , відносно якого застосований запобіжний захід у виді тримання під ватрою, жодним чином не обмежуються, зокрема і право на лікування. Так, медична частина Кіровоградського слідчого ізолятору має штат професійних медичних працівників, а необхідність обстеження чи отримання консультацій у профільних спеціалістів, забезпечується шляхом проведення обстежень та стаціонарного перебування в медичних закладах.

Таким чином переконаний про очевидну хибність тверджень скаржника, про те, що правомірне здійснення судочинства є формою катуванням обвинуваченого. Незгода з судовим рішенням, дії або бездіяльність головуючого можуть бути предметом дослідження під час розгляду апеляційної/касаційної скарг, або заяв про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Втручання органу досудового розслідування під час здійснення судового розгляду кримінального провадження буде неприпустимим. За таких умов не підлягають задоволенню і похідні вимоги, як-то: зобов`язати внести такі відомості, направити заявнику доказ їх внесення.

Керуючись ст.ст. 117, 303-307 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

По заявленим вимогам ОСОБА_3 на бездіяльність прокуратури Кіровоградської області про не внесення службовими особами відомостей на підставі поданої ним 07.07.2016 року заяви про кримінальне правопорушення, зобов`язати внести відомості про вчинення суддею Ленінського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_5 , кримінального правопорушення з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 127 КК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань, направити заявнику доказ внесення таких відомостей, відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали - при відхиленні апеляції.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1