Номер провадження:1-кс/521/2300/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 серпня 2016 року м. Одеса
Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Одеської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 , захисника - адвоката ОСОБА_4 , особи, відносно якої подане клопотання ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Малиновського районного суду м. Одеси клопотання адвоката ОСОБА_4 , діючого в інтересах особи, відносно якої проводиться єктрадійційна перевірка ОСОБА_5 , про зміну запобіжного заходу, не пов`язаного з тримання м під вартою у вигляді цілодобового домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді особистої поруки у відношенні: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Алаверди, Республика Вірменії, громадянина Грузії, одруженого, маючого на утримані неповнолітню доньку: ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого на території України, розшукується компетентними органами Республіка Вірменія для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 355 КК РВ, слідчий суддя, -
З клопотання та наданих слідчому судді матеріалів вбачається, що 07 листопада 2015 року громадянина Грузії ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208, 582 КПК України для притягнення до кримінальної відповідальності до Республіки Вірменія за ч. 1 ст. 355 КК Республіки Вірменія строком на 72 години.
10 листопада 2015 року громадянина Грузії ОСОБА_5 було звільнено і зразу ж затримано в порядку ст. 208, 582 КПК України для притягнення до кримінальної відповідальності до Республіки Вірменія за ч. 1 ст. 355 КК Республіки Вірменія строком на 72 години.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси слідчого судді ОСОБА_7 від 12.11.2015 року було застосовано до ОСОБА_5 тимчасовий арешт на 40 діб.
Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 19 листопада 2015 року по справі № 11-сс/785/1689/15 вказана ухвала Малиновського районного суду м. Одеси слідчого судді ОСОБА_7 від 12.11.2015 року була скасована та постановлено нову ухвалу, якою відмовлено в задоволенні клопотання про тимчасовий арешт до ОСОБА_5
20 листопада 2015 року громадянина Грузії ОСОБА_5 було звільнено та знову вдруге затримано в порядку ст. 208, 582 КПК України для притягнення до кримінальної відповідальності до Республіки Вірменія за ч. 1 ст. 355 КК Республіки Вірменія.
23 листопада 2015 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси слідчий суддя ОСОБА_8 до ОСОБА_9 було застосовано тимчасовий арешт строком на 40 діб.
23 грудня 2015 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси слідчий суддя ОСОБА_10 застосував екстрадицій ний арешт до ОСОБА_5 строком на 60 діб.
В січні 2016 року ОСОБА_11 подав до міграційних органів заяву про політичний притулок у зв`язку з вищезазначеними подіями.
15 лютого 2016 року Скаржник отримав оригінал Повідомлення № 40 від 29 січня 2016 року Головного управління ДМС України в Одеській області (далі - Управління) про відмову в прийнятті заяви про визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.
На цей час ОСОБА_5 звернувся до Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області та оскаржує в Одеському окружному адміністративному суді відмову у прийнятті заяви про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.
Постановою Одеського окружного адміністративного суду (Головуючий суддя ОСОБА_12 ) від 26.07.2016 року задоволено позовну заяву про визнання протиправними та скасування наказу про відмову у прийняті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового засобу від представника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 .
28 лютого 2016 року громадянина Грузії ОСОБА_5 було звільнено з Одеського слідчого ізолятору у зв`язку з закінченням дії ухвали про екстрадицій ний арешт та знову вже втретє затримано в порядку ст. 208, 582 КПК України для притягнення до кримінальної відповідальності до Республіки Вірменія за ч. 1 ст. 355 КК Республіки Вірменія.
28 лютого 2016 року оперуповноваженим Малиновського ВП в м. Одесі ГУ НП України в Одеській області майором міліції- ОСОБА_13 без надання перекладача на азербайджанську мову та взагалі без підпису самого затриманого ОСОБА_14 в порушення вимог ст. 208 КПК України складено протокол затримання, де зазначено навіть невірно дату самого складення протоколу (28.02.2015 року), який здійснено без законних підстав.
Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_15 від 02 березня 2016 року в задоволені клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовлено, застосовано до мого довірителя запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово.
Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_7 від 29 червня 2016 року було продовжено до 29 серпня 2016 року до мого довірителя запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово.
Враховуючи викладені обставини, захисник адвокат ОСОБА_4 , діючий в інтересах особи, відносно якої проводиться єктрадійційна перевірка ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу, не пов`язаного з тримання м під вартою у вигляді цілодобового домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді особистої поруки, посилаючись на те, що ОСОБА_5 на теперішній час виконує усі умови запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, починаючи з 02 березня 2016 року до цього часу та відносно нього на цей час не було жодних порушень обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України та він зразковою поведінкою та постійним з`явленням до суду та прокурора виконував всі ці обов`язки, тому необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді особистої поруки.
Також, адвокат посилається на те, що в січні 2016 року ОСОБА_5 подав до міграційних органів заяву про політичний притулок, після чого 15 лютого 2016 року він отримав оригінал повідомлення № 40 від 29 січня 2016 року Головного управління ДМС України в Одеській області (далі - Управління) про відмову в прийнятті заяви про визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, у зв`язку з чим ОСОБА_5 , звернувся до Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області та оскаржує в Одеському окружному адміністративному суді відмову у прийнятті заяви про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.
Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 26.07.2016 року задоволено позовну заяву про визнання протиправними та скасування наказу про відмову у прийняті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового засобу від представника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 .
Таким чином, на теперешні час триває процедура оскарження надання статусу біженця, внаслідок чого ОСОБА_5 не може бути виданий в Республіку Вірменію до отримання остаточного рішення, а процедура оскарження рішення до отримання остаточного рішення є досить тривалою в Україні, оскільки спочатку передбачений адміністративний порядок оскарження, а вже потім і судовий порядок оскарження.
Також, ОСОБА_5 має бажання працювати та належним чином забезпечувати матеріальний стан своєї сім`ї та має пропозицію працювати адміністратором Благодійного фонду «Бумеранг добра», що підтверджується відповідною заявою від керівництва організації, однак, на цей час він не може працювати через обмеження, встановлені у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Адвокат та особа ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримали клопотання, за зазначеними підставами.
Проккрор Одеської місцевої прокуратури № 2 заперечив проти задоволення клопотання, вважаючи його невмотивованим.
Вивчивши матеріали клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч.4 ст. 584 КПК України, при вирішенні питання про застосування екстрадиційного арешту слідчий суддя керується положеннями цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Таким чином, при вирішенні питання про застосування ектрадиційного арешту слідчий суддя повинен керуватися вимогами Глави 18 КПК. Діючим законодавством передбачено, що при обранні міри запобіжного заходу, обов`язково повинно враховуватися, що запобіжні заходи обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовану ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених ст. 177 КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.
Згідно зі ст. 585 КПК України при вирішенні питання про можливість застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, для забезпечення видачі особи на запит іноземної держави, слідчий суддя обов`язково враховує:
1)відомості про ухилення особи від правосуддя у запитуючій стороні та дотримання нею умов, на яких відбулося звільнення її з-під варти під час цього або інших кримінальних проваджень;
2)тяжкість покарання, що загрожує особі в разі засудження, виходячи з обставин, встановлених під час заявленого кримінального правопорушення, положень закону України про кримінальну відповідальність і усталеної судової практики;
3)вік та стан здоров`я особи, видача якої запитується;
4)міцність соціальних зв`язків особи, у тому числі наявність у неї родини та утриманців.
Статтею 180 КПК України визначено, що особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 180 цього Кодексу і зобов`язується за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Кількість поручителів визначає слідчий суддя, суд, який обирає запобіжний захід. Наявність одного поручителя може бути визнано достатньою лише в тому разі, коли ним є особа, яка заслуговує на особливу довіру.
Поручителю роз`яснюється у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється або обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки поручителя та наслідки їх невиконання, право на відмову від прийнятих на себе зобов`язань та порядок реалізації такого права.
Поручитель може відмовитись від взятих на себе зобов`язань до виникнення підстав, які тягнуть за собою його відповідальність. У такому разі він забезпечує явку підозрюваного, обвинуваченого до органу досудового розслідування чи суду для вирішення питання про заміну йому запобіжного заходу на інший.
Особиста порука як запобіжний захід застосовується з метою забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його своєчасної участі в кримінальному провадженні. Вона обирається за наявності загальних підстав (ст. 177 КПК).
Відносно взяття під особисту поруку ОСОБА_5 є особи, які поручаються за виконання покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи суду на першу вимогу, що підтверджується відповідними заявами.
Факт притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за вчинення ним злочину, у зв`язку з чим Республіка Вірменія подала запит про його видачу, учасниками судового засідання не заперечується.
Разом з тим, слідчий суддя вважає надто суворим застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобово домашнього арешту, виходячи з наступних обставин.
Як вбачається з запиту про видачу особи, Республіка Вірменія просила Україну видати їм ОСОБА_5 з метою притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину.
Як було встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_5 був об`явлений Республіка Вірменія у міжнародний розшук, однак він легально перетнув кордон України за власними документами, що свідчить про те, що він не збирався переховуватися від органів правосуддя, з метою ухилення від екстрадиції.
З доданих у судовому засіданні документів вбачається, що ОСОБА_5 має постійне місце мешкання у м. Одесі, одружен, має на утримані малолітню доньку.
Адвокатом наведено достатні даних про те, що не має загрози перешкоджанню ОСОБА_5 виконанню запиту компетентного органу іноземної держави, у вигляді переховування затриманого від виконання вироку суду.
Аналізуючи зміст клопотання в.о. керівника Одеської місцевої прокуратури № 2 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційного арешту), слідчий суддя вважає, що воно не відповідає вимогам ст. 184 КПК України, оскільки воно не містить посилання на один або кілька ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, а відповідно не містить і викладу обставин, на підставі яких прокурор міг би дійти до висновку про їх наявність. При цьому у матеріалах відсутні будь-які данні, що підтверджують ці обставини. Не обґрунтував прокурор у клопотанні і те, в чому конкретно полягає неможливість застосування відносно ОСОБА_16 більш м`яких запобіжних заходів. При вказаних обставинах, відповідно до ст. 194 КПК України, слідчий суддя, зобов`язаний постановити ухвалу про відмову у застосуванні такого суворого запобіжного заходу.
При цьому, статтею 585 КПК України передбачена можливість застосування відносно правопорушника, який підлягає видачі на запит іноземної держави, запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою (ексстрадиційним арештом), тому, з урахуванням всіх вищевикладених обставин, слідчий суддя вважає можливим застосувати до ОСОБА_16 запобіжний заходу у вигляді особиста порука.
Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Новік проти України», заява N 48068/06 від 18 грудня 2008 року, п. 18, 20», за якими:

Суд повторює, що будь-яке позбавлення свободи відповідно до пункту 1 (1) статті 5 Конвенції ( 995_004 ) є виправданим лише на час розгляду питання щодо депортації чи екстрадиції. Якщо розгляд цього питання не здійснюється із відповідною сумлінністю, то тримання під вартою перестає бути виправданим за цим пунктом (див. "Чахал" (СЬаЬаІ), згадана вище, пункт 113; "Квінн проти Франції" (С)иіпп v. Ргапсе), рішення від 22 березня 1995 року, Серія А, N 311, с. 19, пункт 48; а також "Коломпар проти Бельгії" (Коїотраг V. Ве1§іит), рішення від 24 вересня 1992 року, Серія А, N 235-С, с. 55, пункт 36).

Більше того, слід зазначити, що коли йдеться про позбавлення свободи, надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Вимога "якості закону" у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції ( 995 004 ) означає, що коли національний закон передбачає можливість позбавлення свободи, такий закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні - для того, щоб виключити будь-який ризик свавілля (див. "Барановський проти Польщі" (Вагапошзкі v. Роїапсі), заява N 28358/95, пп. 50-52, ЕСНЯ 2000-ІІІ; та "Худойоров проти Росії" (КЬисІоуогоу V. Киззіа), N 6847/02, п. 125, ЕСНК 2005-Х (витяги)).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 16 Європейської Конвенції «Про видачу правопорушників» від 13.12.1957 року, ст. ст. 56, 60, 61 Конвенції «Про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах» /г. Мінськ, Республіка Білорусь, 22.01.1993 року/, а також ст. ст. 180, 541, 585 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:
Клопотання адвоката ОСОБА_4 , діючого в інтересах особи, відносно якої проводиться єктрадійційна перевірка ОСОБА_5 , про зміну запобіжного заходу, не пов`язаного з тримання м під вартою у вигляді цілодобового домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді особистої поруки у відношенні: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Обрати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід, до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, у вигляді особиста порука.

Особу, у відношенні якої проводиться естрадійійна перевірка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 передати на поруки особам, а саме: ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 та ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 .

Дії ухвали про обрання запобіжного заходу обчислюється з моменту оголошення ухвали, тобто з 12.08.2016 року, та закінчується в момент видачі (екстрадиції), або після закінчення строку, передбаченого п. 10 ч. 1 ст. 584 КПК України.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку особою, щодо якої застосовано екстрадиційний арешт, її захисником чи законним представником, прокурором.

Слідчий суддя: ОСОБА_1