А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

26.12.2014 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 розглянув у відкритому судовому засіданні провадження № 11кп/777/438/2014 за заявою ОСОБА_5 про звільнення від відбування покарання на підставі амністії, в якому він подав апеляційну скаргу на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 13.10.2014.
Цією ухвалою відмовлено в задоволені заяви ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Довге Іршавського району Закарпатської області, який не має постійного місця проживання і тимчасово мешкає в АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, судимого 29.03.2013 за ч.2 ст. 185 КК України з застосуванням ст. 71 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, про його звільнення від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році».
Суд першої інстанції в ухвалі визнав установленим наступне.
Постановою Устинського районного суду Кіровоградської області від 10.09.2012 року ОСОБА_5 був умовно-достроково звільнений від відбування покарання у виді позбавлення волі на 1 рік 9 місяців 6 днів, а вироком Виноградівського районного суду від 29.03.2013, який набрав законної сили, засуджений за злочин передбачений ч.2 ст. 185 КК України, з застосуванням ст. 71 КК України, на 3 роки 6 місяців позбавлення волі.
ОСОБА_5 подав до суду заяву про звільнення від відбування покарання, призначеного за цим вироком, на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році».
Пунктом «в» ст. 8 цього Закону визначено, що амністія не застосовується до осіб, які раніше звільнялися з місць позбавлення волі умовно-достроково і знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.
ОСОБА_5 засуджено за злочин середньої тяжкості, проте з матеріалів його особової справи видно, що до ухвалення останнього вироку Виноградівським районним судом він вчинив середньої тяжкості і тяжкий злочини, передбачені ч.2 ст. 185 та ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 194 КК України, справа про які в даний час розглядається Ужгородським міськрайонним судом.
З огляду на це звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання, призначеного йому за вироком Виноградівського районного суду від 29.03.2013 на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році» було і залишається неможливим.
В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, в разі неможливості задовольнити його заяву в Ужгородському міськрайонному суді передати її на розгляд до Виноградівського районного суду. Посилається на те, що на момент набрання чинності Законом України «Про амністію у 2014 році» він був засуджений вироком Виноградівського районного суду від 29.03.2013 за злочин середньої тяжкості. Вказує, що судом першої інстанції його заява була розглянута поверхнево, його клопотання про передачу заяви суду, який розглядає кримінальне провадження щодо нього, не розглянуто взагалі, а ухвала, яку він оскаржує, є невмотивованою. Що стосується кримінального провадження, яке розглядається Ужгородським міськрайонним судом, то воно на даний час не закінчене. Просить врахувати, що в провадженні Апеляційного суду Закарпатської області знаходиться і клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Виноградівського районного суду від 02.07.2014, якою його заяву про застосування амністії було передано на розгляд Ужгородському міськрайонному суду.
У доповненні до апеляційної скарги ОСОБА_5 апеляційні вимоги змінив: просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, задовольнити його заяву про застосування амністії і залишити без розгляду кримінальне провадження, яке знаходиться в Ужгородському міськрайонному суді.
Апеляційний суд заслухав доповідь судді про зміст оскарженої ухвали, доводи, викладені в апеляційній скарзі та доповненнях до неї, пояснення ОСОБА_5 на підтримання апеляційних вимог про скасування ухвали суду першої інстанції і постановлення нової: про застосування амністії; промову прокурора, яка з апеляційними вимогами не погодилась і вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою; провів судові дебати, перевірив матеріали провадження, обговорив доводи сторін і приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Згідно з п.2 ч.2 ст. 539 КПК України клопотання про вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.
Вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 29.03.2013 ОСОБА_5 засуджений за злочин, передбачений ч.2 ст. 185 КК України, який є злочином середньої тяжкості. Цей вирок набрав законної сили 30.04.2013. Станом на час подання ОСОБА_5 заяви про застосування амністії він виконувався Закарпатською УВП № 9 відділу ДПтС України в Закарпатській області у м. Ужгороді, отже заява підлягала до розгляду Ужгородським міськрайонним судом. Тому прохання ОСОБА_5 про передачу його заяви на розгляд до Виноградівського районного суду задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про амністію у 2014 році» звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, крім тих, які підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статті 1 цього Закону, підлягають засуджені за будь-які злочини, які не поєднані з насильством, небезпечним для життя і здоров`я, якщо вони на день набрання чинності цим Законом відбули не менше однієї чверті призначеного строку основного покарання.

Станом на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 1014 році» - 19.04.2014 ОСОБА_5 відбув за вироком Виноградівського районного суду від 29.03.2013 (а.п. 16-19) 1 рік 2 місяці і 5 днів позбавлення волі, в той час, як від призначеного йому строку основного покарання 3 років 6 місяців, одна чверть складає 10 місяців 15 днів.

Що стосується кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 в учиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185 та ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 194 КК України, то воно не закінчено і не є предметом розгляду в цьому апеляційному провадженні. Тому апеляційну вимогу про залишення його без розгляду Апеляційний суд не розглядає. Водночас воно не може враховуватись і як передбачена пунктами «б» або «в» ст.8 Закону України «Про амністію у 2014 році» підстава для відмови у звільненні ОСОБА_5 від відбування покарання, призначеного за вироком Виноградівського районного суду від 29.03.2013, згідно зі статтею 2 цього Закону.

Отже мотивування відмови ОСОБА_8 у звільненні від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році», наведене в ухвалі Ужгородського міськрайонного суду від 13.10.2014 є неправильним.

Водночас Апеляційний суд відзначає, що відповідно до ст. 8 цього Закону амністія не застосовується до осіб, зазначених у ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», згідно з пунктом «в» частини 1 якої амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та /або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії.

За вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.07.2005 ОСОБА_5 був засуджений за кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст. 185, ч.1 ст.15, ч.3 ст. 185 та ч.3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі, а за вироком Ровеньківського районного суду Луганської області від 26.11.2008 за кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України на 5 років 10 місяців позбавлення волі. Строк погашення судимостей за ці злочини, передбачений п.8 ч.1 ст. 89 КК України, в обох випадках не закінчився, оскільки ОСОБА_5 засуджувався ще 27.05.2008 Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за ч.2 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі та 29.03.2013 Виноградівським районним судом Закарпатської області за ч.2 ст. 185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

Таким чином ОСОБА_5 підпадає під дію ст. 8 Закону України «Про амністію у 2014 році», тобто входить до числа осіб, до яких амністія не застосовується.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, Апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
змінену апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 задовольнити частково, ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 13.10.2014, якою відмовлено в задоволені його заяви про звільнення на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році» від відбування покарання, призначеного за вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 29.03.2013, скасувати.

Заяву ОСОБА_5 про звільнення на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році» від відбування покарання, призначеного за вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 29.03.2013, залишити без задоволення.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_5 , який утримується під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді