НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
25 травня 2016 року Справа № 322/410/16

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження

за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополь Запорізької області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , не працює, має середню спеціальну освіту, не одружений, раніше судимий:

- за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26.12.2003 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

- за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 08.12.2004 за ст. 71, ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років 9 місяців позбавлення волі (звільнився 19.07.2007 умовно-достроково, невідбутий строк 1 рік 1 місяць 27 днів);

- за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21.04.2011 за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі (звільнився 14.02.2014 у зв`язку з відбуттям строку покарання);

- за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 06.05.2014 за ч. 1 ст. 395 КК України до 2 місяців арешту (звільнився 27.08.2014 у зв`язку з відбуттям строку покарання);

- за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04.11.2014 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України,

встановив:
17.02.2016, близько 03 год. 30 хв., ОСОБА_4 , знаходячись на території садиби ОСОБА_5 , розташованій в АДРЕСА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою крадіжки чужого майна з корисливих мотивів, діючи умисно, виявивши на території вказаної садиби чоловічу барсетку чорного кольору, яка знаходилася на фрагменті шиферу лежачого на землі, поблизу автомобіля «ДЕУ ЛАНОС» реєстраційний номер НОМЕР_1 , належну ОСОБА_6 , внаслідок раптово виниклого умислу, вирішив викрасти цінності, які знаходилися в її середині. Для цього ОСОБА_4 , скориставшись відсутністю будь-кого поруч, виніс вказану барсетку за територію зазначеної садиби та відкривши її, таємно, діючи повторно, викрав з неї гроші в сумі 900,00 грн., заподіявши потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на вищезазначену суму, а також банківську картку банку «ПриватБанк» № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_6 з аркушем паперу, на якому було вказано пін-код до даної картки. Викравши з барсетки зазначене вище майно, належне ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , повернувшись до садиби ОСОБА_7 підкинув її під стоячий в дворі вказаний автомобіль.

Зазначені дії ОСОБА_4 під час досудового розслідування були кваліфіковані: в частині викрадення грошових коштів за ч. 2 ст. 185 КК України, а саме як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно; в частині викрадення банківської картки за ч. 1 ст. 357 КК України, а саме як викрадення офіційного документу, вчиненого з корисливих мотивів.

17.02.2016, близько 05 год. 45 хв. ОСОБА_4 , знаходячись біля банкомату 7255 банку «ПриватБанк», розташованого по вул. Українській, 33 в смт. Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою крадіжки чужого майна, з корисливих мотивів, діючи умисно, скориставшись вказаним банкоматом, зняв з вищезазначеної викраденої ним в цей же день, банківської картки банку «ПриватБанк» № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 450,00 грн., які таємно повторно викрав, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на вказану суму.

Зазначені дії ОСОБА_4 під час досудового розслідування були кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, а саме як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

У судовому засіданні ОСОБА_4 , після роз`яснення йому судом суті обвинувачення, повністю визнав свою вину в пред`явленому обвинуваченні та обставини, викладені у обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаявся.

З урахуванням повного визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні злочинів, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу. Учасники судового провадження проти зазначеного не заперечили. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановлено добровільність їх позицій, а також роз`яснено, що вони позбавляються права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений, ОСОБА_4 , підтвердив обставини вчинених ним злочинів та пояснив суду, що він дійсно в ніч з 16.02.2016 на 17.02.2016, знаходячись на території садиби ОСОБА_5 , розташованій в смт. Новомиколаївка, за вищезазначених обставин викрав з барсетки гроші в сумі 900 грн., а також пластикову картку банку «ПриватБанк» з пін-кодом до неї, а пізніше 17.02.2016 за допомогою вказаної пластикової картки отримав у банкоматі 450,00 грн. Також обвинувачений зазначив, що усвідомивши скоєння злочину, він повернув потерпілому викрадене майно, проте останній незважаючи на це звернувся до правоохоронних органів.

Дослідивши та оцінивши вищенаведені докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, та правильність кваліфікації дій обвинуваченого під час досудового розслідування.

При обранні виду та розміру покарання судом враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 66 КК України загальними обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 за вчинення ним злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, є його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.

Загальною обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого за вчинення ним злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, відповідно до пункту 13 ч. 1 ст. 67 КК України, є вчинення ним злочинів у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи вищезазначене, данні про особу обвинуваченого, який, згідно з характеристикою позитивно характеризується за місцем проживання, тяжкість вчинених ним злочинів та оскільки новий умисний злочин вчинено обвинуваченим після звільнення від відбування покарання з випробуванням під час іспитового строку, суд, виходячи з приписів ст.ст. 70, 71, 78 КК України дійшов висновку про необхідність призначення йому покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі, а за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком до покарання, призначеного за цим вироком.

Також на підставі п.п. «а», «в» ч. 5 ст. 72 КК України суд визнає за необхідне зарахувати ОСОБА_4 в строк остаточного покарання, призначеного за цим вироком, строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Підстав для зміни чи скасування обраного обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням його особи, суд, виходячи з приписів ч. 3 ст. 377 КПК України не вбачає. Відтак, строк тримання обвинуваченого під вартою має бути продовжено до набрання цим вироком законної сили.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся, документально підтверджені процесуальні витрати в справі відсутні.

Питання про долю речового доказу суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 70 72, 78, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, ст.ст. 100, 349, 373 376, 393, 395, 532, КПК України, суд

ухвалив:
1. ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців;

- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

2. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 листопада 2014 року, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

3. Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту його затримання з 17 лютого 2016 року.

При цьому, на підставі пунктів «а», «в» ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 в строк остаточного покарання, призначеного за цим вироком, строк попереднього ув`язнення з 17 лютого 2016 року по 25 травня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

4. Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання цим вироком законної сили.

5. Речовий доказ у справі: банківська картка банку «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , повернути потерпілому ОСОБА_6 .

6. Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Новомиколаївський районний суд Запорізької області, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Суддя ОСОБА_1