Справа № 627/414/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.07.2016 рокусмт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора Краснокутського відділу Дергачівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Краснокутськ Харківської області кримінальне провадження № 0000171 за обвинуваченням :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Мурафа, Краснокутського району, Харківської області, українки, громадянки України, маючої базову загальну середню освіту, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , на утриманні неповнолітніх дітей не маючої, раніше судимої: 24.09.2014 року Краснокутським районним судом Харківської області за ст. 185 ч.1 КК України до 200 годин громадським робіт та 07.05.2015 року Краснокутським районним судом Харківської області за ст.389 ч.2 КК України до покарання у вигляді 2 роки обмеження волі із застосуванням ст. 75 КК України іспитовим строком 1 рік 6 місяців, за що судимість не знята та не погашена,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 17.03.2016 року, перебуваючи на території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , побачивши, що ОСОБА_5 сховала грошові кошти, які належать ОСОБА_6 до куртки, яка знаходилась в одній із кімнат вказаного домоволодіння, у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, маючи мету незаконного збагачення, скориставшись зручними обставинам, а саме тим, що потерпілий ОСОБА_6 є особою похилого віку, і за її діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 шляхом вільного доступу з кишені куртки, яка знаходилась в одній із кімнат домоволодіння за вищевказаною адресою, таємно викрала грошові кошти в сумі 660 грн. у гр. ОСОБА_6 .

Після цього ОСОБА_4 покинула територію домоволодіння та обернула викрадене майно, а саме грошові кошти в сумі 660 грн., на свою користь і розпорядилася ними за своїм розсудом, чим завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованому їй кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнала повністю та в скоєному щиро розкаялася.

Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

В судове засідання потерпілий ОСОБА_6 не з`явився, однак надав суду заяву про розгляд кримінального провадження без його участі.

Враховуючи відсутність заперечень від учасників процесу, а також можливість з`ясувати всі обставини за наявними доказами, суд, на підставі ст.325 КПК України, визнав можливим провести розгляд без потерпілого.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_4 в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачена, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачену, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинувачену, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, а саме:

-у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненному повторно.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_4 суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до злочину середньої тяжкості та особу обвинуваченої, яка не працює, на обліку у лікаря - психіатра та лікаря нарколога Краснокутської ЦРЛ не перебуває, на утриманні неповнолітніх дітей не має.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Аналізуючи усі докази, обставини справи, ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, дані, що характеризують особу обвинуваченої, враховуючи щире каяття в скоєному, однак ОСОБА_4 раніше була судима, вчинила аналогічний злочин, а тому суд приходить до висновку про те, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе лише в місцях обмеження волі та вважає за необхідне призначити їй покарання у межах санкції ч.2 ст.185 КК України у вигляді обмеження волі з відбуванням покарання в місцях, визначених органами кримінально-виконавчої системи.

На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Підстав для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

В порядку ст.100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

По справі цивільний позов не заявлений.

По справі судові витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити їй покарання за цим законом у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст.71 КК України ОСОБА_4 частково приєднати не відбуту частину покарання, згідно вироку Краснокутського районного суду Харківської області від 7 травня 2015 року за ч.2 ст.389 КК України у виді 1 (одного) місяця обмеження волі та остаточно ОСОБА_4 призначити покарання у виді 2 (двох) років одного місяця обмеження волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту фактичного її затримання.

Речові докази, а саме:

-грошові кошти в сумі 660 грн., які знаходяться на зберіганні у ОСОБА_6 передати власнику ОСОБА_6 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається учасникам процесу.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Краснокутський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1