Справа № 606/2390/15-к

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 січня 2016 року м. Теребовля
Теребовлянський районний суд Тенопільської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Теребовля, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадяники України, українки, з середньою освітою, не заміжньої, непрацюючої, 02 квітня 2015 року засудженої вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області за ч.1 ст. 301 КК України до штрафу в розмірі 850,00 грн., у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,
Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.3ст.15, ч.2 ст. 185 КК України визнала повністю та суду пояснила, що протягом липня серпня 2015 року хворіла її мати, потрібні були кошти на лікування, у зв`язку з тяжким матеріальним становищем, вирішила скоїти крадіжку разом з двома іншими особами. Десь наприкінці липня 2015 року, Хлєбнікова та двоє інших осіб поїхали на залізничну станцію в смт. Дружба. Двоє інших осіб перерізали дроти, а ОСОБА_3 спостерігала, щоб їх ніхто не помітив. Однак, того дня викрасти дроти не змогли, так як їх помітив сторонній невідомий чоловік. Також обвинувачена у вчиненому щиро розкаюється, просить її суворо не карати, не позбавляти волі, зобов`язувалася в подальшому не допускати вчинення будь яких правопорушень.
Крім власного визнання вини, обвинувачена ОСОБА_3 повністю погодилася зі всіма доказами по справі, що були зібрані в процесі досудового слідства і підтверджують її винність у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, відмовившись від їх дослідження в ході судового розгляду.
Оскільки фактичні обставини справи не оспорюються учасниками судового провадження, показання обвинуваченої відповідають фактичним обставинам справи, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченою фактичних обставин справи, не маючи сумнівів у добровільності її позиції, суд приходить до висновку, що у відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України дослідження фактичних обставин справи слід обмежити допитом обвинуваченої, а також дослідженням даних у справі, що характеризують особу обвинуваченої.
Таким чином, оцінивши в сукупності всі фактичні обставини справи, суд приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні злочину, який слід кваліфікувати:
- за ч. 3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України- незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості, характер та наслідки вчиненого злочину, особу винного, зокрема те, що вона раніше судима, негативно характеризується за місцем проживання, її вік, обставини, які пом`якшують покарання - визнання ним своєї вини, щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, обставину, яка обтяжує покарання рецидив злочину. Суд приходить до переконання, що з метою виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 , її слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді обмеження волі. Разом з тим, суд вважає, що є всі підстави для звільнення обвинуваченої на підставі ст.75 КК України, від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку, оскільки ОСОБА_3 може бути перевихована без ізоляції від суспільства.
Також суд враховує те, що обвинувачена ОСОБА_3 , засуджена вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 02.04.2015 року за ч.1 ст.301 КК України до покарання у виді штрафу в сумі вісімсот п`ятдесят гривень, який на даний час не сплачено, тому покарання слід призначити за сукупністю вироків в порядку ст.71 КК України, та з врахуванням вимог ст.72 КК України, покарання у виді штрафу слід виконувати самостійно.
Запобіжний захід не обирався. Цивільний позов не пред`являвся.
Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.370,373,374 КПК України, суд,-
Визнати ОСОБА_3 винною у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України і призначити їй покарання:
-за ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України- 2 (два) роки обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбуття призначеного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
Відповідно до ст. 76 КК України на обвинувачену ОСОБА_3 покласти такі обов`язки:
-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
-повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;
На підставі ст.ст.71,72 КК України, за сукупністю вироків ОСОБА_3 визначити покарання 2 (два) роки обмеження волі на підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбуття призначеного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік 6 (шість) місяців, покарання у виді штрафу в розмірі 850,00 грн., до якого її засуджено вироком Теребовлянського районного суду 02.04.2015 року за ч.1 ст.301 КК України - слід виконувати самостійно.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільскої області області через Теребовлянський районний суд Тернопільскої області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення. Копія вироку може бути отримана в суді учасниками судового провадження.
Суддя ОСОБА_1