Провадження №1-кп/522/275/13
У Х В А Л А

31.10.2013 року колегія суддів Приморського районного суду м. Одеси у складі:

головуючого - судді Луняченко О.А.,

суддів Лабунського В.М., Цільмак К.П.,

при секретарі Молакі В.В.,

за участю прокурора Трофимова В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі обвинувальний акт із додатками по обвинуваченню ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 190 ч. 4 КК України, в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000693 від 18.01.2013 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Приморським районним судом м. Одеси розглядається кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 190 ч. 4 КК України.

В ході досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_1 судом обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалами Приморського районного суду м. Одеси від 29.05.2013 року, 05.07.2013 року та від 04.09.2013 року продовжено строк дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_1, який спливає 04.11.2013 року.

На теперішній час судове провадження відносно ОСОБА_1 не було завершено до спливу двомісячного строку тримання під вартою.

В судовому засіданні відповідно до вимог ст. 331 КПК України колегією суддів на розгляд учасників судового провадження було поставлене питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_1 під вартою, оскільки строк перебування його під вартою закінчується.

Прокурор у судовому засіданні просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_1

Захисник обвинуваченого та потерпілий, будучи належним чином сповіщені, в судове засідання не з'явилися.

Обвинувачений заперечував проти продовження строку тримання його під вартою.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобовязаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовження строку суд зобовязаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обовязків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_1 суд враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, вік та стан здоровя обвинуваченого, розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини, а також ту обставину, що ризики, які враховувалися судом при обранні обвинуваченому міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не відпали.

Обставини, передбачені ст. 183 ч. 2 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відсутні.

З урахуванням викладених обставин, суд вважає за доцільне продовжити строк дії обраного ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При цьому, суд вважає за доцільне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обовязків, передбачених статтею 194 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 197, 199, 331, 369, 370, 372 КПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, строком на 2 (два) місяці, тобто 31.12.2013 року.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатньо для забезпечення виконання підозрюваним обовязків, передбачених КПК України, у розмірі 300 (триста) розмірів мінімальної заробітної плати тобто станом на 01 січня 2013 року - 344 100,00 (триста сорок чотири тисячі сто) гривень (300 * 1 147,00 = 344 100,00).

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу. Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_1 обовязки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати за кожною вимогою суду;

- не відлучатися із м. Одеси без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

Розяснити обвинуваченому наслідки невиконання вказаних обовязків, а саме: у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не зявився за викликом до суду без поважних причин, про причину своєї неявки суд не повідомив, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов'язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Відповідно до вимог ст. 392 КПК України заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Головуючий суддя О.А. Луняченко

Судді В.М. Лабунський

ОСОБА_2