Провадження № 1-кп/742/44/16
Єдиний унікальний № 742/352/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 лютого 2016 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Прилуках кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Лісова Слобідка Чорнухинського району Полтавської області, українця, громадянина України, з середньою технічною освітою, не одруженого, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ст.335 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 , будучи особою призовного віку, на якого відповідно до ст.65 Конституції України покладений обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності та будучи відповідно до п.1 ст.15 Закону України «Про військовий обовязок та військову службу» придатним на строкову військову службу за станом здоров`я та віком, в період проведення призову, згідно з Указом Президента України від 17.02.2015 року №88/2015 «Про строки проведення чергових призовів, чергові призови на строкову військову службу громадян України та звільнення в запас військовослужбовців у 2015 році», будучи повідомленим особисто повісткою 05.10.2015 року про явку 02.11.2015 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порушення п.8 ст.15 Закону України «Про військовий обовязок та військову службу», будучи ознайомленим про кримінальну відповідальність за ухилення від призову на строкову військову службу, маючи на меті ухилитися від призову на строкову військову службу, умисно у встановлені строки не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 , тим самим ухилився від призову на строкову військову службу у Збройних Силах України.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 підтвердив факт своєї свідомої неявки до ІНФОРМАЦІЯ_2 та факт умисного ухилення від призову на строкову військову службу.

Свою вину у скоєному ОСОБА_4 визнав повністю, пояснивши, що розуміє тяжкість вчиненого, однак категорично не бажає пов`язувати своє життя з військовою службою, незважаючи навіть на ту ситуацію, яка склалася на даний час в Україні. У вчиненні злочину щиро розкаявся.

Показання обвинуваченого відповідають всім фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

Тому відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, отримавши згоду всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом було з`ясовано, чи правильно розуміють учасники судового розгляду зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Суд встановив, що своїми умисними діями, які виразились в ухиленні від призову на сторокову військову службу, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ст.335 КК України.
Відповідно до ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які відповідно до ст.67 КК України обтяжували б покарання ОСОБА_4 , судом встановлені не були.

Вирішуючи питання про міру покарання ОСОБА_4 , суд враховує конкретні обставини справи, вимоги ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, ступінь тяжкості вчиненого злочину, що не є тяжким, сукупність обставин, що пом`якшують його покарання, за відсутності обставин, які б обтяжували покарання, а також особу самого обвинуваченого, який має молодий вік (а.с.18, 32), позитивні характеристики за місцем проживання (а.с.46), раніше не судимий (а.с.34), тимчасово не працює, а також його сімейний стан та стан здоров`я (а.с.15-17, 21, 26), зокрема те, що ОСОБА_4 на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває (а.с.38, 40), у зв`язку з чим суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_4 покарання в межах санкції статті інкримінованого йому злочину з випробуванням, застосувавши статтю 75 КК України.

Судові витрати у справі відсутні. Цивільний позов у справі не заявлявся.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.373, 374 КПК України, суд
З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним за ст.335 КК України і призначити покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Речові докази у справі:
- корінець повістки про виклик ОСОБА_4 на збірний пункт (а.с.50, 56), який зберігається при матеріалах кримінального провадження, - залишити при матеріалах даного кримінального провадження;

- особову справу призовника ОСОБА_4 (а.с.56, 56-а), яка знаходиться в камері зберігання речових доказів Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області, повернути до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня проголошення даного вироку, а засудженим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя ОСОБА_1