Справа № 405/2049/16-к
1-кп/405/72/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 квітня 2016 року Ленінський районний суд міста Кіровограда у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кіровограді кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.03.2015 року за № 0002530, у відношенні:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, з середньо спеціальною освітою, який має на утриманні малолітню доньку 2015 року народження, одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,
представника потерпілого ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 вчинив крадіжку, поєднану з проникненням у сховище, при наступних обставинах.
29.03.2015 року приблизно о 01.23 годині ОСОБА_4 , маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно та цілеспрямовано, прийшов до сховища для зберігання кабелів діючих ліній зв`язку, яке розміщено по вул. Жуковського, біля перехрестя з вулицею Амурською в м. Кіровограді. Переслідуючи мету особистої наживи, усвідомлюючи, що його дії ніким не будуть помічені, руками відкрив бетонну кришку люку, яка закривала вхід до сховища. Після чого, діючи умисно і цілеспрямовано, спустився до оглядового пристрою № 2183/24 кабельної каналізації. За допомогою заздалегідь заготовленого та принесеного із собою кухонного ножа, відрізав кабель марки ТПП 50 х 2 х 0,4 який належить Кіровоградській філії ПАТ «Укртелеком». Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_4 виліз із вказаного оглядового пристрою та прийшов до оглядового пристрою № 7185 кабельної каналізації, яке розміщено по вул. Жуковського на перехресті з вул. Ульяновською в м. Кіровограді. Перебуваючи у кабельній каналізації (сховищі для зберігання кабелів діючих ліній зв`язку), останній за допомогою ножа відрізав та таємно викрав кабель марки ТПП 50 х 2 х 0,4, довжиною 70 м, який належить Кіровоградській філії ПАТ «Укртелеком», вартість якого становить 1222,20 грн. Після чого, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив КФ ПАТ «Укртелеком» матеріальну шкоду на вище вказану суму.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та пояснив, що він 29.03.2015 року приблизно о 01 годині непомітно для інших відкрив бетонну кришку люку сховища для зберігання кабелів діючих ліній зв`язку, яке розміщено по вул. Жуковського біля перехрестя з вулицею Амурською в м. Кіровограді. Після чого, спустився до оглядового пристрою кабельної каналізації та відрізав ножем кабель, а потім в кабельній каналізації, яке розміщено по вул. Жуковського на перехресті з вул. Ульяновською в м. Кіровограді ножем відрізав кабель з іншої сторони, викравши зазначений кабель довжиною приблизно 70 м. Після чого, він опалив даний кабель та здав його приблизно за 300 грн. в пункті прийому металу. Крім того, обвинувачений під час судового засідання зазначив, що вчинив злочин у зв`язку із скрутним матеріальним становищем, визнає повністю цивільний позов та зобов`язується відшкодувати шкоду потерпілому.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, при обставинах, викладених у обвинувальному акті та вироку суду, та приймаючи до уваги, що прокурор та представник потерпілого, також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений та представник потерпілого, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України як крадіжку, поєднану з проникненням у сховище.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ч. 4 ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, має постійне місце мешкання, одружений, має на утриманні малолітню дитину, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, що підтверджується відповідними довідками.
Щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину суд відповідно до ст. 66 КК України визнає обставинами, що пом`якшують покарання. Обставин, відповідно до ст. 67 КК України, що обтяжують покарання судом не встановлено.
Із врахуванням всіх обставин справи, ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи обвинувачуваного, обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції частини 3 статті 185 КК України.
Підстав для застосування ст. 69 КК України судом не встановлено.
Враховуючи тяжкість злочину, особу винного, викладені обставини справи, позицію представника потерпілого, який просив призначити покарання без реального його відбування, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, а тому ОСОБА_4 слід звільнити від відбування покарання відповідно до ст. 75 КК України з випробуванням, строком, який за розміром є середнім відповідно до ч. 4 зазначеної статті, поклавши на обвинуваченого обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Розглядаючи цивільний позов потерпілого - Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 5734 грн. 45 коп., заподіяної внаслідок вчинення злочину, суд приходить до такого висновку.
Згідно із ч. 1 ст. 129 КПК ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Відповідно до ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог потерпілого, яким для усунення наслідків вчинення злочину було витрачено 5734 грн. 45 коп., що, зокрема, підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України з ОСОБА_4 на користь держави слід стягнути витрати, пов`язані із залученням експерта для проведення експертизи в сумі 246 грн.
Речові докази відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 124, 129, 349, 366-368, 371, 374, 376, 394, 395 КПК України, ст.174 ЦПК України, ст. 1166 ЦК України, суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки, поклавши на засудженого обов`язки відповідно до ст. 76 КК України:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.
Контроль за поведінкою ОСОБА_4 покласти на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем його проживання.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи від 25.02.2016 року за № 236 в кримінальному провадженні, в сумі 246 грн.
Цивільний позов Публічного акціонерного товариство «Укртелеком» задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», яке розташоване за адресою: м. Кіровоград, вул. Гоголя 72, ідентифікаційний код 21560766, р/р НОМЕР_2 в АБ в «УКРГАЗБАНК», МФО 320478, матеріальну шкоду в сумі 5734 грн. 45 коп.
Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду згідно зі ст.ст. 395, 396 КПК України, з особливостями визначеними ч.2 ст. 394 КПК України може бути оскаржений до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом 30 діб з моменту його проголошення.
Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Ленінському районному суді м. Кіровограда копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Суддя: ОСОБА_1