Дата документу Справа № 333/4463/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 333/4463/16-к Головуючий в 1 інстанції
Провадж. № 11-кп/778/1597/16 ОСОБА_1
Категорія ч.1ст. 119 Доповідач в 2 інстанції
КК України ОСОБА_2

УХВАЛА
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Запоріжжя, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України.
Учасники судового провадження:
представник потерпілої адвокат ОСОБА_9 ,
адвокат обвинуваченого ОСОБА_10 ,
обвинувачений ОСОБА_6 .
Встановлені ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 вересня 2016 року обставини:
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження до суду надійшов обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 за обвинуваченням його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 119 КК України,
В підготовчому судовому засіданні представник потерпілої заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, оскільки він не відповідає вимогам КПК України. За змістом клопотання його ініціатор посилався на наявність обставин, які засвідчують невірність кваліфікації дій обвинуваченого, які мають отримати кваліфікацію за скоєння більш тяжкого злочину.
При вирішенні питання про задоволення клопотання представника потерпілої, судом було встановлено, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 ч.2 КПК України, що позбавляє суд можливості призначити провадження до судового розгляду.
В обгрунтування прийнятого рішення суд зазначив, що диспозіція ч.1 ст. 119 КК України, за якою органом досудового розслідування кваліфіковано дії ОСОБА_6 , передбачає кримінальну відповідальність за вбивство, вчинене через необережність, суб`єктивна сторона якого характеризується необережною формою вини. Між тим, в обвинувальному акті в порушення вимог ст. 291 ч.2 п.5 КПК України вказано, що ОСОБА_6 маючи умисел, на спричинення тілесних ушкоджень, стоячи навпроти ОСОБА_11 , наніс йому один удар кулаком правої руки та один удар кулаком лівої руки в область голови, внаслідок чого ОСОБА_11 впав на підлогу, а ОСОБА_6 , продовжуючи свій умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_11 два удари невзутою ногою в область голови та в область живота, після яких, ОСОБА_11 стоячи в коридорі, втратив рівновагу, внаслідок отриманих ударів, та впав, вдарившись носом об підлогу, внаслідок чого виникла кровотеча.
Викладене в обвинувальному акті, формулювання обвинувачення суд визнав таким, що не узгоджується з об`єктивною стороною складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України.
Одночасно, суд вказав, що зазначаючи в обвинувальному акті, що ОСОБА_6 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_11 один удар кулаком правої руки, один удар кулаком лівої руки в область голови, два удари невзутою ногою в область голови та в область живота, слідчий не дав таким діям обвинуваченого кримінально-правової кваліфікації, залишивши поза увагою, що такі дії можуть містити окремий склад кримінального правопорушення.
В апеляційній скарзі прокурор, який приймав участь в розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність. Посилання суду на те, що викладене в обвинувальному акті формулювання пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення не узгоджується з об`єктивною стороною складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 119 КК України, вважає таким, що в даному випадку істотно порушує вимоги кримінального процесуального закону, оскільки суд на стадії підготовчого судового засідання вийшов за межі наданої йому компетенції. Крім того, зазначив, що на момент проведення підготовчого судового засідання суд не володіє доказами, зібраними під час проведення досудового розслідування і не має об`єктивної можливості зробити висновок щодо відсутності в діях обвинуваченого ОСОБА_6 всіх елементів складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 119 КК України. Інкриміноване ОСОБА_6 вбивство через необережність, вчинене останнім внаслідок злочинної самовпевненості, що характеризує суб`єктивну сторону зазначеного складу злочину як необережну, і, одночасно не змінює наявності в ОСОБА_6 умислу на нанесення потерпілому тілесних ушкоджень. Просить ухвалу скасувати, призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.
В запереченнях на апеляційну скаргу представник потерпілої вказує на обгрунтованність висновків суду першої інстанції, на обмеженність у можливості доводити свою позицію щодо наявності в діях обвинуваченого більш тяжкого кримінального правопорушення та неможливість суду змінити правову кваліфікацію дій обвинуваченого у сторону більш тяжкого злочину, просить залишити без задоволення апеляцію прокурора.
Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, потерпілу та її представника, які висловили заперечення доводам та вимогам апеляції, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до положень ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні не вирішуються питання про доведеність вини обвинуваченого та не перевіряються процесуальні рішення, які були прийняті під час досудового розслідування, оскільки це прерогатива суду під час судового розгляду, завданням підготовчого судового засідання є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду.
За змістом зазначеної норми зі стадії підготовчого судового засідання суд має право повернути обвинувальний акт прокурору у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Вичерпні вимоги до обвинувального акта викладені в ст. 291 КПК України.
Так, зокрема, обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію цього правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Отже, рішення про повернення обвинувального акта прокурору може бути прийнято лише в разі, якщо при його складанні були допущені порушення вимог ст. 291 КПК України.
Як убачається зі змісту обвинувального акту в даному кримінальному провадженні, він в цілому відповідає вимогам вищезазначеної статті Кримінального процесуального кодексу України, оскільки слідчий відобразив фактичні обставини кримінального правопорушення, які вважав встановленими, правову кваліфікацію правопорушення з посиланням на положення КК України, сформулював обвинувачення та виконав інші вимоги, передбачені вказаною статтею.
Колегія суддів погоджується з доводами прокурора, що, повертаючи обвинувальний акт прокурору з наведених вище підстав, суд вийшов за межі предмету судового розгляду, який вирішується у підготовчому судовому засіданні та фактично вдався до дослідження обставин кримінального провадження і кваліфікації дій обвинуваченого, що є неприпустимим на даній стадії судового розгляду.
Натомість підстав, які б слугували причинами повернення обвинувального акту прокурору не має.
Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення, у зв`язку із істотним порушенням вимог КПК України, підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь в розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, задовольнити.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4