Номер провадження 1-кп/754/503/16
Справа № 754/8343/16-к
У Х В А Л А
Іменем України
09 вересня 2016 року місто Київ
Деснянський районний суд м. Києва в складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0000149 від 16.03.2016 стосовно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст. 368-4 ч.3 КК України,

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,

сторона захисту обвинувачений ОСОБА_3 ,
захисник ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :
До Деснянського районного суду м. Києва 04.07.2016 надійшов обвинувальний акт в кримінальному №0000149 від 16.03.2016 стосовно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст. 368-4 ч.3 КК України (а.п.20).

Ухвалою суду від 30.06.2016 по даному кримінальному провадженню призначено підготовче судове засідання (а.п. 22).

В підготовчому судовому засіданні прокурор просить призначити кримінальне провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, оскільки наявні всі правові підстави. На судовий розгляд викликати сторін кримінального провадження.
Клопотань від прокурора не надходило.
Обвинувачений та його захисник заперечили проти призначення кримінального провадження стосовно ОСОБА_3 до судового розгляду.
Захисник звернувся до суду з клопотанням про повернення обвинувального акта стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 прокурору, оскільки обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України, а саме не містить чіткого формулювання обвинувачення, чим порушує право обвинуваченого на захист від пред`явленого обвинувачення.

Обвинувачений підтримав клопотання захисника та просив суд повернути обвинувальний акт прокурору, оскільки викладене у обвинувальному акті обвинувачення є незрозумілим.
Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, оглянувши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, приходить до висновку про повернення обвинувального акта прокурору за наступних підстав.
Так, відповідно до ст. 314 ч.3 п.3 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, передбаченими ст.7 КПК України, таким як верховенство права і законність.
Відповідно до ст. 3 ч.1 п. 13 обвинувачення, це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Згідно ст. 110 ч.4 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.
Таким чином, відповідно до норм КПК України обвинувальний акт це процесуальний документ про закінчення досудового розслідування, який відповідно до ст. 291 КПК України складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим.
Норма ст. 291 ч.2 КПК України передбачає, що обвинувальний акт повинен обов`язково містити відомості, які передбачені пп. 1-9 цієї частини вказаної статті.
Дослідивши обвинувальний акт стосовно ОСОБА_3 суд приходить до висновку, що він не відповідає вимог ст. 291 ч.2 КПК України.
Так, відповідно до ст. 291 ч.2 п.5 КПК України обвинувальний акт повинен містити:
- виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими;
- правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;
- формулювання обвинувачення.
З викладеної норми закону вбачається, що обвинувальний акт повинен містити посилання на обставини, які у відповідності до положень ст. 91 КПК України входять до предмету доказування, це подія злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), форма вини, мотив вчинення кримінального правопорушення.
В даному випадку під час підготовчого судового засідання було встановлено, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000149 від 16.03.2016 стосовно ОСОБА_3 складено з порушенням положень ст. 291 ч.2 п.5 КПК України, а саме відсутній виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та чіткеформулювання обвинувачення, які прокурор вважає встановленими, тобто у обвинувальному акті відсутні фактичні обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального правопорушення злочину, передбаченого ст.368-4 ч.3 КК України (обставини, які у відповідності до положень ст. 91 КПК України входять до предмету доказування), що позбавляє суд взагалі визначитися із наявністю або відсутністю не тільки події кримінального правопорушення злочину, передбаченого ст.368-4 ч.3 КК України, а й самого складу кримінального правопорушення.
Викладене вказує на те, що обвинувачення викладено у неконкретній та суперечливій формі, чим порушуються права обвинуваченого ОСОБА_3 на справедливий судовий розгляд в аспекті забезпечення йому права на захист.

Прокурор ОСОБА_4 , в порядку ст. 36 КПК України, будучи процесуальним керівником у кримінальному провадженні №0000149 від 16.03.2016, погодився з даним обвинувальним актом та затвердив його 24.06.2016 (а.с.1-9), чим допустив порушення права обвинуваченого на захист, яке належить до загальновизнаних принципів міжнародного права й розглядається як необхідна умова забезпечення права на справедливий судовий розгляд.
Право підозрюваного (обвинуваченого) на захист - це сукупність наданих йому законом повноважень для спростування підозри або обвинувачення, пом`якшення покарання, а також захисту своїх особистих інтересів.

Забезпечення підозрюваному, обвинуваченому права на захист є однією з основних засад судочинства в Україні (ст. 59, ч.2 ст. 63, п. 6 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 20 КПК України).

Порушення права на захист завжди означає істотне порушення вимог кримінального процесуального закону і є однією з беззаперечних підстав для скасування вироку та інших рішень у провадженні.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10. 2008 зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінскі проти Австрії», № 9783/82, п. 79).

Окрім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», № 25444/94, п. 52; рішення від 25.07.2000 у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п. 58; рішення від 20.04.2006 у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34).

Право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Також, суд звертає увагу на положення ст. 337 ч.1 КПК України, де передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, що вказує на неможливість самостійного формулювання судом обвинувачення стосовно особи, відносно якої здійснюється кримінальне провадження.
Крім того, в обвинувальному акті вказані докази в обґрунтування винуватості обвинуваченого, що суперечить вимогам ст. 291 ч.2 КПК України, а саме обвинувальний акт містить відомості про висновок експерта: номер, дату, результати, який може бути доказом у кримінальному провадженні і повинний надаватися суду прокурором лише на відповідній стадії судового провадження для підтвердження фактичних обставин кримінального правопорушення, які викладені в обвинувальному акті (а.п.1-9).
Обвинувальний акт з встановленими порушеннями, не може бути призначений до судового розгляду, оскільки їх усунення прокурором на наступних стадіях провадження не передбачено законом.
Враховуючи встановлені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність повернення обвинувального акта в кримінальному провадженні №0000149 від 16.03.2016 стосовно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст. 368-4 ч.3 КК України прокурору ОСОБА_4 , який направив його до суду, у зв`язку з невідповідністю обвинувального акту вимогам КПК України.
Таким чином, повернення обвинувального акта разом з додатками прокурору буде відповідати нормам ст. 2 КПК України, а саме завданням кримінального провадження.
Згідно реєстру матеріалів досудового розслідування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід не застосувався (а.п.10-17).
Керуючись ст. ст. 291, 314 КПК України, суд
у х в а л и в :
Обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0000149 від 16.03.2016 стосовно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст. 368-4 ч.3 КК України повернути прокурору відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Київської області ОСОБА_4 , який направив його до суду.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1