Справа № 2604/7292/12
В И Р О К

іменем України

"17" січня 2013 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Старовойтової С.М.,

при секретарях Ковалівській Л.М., Фоміній К.Г.,

ОСОБА_1,

з участю прокурорів Волянської Л.В., Ткачук Г.В.,

захисника ОСОБА_2,

цивільного позивача - ОСОБА_3,

представника цивільного позивача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, поляка, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_4, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, раніше судимого вироком Печерського районного суду м. Києва від 26.11.2010 року за ч. 4 ст. 190 КК України на 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и в :

29 січня 2007 року у невстановлений слідством час ОСОБА_5, знаходячись на залізничній станції «Дарниця», за попередньою змовою з невстановленими слідством особами заволодів шляхом шахрайства чужим майном, що належало ТОВ «Компанія «ОСОБА_1»на суму 188507 гривень 40 коп., що в шістсот і більше разів перевищує неподатковий мінімумів доходів громадян і є особливо великим розміром, за наступних обставин.

Так, у січні 2007 року ОСОБА_5, знаходячись у м. Києві у невстановлений слідством час вступив у змову з невстановленими слідством особами, направлену на заволодіння чужим майном шляхом обману.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 за попередньою змовою з невстановленими слідством особами у невстановлений слідством час, представившись ОСОБА_6 комерційним директором ПП «БЦ «Техмонтажбуд», запропонував директору ТОВ «Компанія «ОСОБА_1»ОСОБА_7 укласти догорів купівлі-продажу скла на суму 188507 гривень 40 коп., не маючи наміру виконувати умови договору. На пропозицію ОСОБА_5 ОСОБА_7 погодилась, у звязку з чим вони домовились про те, що підписання зазначеного договору відбудеться 24 січня 2007 року у м. Києві.

24 січня 2007 року у невстановлений слідством час в приміщенні офісу, що розташований за адресою: м. Київ, вул. Харківське шосе, 7, ОСОБА_5, реалізуючи свій злочинний умисел на заволодіння чужим майном шляхом шахрайства, зустрівся з ОСОБА_7, де уклали договір поставки скла листового товщиною 4 мм, розмірами 3210х2250, в кількості 6283 кв.м за ціною 30 гривень за 1 кв. м, при цьому ОСОБА_5 запевнив ОСОБА_7, що після отримання товару протягом трьох банківських днів розрахується з нею за поставлене скло, про що було зазначено у договорі.

29 січня 2007 року у невстановлений слідством час ОСОБА_5 за попередньою змовою з невстановленими слідством особами з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, прибули на залізничну станцію «Дарниця», де разом із невстановленими слідством особами розвантажили скло, після чого, діючи як комерційний директор ПП «БЦ «Техмонтажбуд»ОСОБА_6, надав ОСОБА_7 довіреність на отримання товару серії ЯНЛ № 711352 від 28 січня 2007 року, а також підписав видаткову накладну № РН-106 від 29 січня 2007 року, та акт прийому-передачі від 29 січня 2007 року, після чого, заволодівши майном ТОВ «Компанія «ОСОБА_1», ОСОБА_5 з невстановленими слідством особами з місця вчинення злочину зник, розпорядившись чужим майном на власний розсуд, чим завдав ТОВ «Компанія «ОСОБА_1»матеріальної шкоди на суму 188507 гривень 40 коп.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_5 свою вину у предявленому обвинуваченні не визнав та показав, що він працевлаштувався на ПП «БЦ «Техмонтажбуд», при цьому подав своє резюме, заповнив анкету, надав дві свої фотографії, копію паспорта, копію диплома про вищу освіту, після чого його прийняли на роботу з випробувальним терміном, він працював менеджером, проте претендував на посаду керівника проекту, йому відома ТОВ «Компанія «ОСОБА_1», оскільки він був присутній на переговорах щодо поставки скла, але особисто договорів не підписував, договір з ОСОБА_7 підписував директор ОСОБА_6, також під час підписання договору в офісі були присутні секретар Вікторія та Віталій заступник директора, а зі сторони ТОВ «Компанія «ОСОБА_1»були присутні ОСОБА_7 та ОСОБА_8, крім того зазначив, що не представлявся ОСОБА_6 та не вклеював свою фотографію у паспорт ОСОБА_6, хто це зробив йому не відомо.

Незважаючи на невизнання підсудним своєї вини у вчиненні злочину, його вина доведена наступними доказами:

- даними показань цивільного позивача ОСОБА_7, яка була допитана в судовому засіданні, підтвердила показання, надані нею на досудовому слідстві, та показала, що вона була співвласником та директором ТОВ «Компанія «ОСОБА_1»та в січні 2007 році разом з ОСОБА_8 Назіля займалися поставкою скла в Україну з Ірану. Будучи на виставці скла в м. Києві, вона разом з ОСОБА_8 Назіля зустрілися з підсудним, він представився як комерційний директор ПП «БЦ «Техмонтажбуд»ОСОБА_6 та запропонував укласти договір про поставку скла до м. Києва, на що вона погодилась і вони домовились зустрітись 24.01.2007 року в його офісі в м. Києві по вулиці Харківське шосе, 24.01.2007 року вона разом з ОСОБА_8 Назіля приїхали в офіс до підсудного, який називав себе директором ОСОБА_6, в офісі також була присутня його секретар та ще якість люди, які нібито працювали там і називали підсудного ОСОБА_9, в цей день в офісі вони підписали договір поставки скла ТОВ «Компанією «ОСОБА_1»для ПП «БЦ «Техмонтажбуд», домовившись про те, що скло буде відвантажено, а оплата за нього відбудеться протягом трьох банківських днів після отримання скла, 29.01.2007 року вона разом з ОСОБА_8 приїхали до залізничної станції «Дарниця»у м. Києві, де зустрілись з підсудним щоб передати йому скло, яке вони привезли у вагонах на станцію, підсудний приїхав з якимись людьми, що представляли його фірму, та вантажниками, він надав їй довіреність ПП «БЦ «Техмонтажбуд»на імя ОСОБА_6, яким він представлявся, та підписав накладну на товар і підписав акт прийому-передачі товару, після чого скло на суму, зазначену у накладній, погрузили в машини та кудись повезли, протягом наступних двох днів вона з підсудним розмовляла по телефону та вони писали один одному листи по електронній пошті, але через три дні він виключив телефон і не виходив на зв'язок, гроші за скло так і не буди заплачені, і після цього вона звернулася із заявою до міліції;

- даними показань свідка ОСОБА_10, яка була допитана в судовому засідання, підтвердила показання, надані нею на досудовому слідстві, та показала, що вона разом з ОСОБА_7 створили ТОВ «Компанія «ОСОБА_1»та в січні 2007 року займались поставкою скла в Україну з Ірану, потім вони шукали в мережі «Інтернет»оголошення тих осіб, які бажають купити скло, таку особу вони знайшли, це був підсудний, вони зустрілись вперше на виставці скла в м. Києві, потім домовились про зустріч в його офісі на вул. Харківське шосе, щоб укласти договір поставки скла, де вони зустрілись 24.01.2007 року, підсудний представився їм комерційним директором ПП «БЦ «Техмонтажбуд», в офісі він був разом із своїм секретарем, а також були ще якісь люди, що там працювали, усі називали підсудного ОСОБА_9, в цей день в офісі уклали договір на поставку скла на суму приблизно 188 тисяч гривень і домовились, що підсудний оплатить гроші за поставку скла протягом трьох днів після його отримання, 29.01.2007 року ТОВ «Компанія «ОСОБА_1»поставила ПП «БЦ «Техмонтажбуд»скло, через три дні після того, як передали підсудному скло, вони намагалися додзвонитися йому, але його телефон був вимкнений, гроші за скло сплачені не були;

- даними показань свідка ОСОБА_8, який був допитаний в судовому засіданні, підтвердив показання надані ним на досудовому слідстві, та показав, що на початку 2007 року він діяв по довіреності від імені ОСОБА_7 як директора ТОВ «Компанія «ОСОБА_1», він разом з ОСОБА_7 поставляли скло в Україну, він займався транспортуванням, його мати та ОСОБА_7 займалися пошуком клієнтів, в 2007 році, точної дати він не памятає, його матір та ОСОБА_7 зателефонували йому та попросили клієнту доставити скло в місто Київ, після чого один з вагонів зі склом ним був доставлений з Ірану на станцію «Дарниця»в м. Києві, його мати та ОСОБА_7 представили йому покупця скла ОСОБА_6, 29.01.2007 року на залізничній станції «Дарниця»він разом з ОСОБА_7 зустрілися з підсудним та розгрузили скло в машину, разом з підсудним був його водій та ватажники, потім вони перевезли товар на якусь базу та розгрузили його на землю, всі особи, які були присутні при розгрузці та перевезенні товару, називали підсудного ОСОБА_9, після розгрузки товару він (свідок) поїхав далі займатися транспортуванням товару, а через кілька днів йому зателефонували його мати та ОСОБА_7 і повідомили, що чоловік, якому вони перевезли товар в м. Київ, не відповідає на дзвінки, після чого він (ОСОБА_8) поїхав на базу, куди розгрузили скло, де йому повідомили, що наступного дня після того як скло завезли на базу, дане скло кудись вивезли, куди саме не відомо, після чого він звернувся в міліцію та вказав все те, що знав;

- даними показань свідка ОСОБА_6, який був допитаний в судовому засіданні, підтвердив показання, надані ним на досудовому слідстві, та показав, що у вересні 2006 року за місцем його проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, було вчинено крадіжку, під час якої, зокрема, було викрадено його паспорт серії НС 806965, у звязку з чим він звертався із заявою до Оболонського РУ ГУ МВС України у м. Києві, при предявлені йому копії паспорта НС 806965 він зазначив, що дані у паспорті стосуються його, крім фотографії, яка йому не належить, а також зазначив, що оскільки він є військовослужбовцем, то ніколи не займався підприємницькою діяльністю та назви підприємств ПП «БЦ «Техмонтажбуд»та ТОВ «Компанія «ОСОБА_1»йому не відомі, також ОСОБА_6 зазначив, що 23.11.2006 року на заміну викраденого паспорта він отримав новий, підсудного ОСОБА_5 він не знає;

- даними показань свідка ОСОБА_11, який був допитаний в судовому засідання та підтвердив показання, надані ним під час досудового слідства і показав, що у 2007 році працював у Київській інвестиційній компанії по вул. Кахавській, 60 у м. Києві, в його обовязки входило вирішення господарських питань, зазначив, що у цей час, точної дати він не памятає, до нього за місцем роботи приїхали двоє хлопців та попросили залишити скло на зберігання на території бази, дане скло було розфасовано у великі ящики, привезли його на вантажному автомобілі, але на пропозицію даних хлопців він відмовив тому, що у них на підприємстві не було місця, а тому він запропонував їм звернутися до іншого підприємств, яке знаходилося на цій самій території, а наступного дня він бачив, як хлопці, які до нього приходили, привезли скло на інше підприємство, що на цій самій території, скло було упаковано в ящики, а також зазначив, що після того як хлопці забрали скло з території, то на території залишилось три ящики з побитим склом, а також вказав, що оскільки пройшло багато часу, то як виглядають хлопці, які до нього приїжджали, він вже не памятає, проте коли його допитував слідчий, то він краще памятав усі події;

- даними протоколу виїмки від 11 грудня 2008 року, згідно яких у ТОВ «Компанія «ОСОБА_1»було вилучено статут ТОВ «Компанія «ОСОБА_1»; свідоцтво про державну реєстрацію; свідоцтво про державну реєстрацію платника ПДВ; довідку з державного реєстру; первинні бухгалтерські документи (прибуткових та видаткових накладних, платіжних доручень, звітів касира, податкових накладних); аналітичні відомості по рахунку 301 «Каса в національній валюті», 31 «Рахунків в банках», банківські виписки про рух грошових коштів на розрахункових рахунках товариства; аналітичні відомості щодо розрахунків з різними дебіторами і кредиторами (книга за ф. № 3); оборотно-сальдової відомості по рахунку 281 «Товари на складах»; касові книги, журнал реєстрації прибуткових та видаткових накладних; книги обліку придбання (продажу) товарів (робіт, послуг), головної книги, договорів с покупцями; довіреность серії ЯНЛ № 711352; видаткова накладна № РМ 106 від 29.01.2007 року; акт прийому-передачі від 29.01.2007 року; договір поставки від 24.01.2007 року;

- даними висновку судово-економічної експертизи № 5911 від 06.08.2009 року, згідно яких наявність у ТОВ «Компанія «ОСОБА_1»скла ( 4 мм 2250х3210 ) у кількості 6283,58 кв.м. на суму 188506 гривень 40 коп. в 1 кварталі 2007 року документально підтверджується; станом на 31.03.2007 року грошові кошти у сумі 188506 гривень 40 коп. на розрахунковий рахунок ТОВ «Компанія «ОСОБА_1», як опала за постановлене скло ( 4 мм 2250х3210 ) у кількості 6283,58 кв. м не надходили;

- даними висновку комісійної судово-економічної експертизи № 7832/7833, згідно яких, зокрема: 1) у бухгалтерському обліку ТОВ «Компанія «АДОРА»придбання (набуття права власності) товару: скла 4 мм 2250x3210, кількістю 6283,58 кв.м. на суму 186496,65 гривень, отриманого згідно ОСОБА_1 прийому-передачі товару від 27 січня 2007 року від фізичної особи ОСОБА_7, відображено на бухгалтерському рахунку 281 «Товари на складі», що підтверджується «Оборотно-сальдовою відомістю по рахунку: 281 ТМЦ за 1 квартал 2007 р. ТОВ «Компанія «АДОРА». 29.01.2007 року отриманий товар був проданий ПП «БЦ «Техмонтажбуд» за ціною 188507, 40 гривень, отже 188507,40 гривень, це не ціна придбання товару, а ціна його продажу; 2) відповідно даних звіту про дебітові та кредитові операції по рахунку 1167 ТОВ «Компанія «АДОРА» за період з 01.01.2007 р. по 31.03.2007 р., грошові кошти в сумі 186496,65 грн., з розрахункового рахунку підприємства до каси підприємства для оплати за товар (скло) у січні 2007 року не надходили; 3) закупівельна вартість товару: скла 4 мм 2250x3210 кількістю 6283,58 кв.м., отриманого згідно ОСОБА_1 прийому-передачі товару від 27 січня 2007 року від фізичної особи ОСОБА_7, для ТОВ «Компанія «АДОРА»складає: за 1 кв.м, в грн. без ПДВ 29,68 гривень, всього за 6283,58 кв.м. - 186496,65 гривень без ПДВ; 4) згідно «Оборотно-сальдової відомості по рахунку: 281 ТМЦ 1 квартал 2007р.» ТОВ «Компанія «АДОРА», документально підтверджується наявність у ТОВ «Компанія «ОСОБА_1»станом на 27.01.2007 року (дата отримання товару) і на 29.01.2007 року (дата продажу товару) товару (скло) на суму 186496,65 гривень, який був проданий ПП «БЦ «Техмонтажбуд»за ціною 188507,40 гривень; 5) згідно документів, наданих ТОВ «Компанія «ОСОБА_1», то «Компанія «ОСОБА_1», (Постачальником) передано ПП «БЦ Техмонтажбуд»(Одержувачу) товар: скло листове, розміри листа - 3210x2250, товщина 4мм, клас - А, виробник - Іран, згідно ОСОБА_1 приймання-передачі від 29 січня 2007 року кількістю - 6139,13 кв.м., а згідно Видаткової накладної № РН-106 від 29 січня 2007 року кількістю 6283,580 кв.м. Розбіжність складає 144,45 кв.м. (6283,58 кв.м. - 6139,13 кв.м.). При цьому, в ОСОБА_1 приймання-передачі від 29.01.2007 року загальна сума товару не зазначена, а у видатковій накладній №РН-106 від 29 січня загальна сума з ПДВ становить 188507,40 гривень Відповідно до даних Звіту про дебітові та кредитові операції по рахунку 1167 ТОВ «Компанія «ОСОБА_1»за період з 01.01.2007 р. по 31.03.2007 р. грошові кошти від ПП «БЦ Техмонтажбуд»у сумі 188507,40 гривень отриманими на розрахунковий рахунок товариства «Компанія «ОСОБА_1»у січні - березні 2007 року, як оплата за поставлений товар (скло) у кількості 6283,58 кв.м, не значаться; 6) відповідно до даних Звіту про дебітові та кредитові операції по рахунку 1167 ТОВ «Компанія «ОСОБА_1»за період з 01.01.2007 р. по 31.03.2007 р. грошові кошти від ПП «БЦ Техмонтажбуд»у сумі 188507,40 гривень отриманими на розрахунковий рахунок товариства «Компанія «ОСОБА_1»у січні - березні 2007 року, як оплата за поставлений товар (скло) у кількості 6283,58 кв.м, не значаться;

- даними протоколу допиту свідка ОСОБА_12, згідно яких вона показала, що у 2006 році її чоловік орендував приміщення за адресою: м. Київ, вул. Харківське шосе, 7, де вона працювала, одну з кімнат з осені 2006 року вони здавали у суборенду чоловіку та дівчині, чоловік назвався ОСОБА_6, він невисокого зросту, темноволосий, коренастий, інших даних якого вона не памятає, потім вони переїхали в інший офіс, про що завчасно попередили, а пізніше їх розшукували телефоном якісь люди;

- даними протоколу предявлення фотографій для впізнання та фототаблиці до нього від 08.04.2011 року, згідно яких ОСОБА_10 вказала на фотографію ОСОБА_13, що під № 2, як на особу, що називав себе ОСОБА_9;

- даними протоколу предявлення фотографій для впізнання та фототаблиці до нього від 08.04.2011 року, згідно яких ОСОБА_7 вказала на фотографію ОСОБА_13, що під № 4, як на особу, що називав себе ОСОБА_9;

- даними протоколу предявлення фотографій для впізнання та фототаблиці до нього від 20.11.2011 року, згідно яких ОСОБА_8 вказав на фотографію ОСОБА_13, що під № 3, як на особу, що називав себе представником ПП «БЦ «Техмонтажбуд»ОСОБА_6, та який у січні 2007 року на залізничній станції «Дарниця»у м. Києві отримав скло на суму 188507 гривень 40 коп. та гарантував оплату за вказане скло протягом трьох діб.

Зазначені докази є логічними і послідовними, узгоджуються між собою, а тому суд вважає їх такими, що відповідають фактичним обставинам справи, та покладає їх в основу обвинувального вироку суду.

Показання підсудного ОСОБА_13 про те, що він не називав себе ОСОБА_6 та не мав наміру на заволодіння чужим майном шляхом обману суд вважає такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки вони суперечать іншим доказам у справі, а тому суд розцінює їх як намагання уникнути відповідальності за вчинений злочин.

У судовому засіданні були ретельно перевірені доводи підсудного та його захисника про відсутність в діях ОСОБА_5 ознак злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, - і визнані такими, що не відповідають дійсності, оскільки спростовуються зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами.

Щодо доводів підсудного та захисника про не встановлення органами досудового слідства точної суми завданої шкоди, то суд вважає їх необґрунтованими, оскільки розмір завданої злочином шкоди підтверджується зібраними у справі доказами та становить 188507 гривень 40 коп., зазначена у висновку судово-економічної експертизи від 06.08.2009 року сума у 188506 гривень 40 коп. пояснюється тим, що саме про наявність скла на таку суму у ТОВ «Компанії «ОСОБА_13»та надходження коштів на таку суму ставилось питання в постанові слідчого про призначення експертизи, між тим у дослідницькій частині зазначеного висновку експертизи чітко зазначено про те, що передача ПП «БЦ «Техмонтаж»скла від ТОВ «Компанія «ОСОБА_13»підтверджується підписаним від осіб обох сторін актом прийому-передачі від 29 січня 2007 року, де зазначено, що ТОВ «Компанія «ОСОБА_13»передає ПП «БЦ «Техмонтаж»товар на станції «Київ-Дарниця»та видатковою накладною № РН-106 від 29 січня 2007 року на скло 4 мм 2250х3210 в кількості 6283,580 кв.м на загальну суму 188507 гривень 40 коп., при цьому, згідно «Картки рахунку: 361 за 1 квартал 2007 року ТОВ «Компанія «Адора»з контрагентом ПП «БЦ «Техмонтажбуд»на рахунку 361 відображено сальдо, тобто рахується заборгованість покупця за одержане скло у сумі 188507 гривень 40 коп. Крім того, відповідно до висновку комісійної судово-економічної експертизи № 7832/7833 згідно «Оборотно-сальдової відомісті по рахунку: 281 ТМЦ за 1 квартал 2007 р. ТОВ «Компанія «АДОРА». 29.01.2007 року отриманий товар був проданий ПП «БЦ «Техмонтажбуд» за ціною 188507, 40 гривень, отже 188507,40 гривень, це не ціна придбання товару, а ціна його продажу; а відповідно до даних Звіту про дебітові та кредитові операції по рахунку 1167 ТОВ «Компанія «ОСОБА_13»за період з 01.01.2007 р. по 31.03.2007 р. грошові кошти від ПП «БЦ Техмонтажбуд»у сумі 188507,40 гривень отриманими на розрахунковий рахунок товариства «Компанія «ОСОБА_13»у січні - березні 2007 року, як оплата за поставлений товар (скло) у кількості 6283,58 кв.м, не значаться.

Отже, суд вважає, що розмір завданої ТОВ «Компанії «ОСОБА_13»шкоди встановлений та підтверджений зібраними у справі доказами.

Істотних порушень кримінально-процесуального законодавства під час проведення досудового слідства у справі в судовому засіданні не встановлено.

Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності з точки зору належності, допустимості та достовірності, суд вважає доведеною вину ОСОБА_5 у шахрайстві, тобто заволодінні чужим майном шляхом обману, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах.

Дії ОСОБА_5 суд вважає необхідним кваліфікувати за ч. 4 ст. 190 КК України.

Призначаючи підсудному ОСОБА_5 покарання, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, що відповідно до ст. 12 КК України належить до особливо тяжкого злочину, дані про його особу, який на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, має постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо, одружений, має на утриманні малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_4, не працює, раніше судимий.

Обставин, що помякшують та обтяжують покарання ОСОБА_5, судом не встановлено.

Враховуючи суспільну небезпеку вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 190 КК України, та на підставі ч. 4 ст. 70 КК України визначити остаточне покарання шляхом часткового складання покарань, призначеного цим вироком та згідно вироку Печерського районного суду м. Києва від 26.11.2010 року.

Підстав для звільнення ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання суд не вбачає.

Враховуючи те, що постановою попереднього розгляду справи від 12 квітня 2012 року запобіжний захід ОСОБА_5 було змінено з підписки про невиїзд на взяття під варту, суд вважає необхідним рахувати строк відбування покарання ОСОБА_5 саме з цієї дати.

Відповідно до ст. 328 КПК України підлягають вирішенню цивільний позов у справі.

Відповідно до ст. 28 КПК України, особа, яка зазнала шкоди від злочину має право пред'явити позов до особи, яка вчинила злочин.

Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Цивільний позов ОСОБА_7 в частині відшкодування матеріальної шкоди на користь ТОВ «Компанія «ОСОБА_13»підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Враховуючи те, що цивільним позивачем ОСОБА_7 та її представником не подано доказів на підтвердження стягнення з підсудного на користь цивільного позивача 223795 гривень 98 коп., то цивільний позов в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягає задоволенню в розмірі, що підтверджується доказами у справі, а саме у розмірі 188507 гривень 40 коп.

Крім того, Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала з ушкодженням здоров"я, у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї. Моральна шкода може відшкодовуватись грішми. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Отже, що стосується вимог цивільного позивача про стягнення з підсудного на її користь 50000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, то суд вважає, що позов в цій частині підлягає частковому задоволенню з урахуванням того, що злочином цивільному позивачу заподіяно моральних страждань у звязку із втратою великої суми коштів, а тому з урахуванням викладеного, а також з урахуванням віку, майнового та сімейного стану підсудного, суд вважає, що цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди необхідно задовольнити в розмірі 5000 гривень.

Судові витрати у справі підлягають стягненню з ОСОБА_5

Речові докази у справі відсутні.

На підставі викладеного та керуючись статтями 323, 324 КПК України, суд, -

з а с у д и в :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України ОСОБА_5 визначити остаточне покарання шляхом часткового складання покарань, призначеного цим вироком та згідно вироку Печерського районного суду м. Києва від 26.11.2010 року, у виді 6 ( шести ) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити без зміни у виді взяття під варту.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 12 квітня 2012 року.

Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ТОВ «Компанія «ОСОБА_13» 188507 гривень 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Науково-дослідного інституту судових експертиз імені заслуженого професора ОСОБА_14 1532 гривні за проведення експертизи ( м. Харків, вул. Золочівська, 8-а).

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Київського науково-дослідного інституту судових експертиз 12920 гривень за проведення експертизи ( м. Київ, вул. Смоленська, 6 ).

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру 2431 гривню 30 коп. за проведення експертизи ( м. Київ, вул. Червоноткацька, 2 ).

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 15 діб з моменту його проголошення, а засудженим, що перебуває під вартою у той же строк з моменту отримання копії вироку.

Суддя С.М. Старовойтова