Справа № 191/1754/16-к
Провадження № 1-в/191/1270/16
У Х В А Л А
іменем України
30 березня 2016 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника адміністрації СВК № 94 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Синельникове Дніпропетровської області в режимі відеоконференції з приміщення СВК № 94 с. Шахтарське клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення, -

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з вищевказаним клопотанням, обґрунтовуючи тим, що має неповнолітню дитину, а також при прийнятті рішення просить врахувати його характеристику та при необхідності наявність хвороб, у зв`язку з чим просить суд звільнити його умовно-достроково з місць позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_5 своє клопотання підтримав та просив суд його задовольнити. Також пояснив, що не мав можливості працювати на виробництві згідно медичних показань. Працював з 2013 року днювальним.

Представник адміністрації СВК № 94 проти задоволення клопотання не заперечував, оскільки з засудженим було проведено комплекс заходів виховного впливу, а тому вважає, що він довів своє виправлення.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що працює в СВК № 94 фельдшером медичної частини. Засуджений ОСОБА_5 знаходиться на обліку по ВІЛ інфекції. В 2012 році йому була проведена операція на нижніх кінцівках, у зв`язку з чим заборонено тривале фізичне навантаження, а також наявні обмеження щодо важких видів праці. Засудженого можливо залучати лише до суспільно-корисної праці.

Суд, заслухавши пояснення засудженого, представника адміністрації СВК № 94, свідка, з урахуванням думки прокурора, дослідивши матеріали клопотання та оцінивши їх в сукупності, дійшов такого висновку.

Відповідно ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у вигляді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. В розумінні правил ст. 81 КК України підстава умовно-дострокового звільнення від відбування покарання складається з двох обов`язкових елементів: доведення засудженим свого виправлення та фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому строку покарання. Доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене його сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен грунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

Згідно п. 2, п. 17 Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 раніше засуджувався тричі за тяжкі злочині. По даній справі засуджений 09.11.2011 року Шахтарським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 187, ст. 71 КК України до 8 років 3 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду від 25.02.2016 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахований строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день за два з 07.09.2010 року по 14.02.2013 року. Початок строку: 07.09.2010 року, кінець строку: 30.06.2016 року. В установах виконання покарань перебуває з 07.09.2010 року. Перебуваючи в СІЗО м. Донецька характеризувався незадовільно, мав 5 стягнень, заохочень не мав. Перебуваючи в Петрівській ВК 49 характеризувався посередньо, мав 3 стягнення та 1 заохочення. Перебуваючи в Роменській Вк 56 характеризувався як особа, яка стає на шлях виправлення, мав 2 заохочення, стягнень не мав. Прибув до СВК № 94 10.02.2016 року. На виробництві установи не працевлаштований, але залучений до суспільно-корисної праці у відділенні днювальним. До поставлених завдань ставиться сумлінно, вимоги режиму утримання дотримується. Приймає участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі. Зарахований до участі у програмі диференційованого виховного впливу «Повернення». Соціально-корисні зв`язки задовільні. Вину у скоєному злочині визнає, розкаюється. Станом на 29.03.2016 року має не відбутий строк 3 місяці 1 день.

Відповідно до довідки про наявність заохочень та стягнень засуджений ОСОБА_5 за весь час відбування покарання має лише 3 заохочення, з яких 2 за залучення до робіт з благоустрою колонії та 1 за сумлінне ставлення до праці, а також мав 8 стягнень, з яких 5 за зберігання заборонених предметів, за що накладено стягнення у вигляді догани, 1 за перешкоджання проведенню обшуку, за що накладено стягнення у вигляді трьох діб карцеру, 1 за скоєння спроби суїциду, за що накладено стягнення у вигляді шести діб карцеру, та 1 за створення конфліктної ситуації, за що накладено стягнення у вигляді трьох діб карцеру.

Отже, за весь час відбування покарання засуджений ОСОБА_5 має лише одне заохочення за сумлінне ставлення до праці та два за залучення до робіт з благоустрою колонії, працевлаштований на виробництві не був за станом здоров`я, але мав вісім стягнень, які хоча й на даний час погашені, але їх наявність, кількість, характер допущених порушень, види стягнень та наявність лише одного заохочення за сумлінне ставлення до праці не можуть свідчити про належне виправлення засудженого, а також свідчать про те, що його поведінка та ставлення до праці не були сумлінними. Наявність зазначених порушень спростовують пояснення представника адміністрації СВК № 94, засудженого та свідка, а тому їх пояснення не є підставою для задоволення даного клопотання.

Таким чином, клопотання засудженого задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, ст. 81 КК України, Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», керуючись ст. ст. 537, 539, 392 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення, відмовити.

Копію ухвали направити начальнику СВК № 94 для відома та вручення засудженому ОСОБА_5 .

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суду протягом семи діб з дня її оголошення, а засудженим ОСОБА_5 в той же строк та в тому ж порядку з моменту отримання ним даної ухвали.

Головуючий суддя: ОСОБА_1