Справа № 461/579/16-к
Провадження № 1-кс/461/554/16

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2016 року суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши за участю заявника ОСОБА_3 у відкритому судовому засіданні в м.Львові заяву ОСОБА_4 про відвід слідчого судді Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про відвід слідчого судді ОСОБА_5 , з підстави обставин, які викликають сумнів в неупередженості даного слідчого судді, зокрема посилається на неналежне його повідомлення про розгляд скарги, яка перебуває в провадженні даного слідчого судді, упередженість даного судді, яка проявилась при розгляді іншої скарги заявника, що перебувала на розгляді у даного слідчого судді, процесуальні порушення допущені, на думку заявника, ОСОБА_5 , не забезпечення гарантованих ОСОБА_4 Конституцією України та Конвенцієюпро захист прав людини і основоположних свобод прав гарантій.

Заявник в судовому засіданні заяву підтримав з мотивів, викладених у ній та просив її задоволити.

Заслухавши доводи заявника, дослідивши матеріали заяви, приходжу до наступного висновку.

Статтею 75 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Відповідно до положень ч.5 ст. 80 КПК України, відвід повинен бути вмотивованим.

Дослідивши заяву та долучені до неї матеріали, заслухавши пояснення заявника, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 135 КПК України, особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. Таким чином, абсолютно безпідставним є твердження заявника про порушення його прав, внаслідок повідомлення про розгляд справи телефоном, оскільки такий порядок виклику прямо передбачений Законом і навпаки свідчить про вжиття слідчим суддею та секретарем судового засідання заходів щодо оперативного повідомлення скаржника про час та місце проведення судового розгляду.
Суд також вважає безпідставними посилання заявника на відсутність безсторонності суду, в обґрунтування яких останній наводить практику ЄСПЛ, оскільки таке обґрунтування є безпідставним і не стосується даної справи, а також не відповідає її обставинам та не підтверджена належними та допустимими доказами. При цьому виходжу з наступного. Визначення юридичного змісту оціночної категорії «безсторонній суд» зумовлює необхідність врахування суб`єктивного та об`єктивного критеріїв безсторонності. Перший з них означає, що суддя має бути суб`єктивно вільним від упередженості при розгляді справи; другий що суддя має забезпечити достатні гарантії для усунення будь-яких обґрунтованих сумнівів щодо його неупередженості. Конкретизуючи суб`єктивний критерій, Суд підкреслює, що поки не доведено інше, діє презумпція особистої безсторонності судді . Критерієм суб`єктивної безсторонності є відсутність з боку судді умисних або необережних дій, які б свідчили про пряму чи опосередковану особисту зацікавленість у вирішенні справи або іншим чином давали б підстави сумніватися в його неупередженості. Так, зокрема, у справі «Хаузшільдт проти Данії», ЄСПЛ зазначив: «Для висновку про наявність у конкретній справі правомірної підстави сумніватися у безсторонності судді думка обвинуваченого може враховуватися, але вона не має вирішального значення. Вирішальним є те, чи можна вважати такі сумніви об`єктивно виправданими». Згідно рішення ЄСПЛ, на яке посилається заявник, навпаки спростовує його доводи. Так, згідно цієї практики, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії», пункт 43), а таких належних і допустимих доказів заявником суду не надано. Посилання останнього на ухвалу в якій слідчий суддя відмовив йому в задоволенні скарги є надуманим і базується на суб`єктивній думці заявника, сформованій на непогодженні з самим судовим рішенням. Однак, таке рішення набрало законної сили, а відтак в повній мірі відповідає Конституції України.
Не подано суду жодного доказу щодо перебування слідчого судді у прямій чи опосередкованій службовій, фінансовій, політичній, тощо залежності від сторони у справі в даному випадку, як зазначає заявник, від прокурора.
Абсолютно неприпустимим суд вважає посилання заявника на походження даного слідчого судді, а саме дослівно: «Мені відомо, що даний суддя прибув зі сходу України і на моє переконання заражений бацилами сепаратизму і не дотримується в Галицькому суді Законів та Конституції України щоби підірвати віру людей які звертаються до суду до судової гілки влади тобто посіяти зневіру до Держави України, отже свідомо чи несвідомо в умовах війни діє в інтересах агресора Росії». Такі вислови заявника свідчать про висловлення ним дискримінаційних слів на адресу судді (який являється громадянином України) за ознакою місця народження (походження), що є абсолютно неприпустимими з точки зору гарантованих Конституцією України прав і свобод.
Заява про відвід має містити вказівку на підстави, що зумовлюють його наявність. Вимога мотивувати відвід означає, що особа, яка його заявила, повинна викласти відомі їй обставини, з якими вона пов`язує необхідність усунення слідчого судді, судді від участі у судовому провадженні.

Таким чином, приймаючи до уваги вищенаведені мотиви, приходжу до висновку, що в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 8, 75, 80, 81 КПК України, ст.6 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод»,

у х в а л и в :

в задоволенні заяви ОСОБА_4 про відвід слідчого судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_5 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1