Дата документу Справа № 328/4564/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/494/16 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 328/4564/15-к
Категорія: ст.ст. 185 ч.2, ч.3 КК України Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 березня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю: прокурора ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000944, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Молочанська Запорізької області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Токмака Запорізької області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_3

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

встановила:
До суду апеляційної інстанції на вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 22.12.2015 року щодо обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 /а.п. 66-68/ з апеляційними скаргами звернулись заступник прокурора Запорізької області ОСОБА_9 та заступник прокурора Запорізької області ОСОБА_10 , в яких:

прокурор ОСОБА_9 /а.п. 71-76/, не оскаржуючи вирок в частині, що стосується ОСОБА_7 , а також в частині фактичних обставин події, доведеності вини та кваліфікації дій ОСОБА_8 , просить оскаржуваний вирок скасувати в частині призначеного ОСОБА_8 покарання, у зв`язку з невідповідністю такого покарання тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості, а також неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Після цього просить ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України, та призначити покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України (окрім епізоду від 06.11.2015 року) у виді двох років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України у виді трьох років позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді трьох років позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення попереднього вироку, призначити покарання у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі, за ч. 2 ст. 185 КК України (епізод від 06.11.2015 року) призначити покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком суду, остаточно призначити покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

Вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 22.12.2015 року в частині обвинуваченого ОСОБА_7 та призначення останньому покарання апелянт просить залишити без змін.

Апелянт вважає, що, призначаючи покарання з урахуванням вироку Токмацького районного суду Запорізької області від 02.11.2015 року, Токмацький районний суд Запорізької області не приділив уваги тому, що ОСОБА_8 обвинувачувався у вчиненні злочинів як до винесення попереднього вироку, так і після нього, що, в свою чергу, тягне за собою застосування при призначенні покарання не тільки положень ч. 4 ст. 70 КК України, а й ст. 71 КК України. Крім того, окремому визначенню підлягає покарання за епізодом злочинного діяння, вчиненого після постановлення вироку.

Так, зокрема, ОСОБА_8 органом досудового розслідування, окрім епізодів, вчинених у період з 04.07.2015 по 16.09.2015 року, тобто до ухвалення вироку Токмацьким районним судом Запорізької області 02.11.2015 року, обвинувачувався ще у вчиненні 06.11.2015 року таємного, повторного викрадення майна у ОСОБА_11 , тобто після постановлення попереднього вироку.

За таких обставин, покарання ОСОБА_8 мало бути призначене спочатку окремо за ч. 2 ст. 185 та за ч. З ст. 185 КК України, вчиненими до постановлення попереднього вироку, потім за ч. 1 ст. 70 КК України, у подальшому за ч. 4 ст. 70 КК України, після повинно бути визначено покарання за ч. 2 ст. 185 КК України (епізод від 06.11.2015 року), та остаточно призначено покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України.

Крім того, прокурор вважає, що судом належним чином не врахована наявність неодноразових судимостей у ОСОБА_8 за аналогічні види злочинів, вчинення одного із злочинів (епізод від 06.11.2015 року), у стані алкогольного сп`яніння, майже одразу після засудження 02.11.2015 року Токмацьким районним судом Запорізької області за ч. З ст. 185 КК України, що обвинувачений офіційно не працевлаштований, при тому, що він є молодою працездатною особою;

прокурор ОСОБА_10 /а.п. 84-87/, не оспорюючи доведеність вини ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчинених кримінальних правопорушеннях та кваліфікацію їх дій, просить оскаржуваний вирок щодо ОСОБА_8 за ч. 2, ч. 3 ст. 185 КК України та ОСОБА_7 за ч. З ст. 185 КК України скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинувачених внаслідок м`якості. Після цього просить ухвалити новий вирок, яким: ОСОБА_8 призначити покарання: за ч. З ст. 185 КК України три роки позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань, призначити чотири роки шість місяців позбавлення волі; за ч. 2 ст. 185 КК України призначити два роки позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України призначити остаточне покарання за сукупністю вироків у виді п`яти років позбавлення волі; визнати рецидив обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_7 , і призначити йому покарання: за ч. З ст. 185 КК України три роки позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань, призначити три роки шість місяців позбавлення волі. В решті вирок апелянт просить залишити без змін.

Апелянт вважає, що оскільки ОСОБА_8 скоїв 4 епізоди крадіжок за ч. З ст. 185 КК України до постановлення вироку 02.11.2015 року Токмацьким райсудом і 1 епізод за ч. 2 ст. 185 КК України - після вказаного вироку, то суд правильно призначив ОСОБА_8 покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань, але після цього суд повинен був призначити обвинуваченому остаточне покарання за сукупністю вироків згідно зі ст. 71 КК України, тобто, суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність та призначив занадто м`яке покарання.

Також, на думку прокурора, у зв`язку з тим, що ОСОБА_7 має незняті і непогашені судимості за скоєння не тільки корисливих, а й інших умисних злочинів, суд безпідставно не визнав рецидив обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_7 відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України та будь-яким чином не мотивував своє рішення, отже, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Крім того апелянт зазначив, що, застосовуючи щодо ОСОБА_7 звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд необґрунтовано застосував ст. 75 КК України, оскільки у вироку лише формально перерахував дані про особу обвинуваченого, без їх оцінки та без наведення переконливих мотивів, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і свідчать про можливість виправлення ОСОБА_7 без відбування покарання з випробуванням, не в достатній мірі врахував обставини скоєння ОСОБА_12 кримінальних правопорушень, характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених злочинів, їх кількість, а також особу обвинуваченого, який не працює, матеріальну шкоду потерпілим не відшкодував, раніше був неодноразово судимий, у тому числі з випробуванням, але не витримав його і в період іспитового строку скоїв новий умисний злочин, що свідчить про його підвищену небезпеку для суспільства і небажання ставати на шлях виправлення.

Зазначеним вироком визнані винними та засуджені

ОСОБА_8 :
- за ч. 2 ст. 185 КК України до двох років позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання за вироком Токмацького районного суду від 02.11.2015 року, остаточно призначено покарання у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_8 по даному провадженню до набрання вироком законної сили не обирався, строк відбування покарання постановлено рахувати з 22.12.2015 року та зарахований до нього час перебування обвинуваченого під вартою за вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 02.11.2015 року з 16.12.2015 року по 22.12.2015 року; тримається у Вільнянській установі виконання покарань УДПтС України в Запорізькій області № 11 на підставі вироку Токмацького районного суду Запорізької області від 02.11.2015 року;

ОСОБА_7 :
- за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання за вироком Токмацького районного суду від 02.11.2015 року, остаточно призначено покарання у виді трьох років шести місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на три роки, з покладенням обов`язків, передбачених п. 2, п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили не обирався.

Вирішена доля речових доказів на підставі ст. 100 КПК України.

У вироку суду також зазначено, що ОСОБА_8 раніше судимий:

- 05.08.2014 року Токмацьким районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, звільнений від покарання на підставі ст. 85 КК України відповідно до п. «а» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2014 році»;

- 01.04.2015 року Токмацьким районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. ст. 75, 104 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

- 02.11.2015 року Токмацьким районним судом Запорізької області за ч. З ст. 185, ст. 71 КК України до 4 років позбавлення волі.

У вироку суду також зазначено, що ОСОБА_7 раніше судимий:

- 16.10.2012 року Токмацьким районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік;

- 18.11.2013 року Токмацьким районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 309, ст. 71, ст. 72 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі; 24.11.2014 року звільнений умовно-достроково з Бердянської ВК Запорізької області № 77 на невідбутий строк 3 місяці 20 днів;

- 06.08.2015 року Токмацьким районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 190 КК України до 200 годин громадських робіт;

- 02.11.2015 року Токмацьким районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70, ст. 75 КК України до 3 років 15 днів позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та апеляційних скарг, прокурора, який частково підтримує апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 та апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_10 , обвинувачених із запереченнями стосовно доводів та вимог апеляційних скарг, які просять залишити без задоволення, вивчивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів доходить наступного висновку.

Згідно з вироком, обвинувачений ОСОБА_8 засуджений за вчинення п`яти крадіжок, а обвинувачений ОСОБА_7 засуджений за вчинення двох крадіжок при наступних обставинах.

04.07.2015 року, близько 02 години 00 хвилин, ОСОБА_8 , за попередньою змовою та в групі зі ОСОБА_13 , маючи єдиний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна та реалізуючи свій злочинний умисел, через огорожу проник на огороджену територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де крізь отвори у горищі проник до гаражу, звідки із корисливих мотивів, таємно, повторно викрав майно, чим спричинив ОСОБА_14 матеріальний збиток на загальну суму 14 850 гривень.

08.07.2015 року, приблизно о 02 години 00 хвилин, ОСОБА_8 , за попередньою змовою та в групі зі ОСОБА_12 , маючи єдиний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна та реалізуючи свій злочинний умисел, шляхом відчинення хвіртки, проник на огороджену територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , де шляхом злому замка воріт, проник до гаражу, звідки з корисливих мотивів, таємно, повторно викрав майно, чим спричинив ОСОБА_15 матеріальний збиток на загальну суму 3 400 гривень.

10.07.2015 року, приблизно о 01 години 00 хвилин, ОСОБА_8 , маючи єдиний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна та реалізуючи свій злочинний умисел, шляхом вільного доступу зайшов на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де крізь отвори у горищі проник до гаражу, звідки з корисливих мотивів, таємно, повторно викрав майно, чим спричинив ОСОБА_16 матеріальний збиток на загальну суму 950 гривень.

16.09.2015 року, приблизно о 01 годині 00 хвилин, ОСОБА_8 , маючи

злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна та реалізуючи свій

злочинний умисел, проник на огороджену територію домоволодіння за адресою:

АДРЕСА_2 , де із корисливих мотивів, шляхом розбиття скла у вікні проник до житлового будинку, звідки таємно, повторно викрав

поліпропіленовий мішок з 30 кілограмами мідного металобрухту, чим спричинив ОСОБА_14 матеріальний збиток на загальну суму 2 250 гривень.

06.11.2015 року, приблизно о 18 годині 00 хвилин, ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна та реалізуючи свій злочинний умисел, знаходячись у кухні квартири за адресою: АДРЕСА_5 , з корисливих мотивів, таємно, повторно викрав гаманець, який матеріальної вартості не представляє, з пластиковою карткою «ОЩАДБАНК», що належать ОСОБА_11 , з якої о 18 годині 40 хвилин цього ж дня, таємно викрав грошові кошти у сумі 1 500 гривень, шляхом зняття готівки у банкоматі по вул. Р.Люксембург у м. Молочанську, чим спричинив ОСОБА_11 матеріальний збиток на суму 1 500 гривень.

Як вбачається з доводів та вимог апеляційних скарг і встановлено під час апеляційного розгляду, зміст вироку в частині фактичних обставин подій, висновків суду першої інстанції про доведеність вини обвинувачених, а саме ОСОБА_8 у вчинені злочинів за ч. 2 ст. 185 та ч. 3 ст. 185 КК України, а ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та кваліфікація їх дій, не оскаржуються, у зв`язку з чим, зазначені обставини згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України в апеляційному порядку не переглядаються.

Виходячи з наведених обставин та визначеного в апеляційних скаргах відповідно до їх вимог предмету оскарження, апеляційна скарга прокурора ОСОБА_9 в частині вимог про визнання обвинуваченого ОСОБА_8 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 3 ст. 185 КК України, та апеляційна скарга прокурора ОСОБА_10 в частині вимог про скасування вироку відносно обвинувачених у повному обсязі, є необґрунтованими та безпідставними.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Вирішуючи питання про призначення кожному з обвинувачених покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. ст. 65, 66, 67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, всі обставини по справі в їх сукупності, особу обвинувачених, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд врахував, що ним вчинений злочин, який згідно зі ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів; врахував особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується посередньо; а також всі обставини по справі, а саме: відношення обвинуваченого до вчинених подій, який щиро розкаявся у скоєному, сприяв розкриттю злочину, думки потерпілих, які не наполягали на суворій мірі покарання.

В якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд врахував щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів; обставин, що обтяжують покарання, судом встановлено не було.

З урахуванням зазначених обставин, суд за вчинений злочин призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ч. 3 ст. 185 КК України.

Злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, обвинувачений ОСОБА_7 вчинив до постановлення Токмацьким районним судом вироку від 02.11.2015 року, по якому обвинувачений був звільнений від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, у зв`язку з чим, суд призначив йому остаточне покарання за сукупністю злочинів відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України, до якого повторно застосував звільнення від відбування покарання з іспитовим строком.

В апеляційній скарзі прокурора ОСОБА_10 ставиться питання і заявлені вимоги про скасування вироку у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 у повному обсязі у зв`язку з тим, що суд допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та призначив обвинуваченому покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

При цьому, апелянт просить ухвалити новий вирок лише в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, яким визнати рецидив обставиною, яка обтяжує покарання, і призначити обвинуваченому: за ч. З ст. 185 КК України три роки позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань, призначити три роки шість місяців позбавлення волі.
Вимоги, заявлені в апеляційній скарзі, не узгоджуються між собою, у тому числі з вимогою про залишення вироку в решті, без змін, що поширюється на інші рішення, ухвалені судом у вироку, у тому числі на рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком.
Тобто, апелянт просить призначити обвинуваченому за вчинені ним злочини покарання, аналогічні тим покаранням, які призначив суд першої інстанції, як за вчинені злочини, так і остаточне за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК України.

Виходячи з викладеного, не можна погодитись з обґрунтованістю доводів та вимог цієї апеляційної скарги в частині невідповідності призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання внаслідок його м`якості. Необґрунтованими також є вимоги про визнання в діях обвинуваченого ОСОБА_7 рецидиву злочину, як обставини, що обтяжує покарання, виходячи з того, що провадження підлягає розгляду, відповідно до норм ст. 337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, в якому не зазначено про встановлення в діях обвинуваченого обставин, які обтяжують покарання.

Відповідно до норм ст. 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок, у тому числі, у разі необхідності застосування більш суворого покарання, тобто у разі невідповідності призначеного покарання вимогам ст. ст. 50, 65 КК України, та неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання, а саме недотримання норм, передбачених ст. ст. 74-84 КК України.

Суд першої інстанції, призначивши обвинуваченому ОСОБА_7 покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, повторно застосував до остаточного покарання за сукупністю злочинів звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, про що зазначив у вироку.

Відповідно до видів рішень, які має право прийняти апеляційна інстанція згідно зі ст. 407 КПК України, вимоги апеляційної скарги повинні узгоджуватися з цими видами рішень.

Викладені в апеляційній скарзі вимоги є неконкретними та суперечливими між собою, в ній не порушується питання про скасування вироку в частині звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням і в ній не наведено, в чому полягає неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням відповідно до вимог ст. 75 КК України, у зв`язку з чим, колегія суддів сприймає зміст вимог апеляційної скарги без погіршення становища обвинуваченого ОСОБА_7 .

Не узгоджуються вимоги цієї апеляційної скарги і з доводами про вчинення обвинуваченим ОСОБА_17 злочину за ч. 3 ст. 185 КК України в період дії іспитового строку.

Колегія суддів по доводам, наведеним в апеляційні скарзі заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_10 , не вбачає підстав для скасування вироку у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 та ухвалення нового вироку в частині призначеного йому покарання.

При цьому, колегія суддів погоджується з доводами апеляційних скарг в частині неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 .

Відповідно до висунутого обвинуваченому ОСОБА_8 обвинувачення, визнаного судом доведеним, він визнаний винним у вчинені п`яти епізодів крадіжок, з яких чотири епізоди за ч. 3 ст. 185 КК України (04.07., 08.07., 10.07. та 16.09.2015 року) він скоїв до постановлення Токмацьким районним судом Запорізької області вироку від 02.11.2015 року, а останній епізод від 06.11.2015 року за ч. 2 ст. 185 КК України після постановлення попереднього вироку.

Згідно з постановою Верховного Суду України за № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (п.25), коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК: спочатку за правилами ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, потім за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно за сукупністю вироків.

Суд першої інстанції вимоги, як закону України про кримінальну відповідальність, так і позицію Верховного Суду України, не врахував, у зв`язку з чим, вирок суду в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання підлягає скасуванню з ухваленням апеляційною інстанцією нового вироку в цій частині.

Так, як суд першої інстанції, так і колегія суддів при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які відносяться за ч. 3 ст. 185 КК України до тяжких, а за ч. 2 ст. 185 КК України до середньої тяжкості; враховує особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, не працює, за місцем проживання характеризується задовільно; а також сукупність всіх обставини по справі, а саме те, що він визнає вину та активно сприяв розкриттю злочину, як обставини, що пом`якшують покарання, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, як обставину, що обтяжує покарання.

З урахуванням зазначених обставин та вимог апеляційних скарг, колегія суддів вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією цього кримінального закону.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів покарання належить призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за вироком Токмацького районного суду від 02.11.2015 року.

За ч. 2 ст. 185 КК України обвинуваченому належить призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції на строк, який межує з мінімальним, передбаченим санкцією цього закону.

За сукупністю вироків на підставі ч. 1 ст. 71 КК України обвинуваченому підлягає призначенню остаточне покарання шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Токмацького районного суду від 02.11.2015 року.

В апеляційній скарзі прокурора ОСОБА_9 обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 злочину за ч. 2 ст. 185 КК України не узгоджуються з обвинуваченням, у зв`язку з чим, колегія суддів не вбачає підстав для призначення обвинуваченому за цей злочин більш суворого покарання відповідно до вимог апеляційної скарги в цій частині і вважає, що призначене судом першої інстанції покарання у виді двох років позбавлення волі за один епізод діянь буде достатнім.

У вироку суд безпідставно зазначив судимість обвинуваченого ОСОБА_8 за вироком Токмацького районного суду Запорізької області за ч. 2 ст. 185 КК України від 05.08.2014 року, по якій він був звільнений від покарання на підставі ст. 85 КК України, у зв`язку з чим, ця судимість, на підставі ст. 88 КК України, підлягає виключенню зі вступної частини вироку.

В решті вирок підлягає залишенню без змін.

По кримінальному провадженню обвинувачений ОСОБА_8 тримається в місцях попереднього ув`язнення, у зв`язку з чим, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, йому підлягає зарахуванню в строк відбування покарання за вироком, строк попереднього ув`язнення за період з 22.12.2015 року по 21.03.2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Виходячи з доводів та вимог апеляційних скарг, вони підлягають задоволенню частково.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 420 КПК України, колегія суддів

з а с у д и л а:
Апеляційні скарги заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_10 та заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 22.12.2015 року щодо обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 по кримінальному провадженню в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, скасувати.
Призначити обвинуваченому ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за вироком Токмацького районного суду від 02.11.2015 року, призначити ОСОБА_8 покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

Призначити обвинуваченому ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185 КК України покарання у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі.

Виключити зі вступної частини вироку посилання суду на судимість обвинуваченого ОСОБА_8 за вироком Токмацького районного суду Запорізької області за ч. 2 ст. 185 КК України від 05.08.2014 року.

В решті вирок залишити без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати обвинуваченому ОСОБА_8 в строк відбування покарання за вироком, строк його попереднього ув`язнення за період з 22.12.2015 року по 21.03.2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирок Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту його проголошення, проте на нього учасниками судового провадження може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_8 , який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4