АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/790/919/16 Слідчий суддя: ОСОБА_1
Справа № 646/6059/16-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.173 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
власника майна - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02.06.2016 року, якою задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на майно у кримінальному провадженні № 0000239, -
В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02.06.2016 року було задоволено клопотання слідчого в ОВС другого СВ СУ прокуратури Харківської області та накладено арешт на майно, а саме: транспортний засіб Hyundai Accent, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який вилучений під час проведення тимчасового доступу до огляду у кримінальному провадженні № 0000239. Слідчий суддя, врахувавши доводи клопотання, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого, оскільки існує необхідність збереження транспортного засобу для проведення всіх необхідних досліджень. Не погоджуючись з рішенням слідчого судді власник майна ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02.06.2016 року скасувати та повернути автомобіль Hyundai Accent, номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_6 на відповідальне зберігання. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, ОСОБА_6 посилається на те, що 01.06.2016 року за місцем знаходження автомобіля «Хюндай», р.н. НОМЕР_1 , за адресою: м. Харків, вул. Погорелко, 2 (на території приватного домоволодіння), куди був поставлений пошкоджений автомобіль для зберігання відразу після дорожньо-транспортної події (ДТП) і не експлуатувався, прокуратурою Харківської області за участю експертів Харківського НДІСЕ та ХОБСМЕ був проведений його ретельний огляд, складено протокол огляду з фотографіями пошкоджених частин автомобіля, вилучені всі зразки, які експерти разом з слідчим вважали необхідним відібрати для експертного дослідження, проведено експертами-автотехніками технічний огляд автомобіля, та виконані інші дії. Після чого слідчим були призначені криміналістичні експертизи в різних експертних установах м. Харкова. За таких обставин подальше вилучення автомобіля, арешт не має сенсу. ОСОБА_7 , який керував автомобілем «Хюндай», на теперішній час не є підозрюваним, а проходить по справі в якості свідка. Вказує, що посилання слідчого судді на положення ч. 2 ст. 167, ст. 170 КПК України, як на підстави для арешту, є помилковим. Слідчим суддею не враховано, що арештом автомобіля порушуються права ОСОБА_6 , як власника транспортного засобу «Хюндай», р.н. НОМЕР_1 . По кримінальному провадженню відсутні достатні докази, що вказують на вчинення саме ним кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, з моменту ДТП - 08.03.2016 року, пройшло вже три місяця, за цей час у слідчого не було підстав для повідомлення йому про підозру. На протязі цих трьох місяців автомобілем «Хюндай» ніхто не користувався, практично він знаходився в такому ж стані, який був після ДТП, на відповідальному зберіганні на території приватного домоволодіння у батька водія ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 . Тому вважати, що після цих трьох місяців хтось буде змінювати агрегати, механізми та деталі автомобіля, як на це вказує слідчий в своєму клопотанні, не має об`єктивних підстав. Цивільний позов по справі не заявлений, конфіскація майна взагалі не передбачена даним кримінальним провадженням. Даний автомобіль вже був оглянутий слідчим і експертами, вилучені зразки для проведення всіх експертиз, складений протокол огляду транспортного засобу, призначені всі необхідні криміналістичні експертизи, тому продовжувати подальший арешт і зберігання автомобіля на спецмайданчику немає потреби. Крім того, зберігання автомобіля на платному спецмайданчику потребує значних грошових витрат, що негативно впливає на сімейний бюджет.
Заслухавши суддю доповідача, пояснення ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали провадження, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення. 08.03.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000239 про те, що 08.03.2016 року, приблизно о 02.30 годині, поблизу будинку 192/1 по вул. Полтавський шлях м. Харкова невстановлений водій, керуючи невстановленим автомобілем, рухаючись зі сторони вул. Залютінської, скоїв наїзд на невстановленого пішохода жіночої статі. В результаті ДТП пішохід від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події, водії ДПТ втік, внесено відомості за ч. 2 ст. 286 КК України. В ході досудового розслідування надійшла заява від ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , про те що він 08.03.2016 о 03 годині він, керуючи власним транспортним засобом «Hyundai Accent», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул. Полтавський шлях в сторону смт. Пісочин зі швидкістю 60 км.на годину. Під час руху в районі Танкового училища він почув поштовх під колесами свого автомобіля, після чого він одразу загальмував та зупинив свій автомобіль біля правого бордюру. Вийшовши із автомобіля ОСОБА_9 побачив, що там лежить жінка без ознак життя. Після чого зупинилась проїжджаюча на зустріч карета швидкої медичної допомоги, працівники якої констатували смерть жінки. ОСОБА_7 після цього покинув місце ДТП. Звертаючись з клопотанням про арешт майна, слідчий вказав, що автомобіль «Hyundai Accent», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , може бути визнаний доказом у кримінальному провадженні та необхідний для проведення експертних досліджень та з метою уникнення зміни агрегатів, механізмів та деталей. Відповідно до ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування,передачі, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, і у такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, де вказано, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про необхідність задоволення клопотання слідчого за викладеними у ньому посиланнями, оскільки матеріали провадження свідчать про те, що вказаним у клопотанні автомобілем було здійснено наїзд на людину, яка померла, оглядом автомобіля встановлені пошкодження його передньої частини, тобто цей автомобіль може бути визнаний як доказ.
Крім того, апеляційний суд приймає до уваги ту обставину, що на момент дорожньо-транспортної пригоди 08.03.2016 року, автомобіль «Hyundai Accent», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебував у власності ОСОБА_7 , про що свідчить копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. (а.с. 5) Тоді як відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, доданого до апеляційної скарги, вказаний транспортний засіб з 22.04.2016 року перебуває вже у власності його мами - ОСОБА_6 , і остання не позбавлена права відповідно до вимог ст. 174 КПК України звернутись до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту майна.
Слідчим у клопотанні доведено наявність достатніх підстав вважати, що автомобіль «Hyundai Accent», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , може бути речовим доказом у кримінальному провадженні, що є достатнім обґрунтуванням необхідності накладення арешту на вказане майно незалежно від того, хто є його власником. Таким чином, колегія суддів, враховуючи необхідність проведення досліджень для встановлення обставин кримінального правопорушення та збереження транспортного засобу, який може бути речовим доказом, приходить до висновку про відсутність підстав для скасування ухвали слідчого судді за доводами апеляційної скарги ОСОБА_6 . Крім того, апеляційний суд відмічає, що апелянтом не надано доказів здійснення витрат на зберігання транспортного засобу на спецмайданчику, а згідно вимог ст. 124 КПК України процесуальні витрати у кримінальному провадженні несе обвинувачений, а статтею 123 цього Кодексу передбачено, що витрати, пов`язані із зберіганням речей здійснюються за рахунок Державного бюджету України.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02.06.2016 року, якою задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на майно у кримінальному провадженні № 0000239 без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий
Судді