Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/7774/16-к
Провадження №1-кп/523/453/16
І м е н е м У к р а ї н и
04.11.2016 року м. Одеса
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянина України, з середньою освітою, з його слів, перебуваючого у фактичних шлюбних відносинах, маючого на утриманні малолітню дитину та мати інваліда 2 групи, офіційно не працевлаштованого, засудженого:
вироком Іллічівського районного суду м. Одеси від 9 квітня 2001 року за ч.3 ст.81, ч.2 та ч.3 ст.140, ч.2 ст.141 КК України 1960 року, із застосуванням ст.42 цього ж кодексу, до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки і 6 місяців, з конфіскацією майна, звільненого 16 квітня 2004 року у зв`язку із закінченням строку відбування покарання;

вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 29 серпня 2005 року за ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ст.198 КК України, із застосуванням ст.70 цього ж кодексу, до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, звільненого 22 червня 2006 року у зв`язку із закінченням строку відбування покарання;

вироком Приморського районного суду м. Одеси від 24 січня 2007 року за ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.3 ст.357, ч.1 ст.358 КК України, із застосуванням ст.70 цього ж кодексу, до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, звільненого 21 серпня 2010 року у зв`язку із закінченням строку відбування покарання;

вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 25 березня 2013 року за ч.2 ст.146, ч.1 ст.152, ч.3 ст.187, ч.1 ст.353 КК України, із застосуванням ст.70 цього ж кодексу, до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією майна, звільненого 2 лютого 2016 року у зв`язку із закінченням строку відбування покарання;

не зареєстрованого, фактично проживаючого до ув`язнення 5 травня 2016 року за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.187 та ч.2 ст.190 КК України,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_6 , будучи судимим за ч.3 ст.187 КК України, з корисливих мотивів, здійснив наступні випадки заволодінь майном потерпілих, яким в подальшому розпоряджався на власний розсуд.

Епізод №1. Близько 15 години 00 хвилин 22 квітня 2016 року, перебуваючи між другим та третім поверхом на сходовому марші парадної будинку АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом на вчинення розбійного нападу з метою заволодіння майном раніше незнайомої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дістав рукою з кишені предмет, зовнішньо схожий на кухонний ніж та, погрожуючи його застосуванням, забрав з рук потерпілої жіночу сумку, з вміщеними до неї грошовими коштами в сумі 900 грн., мобільним телефоном марки «Samsung GT-C3520», imei: НОМЕР_1 , вартістю 500 грн., мобільним телефоном марки «Nokia 6700», вартістю 600 грн., двома картками ПАТ КБ «ПриватБанк», паспортом громадянина України та довідкою про присвоєння ідентифікаційного номеру, виданих на ім`я потерпілої, а також примусив ОСОБА_7 зняти та віддати йому золоті сережки, вагою 3 г, вартістю 3000 грн., чим спричинив останній особі майнову шкоду на загальну суму 5000 грн.

Епізод №2. Близько 20 години 40 хвилин 23 квітня 2016 року, перебуваючи між дев`ятим та десятим поверхом на сходовому марші парадної будинку АДРЕСА_3 , діючи з аналогічним умислом та метою заволодіння майном раніше незнайомої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дістав рукою з кишені предмет, зовнішньо схожий на кухонний ніж та, погрожуючи його застосуванням, забрав з рук потерпілої мобільний телефон марки «Lenovo A390Т», вартістю 1000 грн., а також жіночу сумку, з вміщеними до неї грошовими коштами в сумі 1220 грн., двома картками ПАТ КБ «ПриватБанк», гаманцем та гігієнічними засобами, чим спричинив останній особі майнову шкоду на загальну суму 2220 грн.

Епізод №3. Близько 13 години 00 хвилин 2 травня 2016 року, діючи з прямим умислом на заволодіння чужим майном шляхом обману, прочитав розміщене в мережі Інтернет оголошення раніше незнайомої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про продаж належного останній особі мобільного телефону марки «iPhone 5S», imei: НОМЕР_2 , за 6700 грн., зателефонував їй, повідомив завідомо неправдиву інформацію про наміри його придбати, а також про особисте працевлаштування адміністратором розташованого в м. Одесі по вул. Героїв Сталінграду,98а, кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_5 », для чого призначив потерпілій відповідну зустріч о 17 годині 30 хвилин цієї ж доби в приміщенні даного закладу. Перебуваючи під час цієї зустрічі в залі кафе-бару ОСОБА_9 , на прохання обвинуваченого, передала йому цей мобільний телефон під приводом здійснення в службовому кабінеті адміністратора перевірки здатності пристрою заряджатися від електромережі. Отримавши телефон ОСОБА_6 залишив з ним приміщення кафе-бару через службовий вихід.
Обвинувачений вину у вчиненому визнав частково лише щодо шахрайства стосовно потерпілої ОСОБА_9 та відмовився давати показання в судовому засіданні стосовно безпосередніх обставин вмінених йому злочинних діянь.
Незважаючи на зазначене, вина обвинуваченого у вчинених злочинах підтверджується сукупністю наступних доказів.
Згідно повідомлення, що надійшло о 19 годині 06 хвилин 22 квітня 2016 року по телефону №102 від ОСОБА_7 до оперативного чергового органу внутрішніх справ Грибонос, понад трьох годин назад в буд. АДРЕСА_2 невідома особа, погрожуючи заявнику ножем, заволоділа сумкою, двома мобільними телефонами, сережками.
Як вбачається з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення 22 квітня 2016 року ОСОБА_7 повідомила орган внутрішніх справ про вищезазначену подію, заявила про конкретні прикмети зовнішності особи нападника, а також додатково зазначила, що серед предметів злочину був її паспорт громадянина України.
В обґрунтування вартості викраденого майна потерпілою надано: копію товарного чека ПП «Алексеев» від 17 січня 2016 року, з якого вбачається, що телефон марки «Samsung GT-C3520», imei: НОМЕР_1 , продано за 500 грн., мобільний телефон марки «Nokia» продано за 600 грн.; а також копію торгівельної бирки ЗАТ «Золотий лелека», з якої вбачається, що вартість сережок, вагою 3 г, виготовлених із золота 585 проби, дорівнює 3000 грн.
Відповідно до протоколу проведеного в період з 20 години 10 хвилин до 20 години 30 хвилин 22 квітня 2016 року огляду місця події було встановлено, що місцем вчиненого злочину є сходова клітина, розташована між другим та третім поверхами будинку АДРЕСА_2 .
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання в період з 20 години 10 хвилин до 20 години 30 хвилин 5 травня 2016 року ОСОБА_7 , в присутності понятих, серед чотирьох представлених їй чоловіків впізнала в особі нападника ОСОБА_6 за зростом в 170 см, темним кольором волосся, густими бровами, середньою тілобудовою та іншими рисами обличчя.
Постановою слідчого від 14 травня 2016 року належний потерпілій ОСОБА_7 мобільний телефон «Samsung GT-C3520», imei: НОМЕР_1 , визнано в якості речового доказу.

Безпосереднім оглядом даного речового доказу в судовому засіданні від 23 вересня 2016 року було встановлено, що цей мобільний пристрій має відповідні ідентифікаційні ознаки, а також корпус рожевого кольору, із нанесеним малюнком у вигляді квіткового орнаменту, акумуляторну батарею з написами «Samsung», «АВ463446ВU 800мА», сім-картка та картка пам`яті відсутні.
Потерпіла ОСОБА_8 під час допиту за участю сторони захисту в порядку ст.225 КПК України показала, що в момент вчинення на неї нападу між 9 та 10 поверхом одного із будинків по пр-ту Добровольського саме ОСОБА_6 приставив до її живота звичайний ніж вигнутої форми, став ним погрожувати, що було нею сприйнято як реальну загрозу її життю, після чого забрав з її рук мобільний телефон марки «Lenovo A390Т», поклав його всередину її сумки, в якій також були гроші в сумі 1220 грн., дві банківські картки та інші особисті речі, після чого втік з ними.
Згідно повідомлення, що надійшло о 20 годині 35 хвилин 23 квітня 2016 року по телефону №102 від ОСОБА_8 до оперативного чергового органу внутрішніх справ ОСОБА_10 , в буд. АДРЕСА_3 невідома особа, погрожуючи заявнику ножем, заволоділа сумкою.
Як вбачається з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення о 21 годині 00 хвилин 23 квітня 2016 року ОСОБА_8 повідомила орган внутрішніх справ про вищезазначену подію, заявила про конкретні прикмети зовнішності особи нападника, а також додатково зазначила, що серед предметів злочину був мобільний телефон марки «Lenovo A390Т» та гроші в сумі 1220 грн.
В обґрунтування вартості викраденого майна потерпілою надано копію товарного чека від 2 травня 2015 року, з якого вбачається, що телефон марки «Lenovo A390» продано за 1000 грн.
Відповідно до протоколу проведеного в період з 22 години 32 хвилини до 23 години 04 хвилин 23 квітня 2016 року огляду місця події було встановлено, що місцем вчиненого злочину є сходова клітина, розташована між дев`ятим та десятим поверхами будинку АДРЕСА_3 .
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання в період з 19 години 29 хвилин до 19 години 40 хвилин 4 травня 2016 року ОСОБА_8 , в присутності понятих, серед чотирьох представлених їй чоловіків впізнала в особі нападника ОСОБА_6 за зростом, чорним кольором волосся, густими бровами та тілобудовою.
Свідок ОСОБА_11 в суді показав, що разом із своєю дружиною ОСОБА_9 , яка мала видимі зовнішні ознаки вагітності, вони зустрічалися з обвинуваченим в другій половині дня 2 травня 2016 року в приміщенні кафе «GrillMaster» з приводу купівлі у них останньою особою за 6700 грн. мобільного телефону марки «iPhone 5S». При цьому за пропозицією обвинуваченого, який їм представився адміністратором ОСОБА_12 , вони присіли за стіл, на якому стояв підніс, з покладеними на ньому грошовими купюрами та громадянським паспортом. Обвинувачений запропонував продавцям замовити чай чи каву за рахунок закладу харчування, на що ті відмовилися. Після нетривалих роз`яснень дружини про особливості належного їй телефону обвинувачений запропонував пройти разом із ним в службове приміщення для перевірки здатності цього мобільного пристрою заряджатися. Обвинувачений з дружиною відійшли в напрямку службових приміщень. Через 20 хвилин дружина повернулася та повідомила, що обвинувачений, фактично отримавши від неї телефон, зайшов в одну із дверей, яка згодом виявилася іншим виходом до вулиці. Наступним опитуванням персоналу кафе було з`ясовано, що покупець в ньому взагалі не працює. Окрім того, залишені ним на столі грошові купюри виявилися сувенірними, а паспорт був виданий на особу жіночої статі.
Обвинувачений в судовому засіданні повністю погодився із вищезазначеними показаннями свідка.
Як вбачається з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення о 19 годині 00 хвилин 2 травня 2016 року ОСОБА_9 повідомила орган внутрішніх справ про вищезазначену подію, а також зазначила про відповідну модель та вартість предмету злочину.
Окрім того, ОСОБА_9 письмовою заявою видала співробітникам поліції 10 сувенірних купюр номіналом 200 грн. кожна, ручку чорнильну, з наявним на ній написом «Parker», а також паспорт, виданий на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що були залишені обвинуваченим на столі в приміщенні кафе.
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотокартками в період з 10 години 00 хвилин до 10 години 20 хвилин 11 травня 2016 року ОСОБА_9 , в присутності понятих, серед чотирьох представлених їй фотокарток чоловіків впізнала в особі шахрая ОСОБА_6 за чорним кольором короткого волосся, густими бровами та іншими рисами обличчя.
Постановою слідчого від 11 травня 2016 року видані потерпілою ОСОБА_9 10 сувенірних купюр номіналом 200 грн. кожна, ручку чорнильну, з наявним на ній написом «Parker», а також паспорт, виданий на ім`я ОСОБА_7 , визнано в якості речових доказів.
Безпосереднім оглядом окремих з цих речових доказів в судовому засіданні від 23 вересня 2016 року було встановлено, що 10 сувенірних купюр виготовлені з паперу прямокутної форми, на яких розміщено зображення, яке імітує грошові банкноти НБУ номіналом 200 грн. кожна, із розміщеними на них друкованими написами: «Це прикол, це не гроші», а також, що ручка чорнильна, виготовлена з металу білого кольору, у верхній частині якої міститься ковпачок жовтого кольору, поміщена в пластиковий футляр, нижня частина якого сірого кольору, а верхня прозора, з наявним вигравіруваним написом «Parker».
Аналізуючи сукупність вищезазначених доказів слід визнати, що усі без виключення потерпілі під час досудового розслідування прямо впізнали в ОСОБА_6 особу, яка протиправно заволоділа належним їм майном. Також потерпіла ОСОБА_8 під час допиту слідчим суддею, а свідок ОСОБА_13 під час допиту судом аналогічно вказали на присутнього ОСОБА_6 як на особу, яка безпосередньо вчиняла вмінені тому злочинні дії.

Окрім того, у визнаному самим обвинуваченим третьому епізоді злочинної діяльності потерпілою ОСОБА_9 було видано слідчому паспорт на ім`я потерпілої ОСОБА_7 , що повністю узгоджується як з отриманими в суді показаннями свідка ОСОБА_11 , так і із змістом дослідженого протоколу прийняття від ОСОБА_7 письмової заяви про вчинене кримінальне правопорушення.

Тобто пов`язаність першого та третього епізодів вмінених обвинуваченому діянь, з точки зору причетності до них саме ОСОБА_6 , прямо доводиться вищезазначеними обставинами заволодіння паспортом ОСОБА_7 та його подальшого використання як одного із засобів для обману ОСОБА_9 .

Також слід визнати, що конкретні обставини місця, часу та механізму вчинення нападів на ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (сходові марші будинків, розташованих в одному районі м. Одеси, друга половина доби 22 та 23 числа одного і того ж місяця 2016 року, погроза застосування до потерпілих ножа) також узгоджується з вищезазначеними протоколами впізнання, що є достатнім для висновку про причетність ОСОБА_6 до вчинення вміненого останньому і другого епізоду злочинної діяльності.
При цьому суд погоджується з окремими доводами сторони захисту про неможливість витлумачення на доведення вини обвинуваченого:

- заперечені останнім протокол добровільної видачі ОСОБА_6 мобільного телефону марки «Samsung GT-C3520», imei: НОМЕР_1 , та письмової заяви про добровільну видачу мобільного телефону марки «iPhone 5S», оскільки кожен з цих документів не містить позначення часу, дати їх складення, реєстраційного номеру, підпису службової особи, яка їх отримала, а також протокол добровільної видачі складено у відсутності двох свідків;

- показання потерпілої ОСОБА_7 слідчому судді, оскільки вони були надані з порушенням права підозрюваного (обвинуваченого) та його захисника брати участь в даному засіданні та задавати питання допитуваній особі.

Проте викладене не спричинює виправдання обвинуваченого чи перекваліфікацію вчинених ним діянь за статтями кримінального закону, що передбачають притягнення до менш тяжкої відповідальності.
Враховуючи вищезазначене суд вважає доведеним вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 вищевикладених дій, які суд кваліфікує:

- в епізодах №1 (стосовно ОСОБА_7 ) та №2 (стосовно ОСОБА_8 ), в кожному окремо, за ч.2 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений особою, яка раніше вчинила розбій;
- в епізоді №3 (стосовно ОСОБА_9 ) за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.
При призначенні покарання суд визнає в якості обставин, які обтяжують призначене ОСОБА_6 покарання: рецидив злочинів, вчинення злочину щодо жінки, яка завідомо для винного перебувала у стані вагітності, а також констатує про відсутність обставин, які б пом`якшували покарання.

Суд не може визнати в якості останніх обставин щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину чи часткове добровільне відшкодування обвинуваченим заподіяної потерпілим майнової шкоди, оскільки ОСОБА_6 в стадії з`ясування судом обставин кримінального провадження та перевірки їх доказами категорично не визнавав вину у вчиненні епізодів №1 (стосовно ОСОБА_7 ) та №2 (стосовно ОСОБА_8 ) та заявив про вимушене фіктивне підписання протоколу та заяви про добровільну видачу слідчому телефонів потерпілих.

Крім того, при призначенні покарання суд враховує показання обвинуваченого про його неофіційне працевлаштування на будівництві, наявність власної сім`ї з обов`язком утримання малолітньої дитини, а також відсутність від потерпілих будь-яких позовних вимог.

Водночас, суд зазначає про фактичне тривале небажання ОСОБА_6 виправитися та обрати законослухняний образ суспільного життя, оскільки, як вбачається з інформаційно-довідкових даних органу внутрішніх справ, в період з 20 жовтня 2000 року по теперішній час, тобто протягом останніх 16 календарних років, ОСОБА_6 був затриманим чи ув`язненим в кримінально-процесуальному порядку протягом 15 років та 2 місяців, що дорівнює 95% вищезазначеного календарного періоду і при цьому перерви в ув`язненнях, тобто перебування на волі, кожного разу навіть не перевищували і 3-х календарних місяців.

Зазначені обставини унеможливлюють застосування до ОСОБА_6 за вчинення розглядуваних в даному судовому засіданні злочинів положень ст.ст.69,75,76 КК України, та обумовлюють призначення йому остаточного реального покарання у вигляді позбавлення волі.

Долю долучених до матеріалів кримінального провадження речових доказів слід вирішити у відповідності з вимогами ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.374,474-475 КПК України, суд,
у х в а л и в:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.187 та ч.2 ст.190 КК України, призначивши покарання:

- за ч.2 ст.187 КК України, у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років із конфіскацією майна;

- за ч.2 ст.190 КК України, у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю вищезазначених злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років із конфіскацією майна.
На підставі ст.72 цього ж кодексу зарахувати ОСОБА_6 в строк відбутого покарання час його попереднього ув`язнення в період з 5 травня 2016 року до моменту постановлення вироку, тобто 4 листопада 2016 року, у співвідношенні відповідності одного дня попереднього ув`язнення двом дням позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з 5 травня 2016 року.

Запобіжний захід ОСОБА_6 залишити попередній тримання під вартою.

Після набрання вироком законної сили долучені до матеріалів судового провадження в якості речових доказів:

- мобільний телефон марки «Samsung GT-C3520», - повернути потерпілій ОСОБА_7 ;

- мобільні телефони марок «Nokia 2323c-2», «Nokia 101», ручку чорнильну з написом «Parker» конфіскувати;

- паспорт громадянина України, виданий на ім`я ОСОБА_7 , а також належний ОСОБА_9 мобільний телефон марки «iPhone 5S» вважати повернутими за належністю;

- 10 сувенірних купюр, номіналом 200 грн. кожна, 10 листів формату А4 з надрукованими таблицями - знищити встановленим порядком.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення, а ОСОБА_6 в той же строк з дня отримання його копії.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового розгляду.
Головуючий ОСОБА_1