Справа № 447/1128/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/783/318/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2016 року м. Львів
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Золочівської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Миколаївського районного суду Львівської області від 19 травня 2016 року, за участю

прокурора ОСОБА_6

слідчого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_9

встановила:
Ухвалою слідчого судді Миколаївського районного суду Львівської області від 19 травня 2016 року відмовлено в задоволенні клопотання заступника начальника Миколаївського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 .

Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на два місяці, з 19 липня 2016 року, що полягає у забороні залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово без дозволу слідчого, прокурора чи суду. Покладено на підозрюваного ОСОБА_9 процесуальні обов`язки.

Слідчий суддя прийшов до такого висновку оскільки прокурором та слідчим не було наведено достатніх доказів обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

На вказану ухвалу прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати таку. Постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном на 60 днів.

Вважає оскаржувану ухвалу незаконною, у зв`язку із невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження.

Судом не враховано характеризуючі дані про особу підозрюваного ОСОБА_9 , не взято до уваги ризики, наведені у клопотанні, передбачені п.п.1,3 ст.177 КПК України, а також те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам та є недостатнім для гарантування виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Просить врахувати, що ОСОБА_9 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності та будучи засудженим вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 03.11.2015 року за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання із встановленням іспитового строку терміном на 3 роки, на шлях виправлення не став та в період невідбутої частини покарання знову вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі до 6 років, що свідчить про те, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення, тому наявний ризик передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

З врахуванням того, що злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України у якому підозрюється ОСОБА_9 , вчинений відносно потерпілого із застосуванням насильницьких дій із нанесенням тілесних ушкоджень, підозрюваний, з метою уникнути відповідальності за скоєні кримінальні правопорушення, може незаконно впливати, шляхом застосування насильства на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, тому менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання ризикам.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_6 та пояснення слідчого ОСОБА_7 на підтримання апеляційної скарги, виступ захисника ОСОБА_8 та пояснення підозрюваного ОСОБА_9 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи, кримінального провадження та обговоривши наведені доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Рішення про застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу домашній арешт постановлене з дотриманням вимог ст.ст. 177, 178 КПК України.

Так відповідно до положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або створити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно з вимогами ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності вищевказаних ризиків, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, стан здоров`я підозрюваного, його репутацію та інші обставини.
Представленими матеріалами справи встановлено існування обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак прокурором в судовому засіданні не було доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
У судовому засіданні захисником додано до матеріалів провадження довідку лікаря фтизіатра ОСОБА_10 № 60 від 25.05.2016 року про те, що ОСОБА_9 перебуває на Д обліку у Миколаївській КЦРЛ та потребує дообстеження.
Доводи прокурора про тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, підозру у вчиненні кримінальних правопорушень у іншому кримінальному провадженні, відсутність постійної роботи у підозрюваного, не можуть бути підставою для обрання саме виключного запобіжного заходу - тримання під вартою.
Твердження в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_9 перебуваючи на волі не буде належним чином виконувати свої процесуальні обов`язки, може переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого та свідків, жодними доводами не підкріплене.
Немає у справі й будь-яких інших фактичних даних, які б стверджували про необхідність застосування до ОСОБА_9 лише такого запобіжного заходу як тримання під вартою чи про неможливість інших, менш суворих запобіжних заходів, забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Сама лише ступінь тяжкості кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_9 , вчинення кримінальних правопорушень у іншому кримінальному провадженні та наявність непогашеної судимості не може бути підставою для застосування до нього найсуворішого запобіжного заходу, а тому суд обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрав запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, врахувавши особу підозрюваного ОСОБА_9 , тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється, прийшов до вірного висновку про можливість застосування до підзрюваного саме запобіжного заходу у виді домашнього арешту цілодобово, що полягає у забороні залишати місце проживання без дозволу слідчого, прокурора чи суду, тому доводи наведені в апеляційній скарзі прокурором є безпідставними.
Виходячи з наведеного колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, підстав для зміни або скасування такої не має, а тому апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
постановила:
Ухвалу слідчого судді Миколаївського районного суду Львівської області від 19 травня 2016 року у кримінальному провадженні №0000492, про відмову в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 та обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4