А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и
26.11.2013 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області у складі суддів: Животова Є.Г., (головуючий), ОСОБА_1, ОСОБА_2, прокурора Дьоміної І.Ю., підсудних ОСОБА_3 та ОСОБА_4, розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальну справу за апеляційними скаргами підсудного ОСОБА_4 та прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції прокурора прокуратури м. Ужгорода Закарпатської області ОСОБА_5 на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.04.2013.
Згідно зазначеного вироку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого директором Закарпатського обласного театру ляльок, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, громадянина України, не судимого визнано винуватим та призначено покарання за ч.1 ст.367 КК України у вигляді обмеження волі строком на один рік, з позбавленням права обіймати посади, повязані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обовязків строком на один рік.
На підставі ст.ст. 75,76 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного йому основного покарання з випробуванням протягом однорічного іспитового строку та покладено обовязки: повідомляти органи кримінально-виконавчої «системи» про зміну місця проживання та роботи, періодично зявлятися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишено попередній підписку про невиїзд.
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_5, мешканку с. Оноківці, вул. Нова, 1 Ужгородського району, працюючу головним бухгалтером Закарпатського обласного театру ляльок, ІНФОРМАЦІЯ_3, вдову, громадянку України, не судиму визнано винуватою та призначено покарання за ч.1 ст.367 КК України у вигляді обмеження волі строком на один рік, з позбавленням права обіймати посади, повязані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обовязків строком на один рік.
На підставі ст.ст. 75,76 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування призначеного їй основного покарання з випробуванням протягом однорічного іспитового строку та покладено обовязки: повідомляти органи кримінально-виконавчої «системи» про зміну місця проживання та роботи, періодично зявлятися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишено попередній підписку про невиїзд.
Згідно вказаного вироку ОСОБА_4 та ОСОБА_3 допустили службову недбалість, тобто неналежне виконання службовою особою своїх службових обовязків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом державним інтересам, за таких обставин.
Закарпатський обласний театр ляльок (далі театр) включений до мережі головного розпорядника бюджетних коштів Управління культури Закарпатської ОДА, як одержувач бюджетних коштів, який не має статусу бюджетної установи і одержує бюджетні кошти через головного розпорядника бюджетних коштів як фінансову підтримку КФК «Театрально-видовищні заклади».
ОСОБА_4, перебуваючи на посаді директора театру, що розташований в м. Ужгороді на пл. Театральній, 8, виконуючи організаційно-розпорядчі обовязки зі здійснення керівництва діяльністю працівників театру, маючи право представляти інтереси театру в органах державної влади, у підприємствах, установах усіх видів власності, судових, арбітражних органах, громадських організаціях, у межах своєї компетенції видавати накази, обовязкові до виконання всіма працівниками театру, здійснювати підбір, розстановку кадрів, укладати, підписувати договори, контракти, вести контроль за роботою бухгалтерії, будучи службовою особою, неналежно виконуючи свої службові обовязки, всупереч інтересам служби та вимог п. 3,4,6,9 «Посадових обовязків директора Закарпатського обласного театру ляльок» щодо вжиття заходів з ефективного використання і збереження майна театру, розпорядження коштами театру, видачі наказів в межах своєї компетенції, ведення контролю за роботою бухгалтерії, на підставі наказів: № 125 від 26.06.2009, № 124 «а» від 26.06.2009, № 147 від 20.08.2009, № 165 від 17.09.2009, № 188 від 19.10.2009, № 196 від 20.11.2009, № 217 від 22.12.2009, № 12 від 29.01.2010, № 25 від 24.02.2010, № 44 від 23.03.2010, № 50 від 12.04.2010, № 07 від 10.08.2010, № 74 від 24.06.2010, № 84 від 10.07.2010, № 93 від 27.08.2010, № 98 від 15.06.2010, № 120 від 17.10.2010, № 133 від 15.11.2010, № 159 від 29.12.2010, № 7 від 20.01.2011, № 20 від 24.02.2011, № 25 від 21.03.2011, № 40 від 20.04.2011, № 58 «а» від 23.05.2011, № 74 від 17.06.2011, № 81 «а» від 27.07.2011, № 86 від 23.05.2011, № 104 «а» від 21.09.2011, № 112 «а» від 19.10.2011, № 121 «а» від 15.11.2011, № 142 від 28.12.2011, № 8 від 23.01.2012, № 24 від 23.02.2012, № 38 від 15.03.2012, виданих та підписаних ним, як керівником театру, всупереч вимог наказу Міністерства культури і туризму України від 18.10.2005 № 745 безпідставно, без отримання відповідного дозволу управління культури Закарпатської обласної державної адміністрації, як органу вищого рівня, в період з 26.06.2009 по 15.03.2012 нарахував та разом з головним бухгалтером ОСОБА_3 виплатили ОСОБА_4, як директору театру та двом заступникам директора ОСОБА_6 та ОСОБА_7 надбавки за складність та напруженість робіт на загальну суму 57 035,14 грн.
Своїми діями ОСОБА_4 заподіяв істотної шкоди охоронюваним законом інтересам держави внаслідок безпідставного нарахування грошових коштів працівникам театру.
Згідно акту ревізії ДФІ в Закарпатській області № 07-04/59 від 25.05.2012 фінансово-господарської діяльності театру за період з 01.06.2009 по 01.04.2012 управлінням культури Закарпатської ОДА (далі управління культури) надавались дозволи для нарахування надбавки за складність та напруженість в роботі лише директору театру ОСОБА_4 і не у всіх місяцях.
Дозволи для нарахування надбавки за складність та напруженість в роботі двом заступникам директора (ОСОБА_6 та ОСОБА_7М.) управлінням культури не надавались.
Внаслідок допущення вищевказаного порушення, бухгалтерією театру було нараховані та виплачено директору театру та двом заступникам директора надбавок за складність та напруженість в роботі без відповідного дозволу управління культури на загальну суму 41 814 гривень 62 (шістдесят дві) копійки.
В результаті проведення зайвих доплат до заробітної плати за складність та напруженість, зайво відраховано до Державних цільових фондів нарахувань на заробітну плату та сплати єдиного соціального внеску в сумі 15 220,52 грн.
Внаслідок допущеного порушення установі завдано матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 57 035,14 грн.
Щодо ОСОБА_3 то вона вчинила злочин за вищевказаних обставин в порушення зазначених умов праці та нормативних актів, не передбачаючи, що в результаті її поведінки може бути завдано істотну шкоду, хоча повинна була і могла передбачити такі наслідки, всупереч інтересам служби та вимог п. 1, п.5, п. 6, п. 9 «Посадових обовязків головного бухгалтера Закарпатського обласного театру ляльок» щодо забезпечення контролю за правильністю видатків грошових засобів і матеріальних цінностей, контролю виконання статтей прибутків та видатків, контролю за своєчасним проведенням інвентаризації грошових коштів, проведенні заходів направлених на попередження нестач та інших порушень, контролю за правильністю використання фонду заробітної плати, штатного розкладу, контролю за касовою дисципліною, видатках грошових коштів, на підставі зазначених вище наказів, виданих та підписаних директором театру ОСОБА_4, безпідставно, без отримання відповідного дозволу управління культури в період з 26.06.2009 по 15.03.2012 здійснила нарахування, які в подальшому були виплачені ОСОБА_4, як директору театру та двом заступника директора: ОСОБА_6 та ОСОБА_8 надбавки за складність та напруженість робіт на загальну суму 57 035,14 гривень.
В результаті цього, ОСОБА_3, неналежно виконавши свої службові обовязки через несумлінне ставлення до них, заподіяла істотну шкоду охоронюваним законом інтересам держави, а театру завдано матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 57 035,14 грн.
В апеляційній скарзі та доповненні до неї прокурор вказує, що вирок є незаконним, у звязку із чим підлягає зміні через неправильне застосування судом кримінального закону.
Так, в порушення вимог ч.3 ст.61 КК України суд неправомірно призначив ОСОБА_3 покарання у вигляді обмеження волі, не врахувавши, що вона досягла пенсійного віку.
З урахуванням наведеного, прокурор просить змінити вирок від 30.04.2013 в частині призначення ОСОБА_3 покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік, із застосуванням ст.ст. 75,76 КК України та призначити їй покарання у вигляді штрафу в розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права обіймати посади, повязані з веденням бухгалтерського обліку строком на 1 рік.
В апеляції підсудного ОСОБА_4 йдеться про невідповідність призначеного вироком суду покарання тяжкості злочину та особі засудженого. Так, завдані злочином матеріальні збитки державі відшкодовано повністю, злочин ним вчинено з необережності, вперше притягається до кримінальної відповідальності та вже звільнений із займаної посади.
З цих підстав ОСОБА_4 просить змінити вирок суду від 30.04.2013 та призначити йому більш мяке покарання.
Заслухавши доповідь судді, промову прокурора, яка просила задовольнити подану прокурором апеляцію з доповненнями, заперечила проти апеляційної скарги ОСОБА_4, посилаючись на її безпідставність та те, що вирок суду щодо ОСОБА_4 від 30.04.2013 в частині призначеного останньому покарання у вигляді обмеження волі є справедливим, пояснення підсудних, зокрема ОСОБА_4, який просив призначити йому більш мяке, ніж обмеження волі покарання у вигляді штрафу, а щодо вирішення питання за апеляційною скаргою прокурора обидва підсудних покладалися на розсуд суду, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи сторін, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово підсудних, апеляційний суд визнає, що апеляційні скарги прокурора та підсудного ОСОБА_4 підлягають задоволенню з таких підстав.
Як встановлено по справі, що не заперечувалося сторонами, вищевказаним діянням ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вчинили злочин, передбачений ч.1 ст.367 КК України службова недбалість.
У звязку із цим, дії підсудних вірно кваліфіковано судом за ч.1 ст.367 КК України, що відповідає матеріалам кримінальної справи.
Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що помякшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
З розяснень, які містяться в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 № 7 вбачається, що при призначенні покарання слід додержувати вимоги п.1 ч.1 ст.65 КК України. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на грунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, і менш суворого особам, які вперше вчинили злочини, щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.
Призначаючи ОСОБА_4 покарання з обранням його виду і міри, суд першої інстанції не в повній мірі врахував положення ст.65 КК України, зокрема дані про особу винного, який має позитивну характеристику, вперше вчинив злочин, який є необережним, обставину, що помякшує покарання щире каяття, усунення ним завданої злочином матеріальної шкоди, та обрав найбільш суворий вид покарання з передбачених ч.1 ст.367 КК України обмеження волі, не навівши мотиви такого рішення.
З цих підстав апеляційний суд визнає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 знайшли своє підтвердження, а тому вирок в частині призначення цьому підсудному покарання підлягає зміні. З урахуванням наведених обставин справи, апеляційний суд визнає, що необхідним і достатнім покаранням для ОСОБА_4 для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів є штраф, розмір якого слід визначити в межах санкції ч.1 ст.367 КК України.
Наведені в апеляційній скарзі прокурора зазначені вище доводи обґрунтовані і заслуговують на увагу: апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції, призначивши ОСОБА_3 покарання у вигляді обмеження волі, неправильно застосував кримінальний закон відповідно до ч.3 ст.61 КК України обмеження волі не застосовується до осіб, що досягли пенсійного віку; ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, на день постановлення судом вироку, 30.04.2013, виповнилося 66 років, а отже вона досягла пенсійного віку, передбаченого ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 365-367,371,377,379 КПК України 1960 року, апеляційний суд
У Х В А Л И В :
Апеляційні скарги прокурора та ОСОБА_4 задовольнити.
Вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.04.2013 змінити: 1) в частині призначеного ОСОБА_3 покарання та призначити цій підсудній покарання за ч.1 ст.367 КК України у вигляді штрафу в розмірі 4 250 грн., з позбавленням права обіймати посади, повязані з веденням бухгалтерського обліку строком на 1 рік; 2) в частині призначеного ОСОБА_4 покарання та призначити цьому підсудному покарання у вигляді штрафу в розмірі 6 800 грн. з позбавленням права обіймати посади, повязані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обовязків строком на 1 рік.

З мотивувальної та резолютивної частин вироку виключити посилання на ст.ст. 75,76 КК України.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту набрання нею законної сили.

Судді: