В И Р О К
Іменем України
31.05.2016 р.
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участі сторін та учасників кримінального провадження:
- прокурора ОСОБА_3 ,
- обвинуваченого ОСОБА_4 ,
- захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000173 від 26.08.2015 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , без освіти, одруженого, не працюючого, військовозобов`язаного, паспорт НОМЕР_1 , раніше судимого вироком Жмеринського районного суду від 20.08.1998 року за ч.2 ст.140, ст.208, 42 КК України (1960 року) на три роки шість місяців позбавлення волі; вироком Жмеринського міського суду від 04.08.2000 року за ч.2 ст.17, ч.2 ст.81 КК України (1960 року) до виправних робіт строком один рік з відрахуванням 10% заробітку в доход держави; вироком Жмеринського міського суду від 12.11.2002 року за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України на два роки позбавлення волі; вироком Жмеринського міськрайонного суду від 10.10.2006 року за ч.2 ст.350 КК України на три роки дев`ять місяців обмеження волі; вироком Жмеринського міськрайонного суду від 21.12.2015 року ч.3 ст.185, ст.75 КК України на п`ять років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком на три роки,
- у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.185 КК України,
УСТАНОВИВ :
Близько 12 годин 00 хвилин 17.02.2016 року ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу міського кладовища по вул. Одеській в м.Жмеринці Вінницької області, з метою незаконного заволодіння чужим майном підійшов до припаркованого там легкового автомобіля "ВАЗ 11113", державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_6 , та який останнім був залишений без нагляду, де з корисливих мотивів, діючи свідомо та умисно, шляхом вільного доступу через незамкнену на ключ ляду багажника проник до салону вказаного автомобіля, звідки таємно викрав належне ОСОБА_6 майно, а саме: гроші в сумі 200 грн., дві господарські сумки синього та коричневого кольору розмірами 45 см. х 40 см., виготовлених з поліпропілену, вартістю по 60 грн. кожна, а також матерчату торбинку коричневого кольору у клітинку власного виготовлення, двох пакетиків із насінням моркви, чотирьох металевих ключів до дверного замка та одного металевого ключа до штаби, які не становлять для потерпілого матеріальної цінності. З викраденим майном ОСОБА_4 покинув місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 320 грн.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 винуватим себе у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, вказавши, що кримінальне правопорушення вчинив за обставин, викладених вище.
Пояснив, що опівдні 17.02.2015 року він вийшов з дому та пішов до магазину по хліб. Проходячи повз міське кладовище по вул. Одеській в м.Жмеринці він знову побачив малолітражний легковий автомобіль, що стояв там вже кілька днів поспіль. Вважаючи його покинутим, вирішив подивитись що там є всередині. Обидві бокові дверки автомобіля були замкнені, а задня ляда багажника від його дотику відчинилась та через цей отвір він заліз у салон. Подивився у бардачок, де виявив гроші в сумі 200 грн. однією купюрою, яку вирішив привласнити. Також знайшов та взяв собі дві пластиковігосподарські сумки, саморобну торбину, два пакетики із насінням моркви та зв`язку ключів. Усі ці речі відніс до себе додому, де заховав у різних місцях та нічого не повідомив дружині. Коли через кілька днів до нього додому прийшли працівники міліції із запитанням, чи йому нічого невідомо про дану крадіжку, він зізнався у її вчиненні та добровільно видав викрадене майно. Вказав про власне усвідомлення протиправного заволодіння ним чужим майном. Із вартістю викрадених ним двох господарських сумок у розмірі по 60 грн. кожна погодився. У вчиненому щиро розкаявся та просив його суворо не карати.
Потерпілий ОСОБА_6 належно викликався до суду, в судове засідання не з`явився, попередньо подавши письмову заяву щодо здійснення судового розгляду за його відсутності, одночасно вказавши щодо призначення обвинуваченому покарання на розсуд суду та зауваживши про відсутність до останнього власних претензій матеріального або морального характеру..
Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.
Стороною захисту спільно заявлено, що кожен з них правильно розуміє зміст цих обставин; їх позиція є істинною та добровільною.
Судом роз`яснено учасникам судового провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, за наслідком чого не отримано їх заперечень проти вказаного порядку та обсязу дослідження доказів.
При цьому суд виходить з того, що кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим, належить до злочинів середньої тяжкості, не є складним та є одноепізодним; обвинувачений не має будь-яких фізичних чи психічних вад; якість зібраних під час провадження досудового слідства доказів сумнівів у суду не викликають.
Таким чином суд прийшов до висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 умисно вчинив таємне викрадення чужого майна, за кваліфікуючою ознакою вчинення крадіжки повторно, а тому він підлягає кримінальній відповідальності за ч.2 ст.185 КК України.
При призначенні міри покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують відповідальність.
Так, обвинувачений ОСОБА_4 хоча раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та має непогашену судимість, проте за місцем проживання характеризується позитивно; на обліку у лікарів психіатрів та наркологів не перебував і не перебуває.
Ті обставини, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочину, а також добровільно усунув заподіяну шкоду, слід віднести до таких, що пом`якшують покарання.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
З урахуванням наведеного та думки потерпілого, який не потребував суворого покарання обвинуваченому, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових правопорушень потребує ізоляції його від суспільства, визнаючи необхідним застосування щодо нього покарання у виді позбавлення волі за недостатності досягнення вказаної мети у даному конкретному випадку застосування інших більш м`яких видів кримінального покарання, альтернативно передбачених санцією даної частини вказаної статті кримінального закону.
Враховуючи, що в ході досудового розслідування обвинуваченому міра запобіжного заходу не обиралась, а під час судового розгляду він не допускав порушень обов`язків щодо явки за викликом суду та наразі ніким не заявлено про обрання йому певної міри запобіжного заходу, судом не вбачається підстав для вирішення питання її застосування до набрання вироком законної сили.
Речові докази, що є викраденим майном, слід залишити у розпорядженні потерпілого.
Судові витрати на залучення експерта та інші процесуальнв витрати у даному кримінальному провадженні за змістом обвинувального акту відсутні.
Керуючись ст.349, 368-371, 373, 374 КПК України, суд -
ЗАСУДИВ :
ОСОБА_4 визнати винуватим та призначити йому покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді трьох років позбавлення волі.
Відповідно до вимог ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Жмеринського міськрайонного суду від 21.12.2015 року остаточне покарання ОСОБА_4 визначити у виді позбавлення волі строком на п`ять років шість місяців.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з часу його затримання в порядку виконання даного вироку суду.
Речові докази: грошову банкноту номіналом 200 грн.; дві господарських сумки синього та коричневого кольору з поліпропілену, розміром 45 см. х 40 см.; матерчату торбинку коричневого кольору у клітинку; два поліетиленових пекета із насінням моркви, чотири ключі до дверного замка (а.к.п.40) залишити у розпорядженні потерпілого ОСОБА_6 .
На вирок суду може бути подана апеляція протягом тридцяти днів з дня його проголошення, Апеляційному суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд.
Копія вироку після його проголошення підлягає негайному врученню засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1