АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/246/16 Справа № 691/219/15-к Категорія: ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 389 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 травня 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Черкаської області ОСОБА_8 на вирок Городищенського районного суду Черкаської області від 28 грудня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця селища Білоглинка Зеленівського району Западноказахстанської області, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Городищенського районного суду Черкаської області від 08.12.2014 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 240 годин громадських робіт,

засуджено: за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.; за ч. 2 ст. 389 КК України у виді арешту строком на 3 місяці.

На підставі ч.1 ст. 70, ч. 3 ст. 72 КК України за сукупністю злочинів, остаточно призначено ОСОБА_7 до відбування покарання у виді 3 місяців арешту та штрафу в розмірі 510 грн., які підлягають самостійному виконанню,

в с т а н о в и л а :
Даним вироком ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що він близько 20 години 09.01.2015 року, знаходячись у будинковолодінні за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , умисно наніс ОСОБА_9 удар кулаком в область правого плеча та декілька поштовхів обома руками в область грудної клітки, чим спричинив останній, згідно висновку судово-медичної експертизи, легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткострокового розладу здоров`я.

Також ОСОБА_7 , будучи ознайомленим із порядком та умовами відбування покарання призначеного вироком Городищенського районного суду Черкаської області від 08.12.2014 року, що набрав законної сили 12.01.2015 року, за ч. 1 ст. 185 КК України у виді громадських робіт та попереджений про кримінальну відповідальність про те, що у разі ухилення від його відбування, маючи реальну можливість його виконати, не відбув жодної години без будь-яких поважних на те причин, чим ухилився та до даного часу ухиляється від відбування покарання у виді громадських робіт.

В апеляційній скарзі прокурор, не заперечуючи доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень і правильності кваліфікації його дій, порушує питання про скасування вироку Городищенського районного суду Черкаської області від 28 грудня 2015 року через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості скоєних кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Просить ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн., за ч. 2 ст. 389 КК України - у виді 3 місяців арешту, а за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, до покарання у виді 3 місяців арешту. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати не відбуте покарання за вироком Городищенського районного суду Черкаської області від 08.12.2014 року, перевівши його на підставі ч. 1 ст. 72 КК України в 30 днів арешту, і остаточно призначити до відбування покарання у виді 3 місяців 20 днів арешту.

При цьому, апелянт вказує на необхідність під час апеляційного розгляду повторно дослідити матеріали, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 .

Заслухавши суддю-доповідача, міркування прокурора в підтримку апеляційної скарги та задоволення її в повному обсязі, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який покладається на розсуд суду, останнє слово обвинуваченого ОСОБА_7 , вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які він засуджений, відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на доказах, досліджених судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, та ніким не оспорюється.

Порядок розгляду кримінального провадження, передбачений ч. 3 ст. 349 КПК України, судом першої інстанції дотримана в повному обсязі.

Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження та за ч. 2 ст. 389 КК України - ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання, є правильною і в колегії суддів сумнівів не викликає.

Разом з цим судом першої інстанції допущено неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність при призначенні ОСОБА_7 покарання за сукупністю злочинів і не призначення покарання за сукупністю вироків, що, на виконання вимог ст. 409 КПК України, є підставою для скасування судового рішення з ухваленням нового вироку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України та п.п. 22,25,26 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Коли за злочини, що утворюють сукупність призначено основні покарання різних видів, які не підлягають заміні за правилами, передбаченими ст. 72 КК України (штраф, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю), суд може застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим або призначити кожне з них до самостійного виконання.

При призначенні ОСОБА_7 покарання за сукупністю злочинів та вироків, суд не виконав вимог ст.ст. 70,71 КК України.

Як вбачається з резолютивної частини вироку, суд першої інстанції ОСОБА_7 засудив за ч. 1 ст. 125 та ч. 2 ст. 389 КК України до різних видів покарання, зокрема до штрафу та арешту і, при призначенні остаточного покарання за сукупністю злочинів, дійшов помилкового висновку про їх самостійне виконання, не врахувавши вимоги ст. 71 КК України щодо необхідності призначення остаточного покарання за сукупністю вироків.

Так, як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_7 раніше судимий вироком Городищенського районного суду Черкаської області від 08.12.2014 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 240 годин громадських робіт. Вказане покарання ОСОБА_7 не відбув, судимість за вироком районного суду Черкаської області від 08.12.2014 року з нього не знята і не погашена в установленому законом порядку, про що свідчить також і засудження його за ч. 2 ст. 389 КК України.

З урахуванням зазначених обставин, покарання ОСОБА_7 має бути призначене, відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, а на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за сукупністю злочинів невідбутого покарання за вироком Городищенського районного суду Черкаської області від 28 грудня 2015 року, шляхом складання покарань на підставі ч. 1 ст. 72 КК України, з розрахунку 1 день арешту до 8 годин громадських робіт, що становить 30 днів арешту.

Керуючись ст.ст. 405, 409, п.3 ч.1 ст. 407, ст. 420 КПК України, колегія суддів судової палати, -

з а с у д и л а :
Апеляційну скаргу заступника прокурора Черкаської області ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Городищенського районного суду Черкаської області від 28 грудня 2015 року відносно ОСОБА_10 скасувати в частині призначеного покарання.

Засудити ОСОБА_7 та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 125 КК України до штрафу у виді 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.;

- за ч. 2 ст. 389 КК України до арешту строком на 3 місяці.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 покарання у виді 3 місяці арешту.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання, призначене вироком Городищенського районного суду Черкаської області від 08.12.2014 року у виді 240 годин громадських робіт, що в перерахунку відповідно до ч. 1 ст. 72 КК України становить 30 днів арешту, та остаточно призначити ОСОБА_7 до відбування покарання у виді 3 місяців 20 днів арешту.

В решті вирок Городищенського районного суду Черкаської області від 28.12.2015 року залишити без змін.

Цей вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення судом апеляційної інстанції.

Головуючий :

Судді :