ун. № 759/9881/16-к
пр. № 1-кп/759/668/16
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2016 року Святошинський районний суд міста Києва
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0005169 за обвинуваченнням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. П.- Борщагівка, Києво-Святошинського району, Київської області, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, не одруженого, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , судимого 14 червня 2013 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, з випробуванням іспитовим строком на 3 роки, 19 травня 2016 року Святошинським районним судом м. Києва за ст. 185 ч. 2, 71 КК України до 4 років 8 місяців позбавлення волі,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України,
сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , -
в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 , будучи раніше судимим за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив, та знову вчинив кримінальне правопорушення при наступних обставинах.
Так, ОСОБА_3 , 17 травня 2016 року, приблизно в 19.55 годин, знаходячись біля пішохідного переходу до торгівельного центру «Апрель», розташованого по пр-ту Л. Курбаса, 19-а в м. Києві, побачив раніше йому незнайому неповнолітню ОСОБА_5 , яка слідувала по пішохідному переходу, розмовляючи по мобільному телефону, який тримала в руці. З метою особистого незаконного збагачення, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_3 вирішив повторно, відкрито викрасти мобільний телефон у останньої.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне, відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , підійшов ззаду до неповнолітньої ОСОБА_5 та схопився рукою за належний матері останньої - ОСОБА_6 , мобільний телефон марки «Самсунг Галаксі С7», білого кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , вартістю 15799 гривень, який знаходився в прозорому чохлі, вартістю 201 гривня, із сім-карткою мобільного оператора «Лайф», вартістю 20 гривень, на рахунку якої знаходились грошові кошти в сумі 3 гривні, загальною вартістю 16023 гривні, який ОСОБА_5 тримала в руці.
Маючи намір повторно, відкрито викрасти вказане чуже майно та розпорядитися ним на власний розсуд, ОСОБА_3 почав забирати з рук неповнолітньої ОСОБА_7 мобільний телефон, однак перехожі громадяни в цей час, стали припиняти дії ОСОБА_3 , внаслідок чого останній, намагався втекти з місця вчинення злочину, не виконавши таким чином всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, проте був затриманий ОСОБА_8 .
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 виним себе у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, вказавши на час, місце, спосіб та мету його вчинення та показав, що 17 травня 2016 року, приблизно в 19.55 годин, він знаходився біля пішохідного переходу до торгівельного центру «Апрель», по пр-ту Л. Курбаса в м. Києві, де побачив раніше незнайому йому потерпілу ОСОБА_5 , яка розмовляла по мобільному телефону, який тримала в лівій руці та який він вирішив викрасти, щоб в подальшому продати, а гроші використати на власні потреби. Підбігши до потерпілої він правою рукою схопився за мобільний телефон, який намагався висмикнути з руки потерпілої, проте у нього це не вийшло, оскільки остання утримувала телефон в руці та почала кричати. Він, відразу почав тікати, однак був затриманий перехожими громадянами. Свої дії пояснити не може. Просить суворо не карати.
Оскільки обвинуваченим ОСОБА_3 та іншими учасниками судового провадження не оспорюються фактичні обставини, судом встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого ОСОБА_3 та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, визнавши, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, проти чого учасники судового провадження не заперечували.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті доведена повністю, й кваліфікація його дій за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України є правильною, оскільки він вчинив незакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.
Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст. ст. 65, 68 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 12 КК України класифікується як тяжкий злочин проти власності, ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця, обставину, яка пом`якшує його покарання, та відсутність обставин, які обтяжують покарання; дані про особу обвинуваченого, а саме: те, що він неодружений, офіційно не працює, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, має постійне місце реєстрації та проживання, за яким характеризується задовільно, раніше судимий за вчинення злочину проти власності, його відношення до скоєного, що тяжких наслідків від скоєного не настало, та, вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України в межах санкції даної частини ст. 186 КК України.
За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 України в межах санкції вказаної частини ст. 186 КК України, а саме у виді позбавлення волі, оскільки, на думку суду, його виправлення та перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства.
Таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 19 травня 2016 року вироком Святошинського районного суду м. Києва засуджений за ч. 2 ст. 185, 71 КК України до 4 років 8 місяців позбавлення волі, покарання за яким не відбув, а тому на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, суд вважає необхідним визначити йому остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань.
Питання речових доказів вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.
Керуючись ч. 9 ст. 100, ч. 3 ст. 349, ст.ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -
з а с у д и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання, шляхом часткового складання покарань з урахуванням покарання, призначеного йому за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 19 травня 2016 року, у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
До вступу вироку в закону силу, обрати ОСОБА_3 міру запобіжного заходу, у виді тримання під вартою в Київському СІЗО Управління державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області, взявши його під варту в залі судового засідання.
Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за даним вироком рахувати з 04 серпня 2016 року.
Строк попереднього ув`язнення у даному кримінальному провадженні, який рахувати з 04 серпня 2016 року, до набрання вироком законної сили, зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_3 із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 в строк відбуття покарання, строк попереднього ув`язнення у кримінальному провадженні за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 19 травня 2016 року, в період з 30 березня 2016 року по 31 березня 2016 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі.

Речові докази по справі: мобільний телефон марки «Самсунг Галаксі С7», білого кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 - залишити потерпілій ОСОБА_6 .
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Суддя: