Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/409/16-к
У Х В А Л А
23.02.2016 року м.Виноградів
Клопотання мотивовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 28 листопада 2015 року, близько 12 години 30 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи легковим автомобілем марки «Mitsubishi carisma», реєстраційний номерний знак Чеської Республіки НОМЕР_1 , рухаючись по своїй смузі руху на ділянці проїжджої частини вул. Головна с.Фанчіково в напрямку с. Р. Долина, Виноградівського району, в порушення вимог п. 1.10 «безпечна швидкість» - "швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах", п.10.1 - "Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху" та п.12.1 - "Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно керувати його рух та безпечно керувати ним" Правил дорожнього руху України, проїжджаючи вищевказану ділянку автодороги, не вибрав безпечну швидкість руху, перед зміною напрямку руху та не переконався в безпечності маневру, розпочав маневр обгону невстановленого досудовим розслідуванням легкового автомобіля марки «Мерседес», де неподалік будинку № 151 розташованого з правого боку по ходу руху автомобіля, по закінченню здійснення ним маневру обгону невстановленого досудовим розслідуванням легкового автомобіля марки «Мерседес», не застосував заходів до зниження швидкості або зупинки транспортного засобу в момент, коли у нього була технічна можливість запобігти дорожньо-транспортній пригоді застосуванням екстреного гальмування із зупинкою до місця наїзду, чим позбавив себе технічної можливості запобігти наїзду передньою правою частиною свого автомобіля «Mitsubishi carisma» реєстраційний номерний знак Чеської Республіки НОМЕР_2 на пішохода ОСОБА_7 , яка стояла на краю правого узбіччя.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 , згідно висновку експерта № 466 від 30.12.2015, отримала тілесні ушкодження у вигляді: синців шкірних покровів правого плеча в верхньо-середній третині по задній поверхні, бокової поверхні грудної клітки справа, саден шкірних покровів лівої кисті по тильній поверхні, які не спричинили розлад здоров`я і по цій ознаці згідно п. 2.3.2 «б» «Правил судово-медичного визначення степені тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, кваліфікуються, як легкі тілесні пошкодження, не спричинили короткочасного розладу здоров`я; забійної рани чола зліва та правої надключичної ділянки, струсу головного мозку, що спричинили розлад здоров`я понад 6 але не більше 21 дня і за цією ознакою згідно п.2.3.2. «а» «Правил судово-медичного визначення степені тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний термін розладу здоров`я; відкритого перелому с-н/3 кісток правої гомілки зі зміщенням, закритого уламкового перелому шийки та головки правої плечової кістки з повним зміщенням уламків (підтверджених рентгенологічно), спричинили розлад здоров`я понад 21 день, не являються небезпечними для життя, і по цій ознаці згідно п. 2.2.1 «Правил судово-медичного визначення степені тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, кваліфікуються як тілесні пошкодження середнього ступеня тяжкості.
Згідно висновку експерта № 64 від 04.02.2016, з технічної точки зору, причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди стали дії водія автомобіля «Mitsubishi carisma», реєстраційний номерний знак Чеської Республіки НОМЕР_1 , який керуючи даним транспортним засобом, всупереч вимогам пунктів 10.1 та 12.1 Правил дорожнього руху України, не вибрав безпечну швидкість руху, перед зміною напрямку руху не переконавшись в безпечності маневру, виїхав на праве по напрямку його руху узбіччя, де допустив наїзд на пішохода.
Тобто невідповідність дій водія ОСОБА_4 вимогам пунктів 10.1 та 12.1 Правил дорожнього руху України стали причиною настання даної дорожньо-транспортної пригоди.
У вчиненні кримінального правопорушення обгрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, без освіти, тимчасово не працюючий, не одружений, раніше судимий.
18 лютого 2016 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Допитаний в якості підозрюваного ОСОБА_4 відповідно до ст. 63 Конституції України від дачі показів відмовився.
Вина підозрюваного ОСОБА_4 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: допитом потерпілої ОСОБА_7 , показами свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , протоколом огляду місця події від 28.11.2015, висновками експертів.
ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у вигляді штрафу до сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.
Враховуючи те що, ОСОБА_4 ніде не працює, раніше притягався до кримінальної відповідальності, не має постійного джерела доходів, по місцю свого проживання характеризується негативно, не має міцних соціальних зв`язків, які б утримували його за місцем проживання, а також існують ризики передбачені ст. 177 КПК України, а саме може переховуватись від органів досудового розслідування, тобто не з`являтись на виклики слідчого, прокурора, суду, виїхати за межі України, впливати на свідків та потерпілих, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та існує ризик його протиправної поведінки, у зв`язку з чим особисте зобов`язання, особиста порука підозрюваного будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із домашнім арештом.
Зокрема, аналіз особистості ОСОБА_4 , із зібраних наявних характеризуючих даних, вказує на байдуже ставлення ним до дотримання правових норм, ігноруванням громадських інтересів, відсутність соціальної пристосованості у суспільстві. Вказані обставини свідчать про неможливість застосування особистого зобов`язання, стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , так як такий вид запобіжного заходу ним дотриманий не буде.
З метою досягнення дієвості даного кримінального провадження, щодо підозрюваного ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, так як існує обґрунтована підозра щодо вчинення ним вищевказаного кримінального правопорушення, а необрання такого виду запобіжного заходу не забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, що в подальшому може призвести до невиконання кримінального судочинства.
Отже, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики передбачені ст.177 КПК України, дає підстави для обрання стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
При розгляді прокурор та слідчий підтримали клопотання з викладених у ньому підстав та просять задовольнити.
Захисник ОСОБА_5 заперечила проти задоволення клопотання, просить відмовити в задоволенні з тих підстав, що не є вагомими докази про вчинення її підзахисним кримінального правопорушення, клопотання слідчого не відповідає вимогам ст.ст. 177, 178 КПК України, слідчим не доведено наявність ризиків, які б давали підстави для застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, підозрюваний відшкодував потерпілій шкоду, досудове слідство на стадії завершення. Просить у задоволенні клопотання відмовити.
Підозрюваний підтримав думку захисника.
Заслухавши пояснення слідчого, думку прокурора в підтримку клопотання, думку захисника, підозрюваного, дослідивши матеріали клопотання, та обстеживши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до таких висновків.
Згідно положень ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт є одним із запобіжних заходів та полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Мету та підстави застосування запобіжних заходів визначено ст. 177 КПК України.
Так, у відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
За правилами ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
При вирішенні питання застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту надано оцінку клопотанню на предмет відповідності вимогам ст. 184 КПК України, перевірено наявність обгрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, проведено аналіз наявності обставин та доведеності ризиків, передбачених у ст. 177 КПК України.
Також при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу враховано в сукупності обставини, передбачені у ст. 178 КПК України. Зокрема, вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, - штраф від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого; вік та стан здоров"я підозрюваного, міцність соціальних зв"язків, зокрема, те, що підозрюваний має постійне місце проживання, де проживає разом з батьками, характеристику з місця проживання, майновий стан, те, що він офіційно не працевлаштований, раніше судимий.
Наявність обгрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, доведена матеріалами, якими слідчий обгрунтовує доводи клопотання, зокрема, протоколом допиту потерпілої від 12.02.2016 року, протоколами допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , висновком № 64 судової автотехнічної експертизи від 04.02.2016 року та ін.
При розгляді клопотання слідчий зазначив обставини, на підставі яких прийшов до висновку про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Такими, на думку слідчого, є те, що підозрюваний ніде не працює, раніше притягався до кримінальної відповідальності, не має постійного джерела доходів, по місцю свого проживання характеризується негативно, не має міцних соціальних зв`язків, які б утримували його за місцем проживання, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, зокрема, те, що за його вчинення передбачено можливість призначення покарання у виді обмеження волі. Аналогічно слідчим обгрунтовано недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Проаналізувавши встановлені при розгляді клопотання обставини на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим та прокурором доведено наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Наявність інших ризиків із тих, на які вказано в клопотанні, а також недостатність застосування більш м"яких запобіжних заходів не доведено.
Крім того, згідно ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Санкція ч. 1 ст. 286 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 не передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі.
Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
З огляду на викладене слідчий суддя прийшов до висновку відмову у застосуванні домашнього арешту та застосування до підозрюваного більш м"якого запобіжного заходу, - у виді особистого зобов"язання.
Керуючись ст.ст. 177, 179, 181, 183, 194, 196 КПК України, слідчий суддя
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Фанчиково Виноградівського району Закарпатської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , мешканця АДРЕСА_1 , - запобіжний захід у виді особистого зобов"язання.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 на 30 (тридцять) днів - з 23 лютого 2016 року по 24 березня 2016 року (включно) такі обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою,
- не відлучатися із села Фанчиково Виноградівського району Закарпатської області без дозволу слідчого, прокурора або суду.
Вручити копію ухвали підозрюваному негайно після її оголошення.
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ Виноградівського відділення поліції Берегівського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області ОСОБА_6 .
Зобов`язати слідчого СВ Виноградівського відділення поліції Берегівського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області ОСОБА_6 письмово під розпис повідомити підозрюваного ОСОБА_4 про покладені на нього обов`язки і роз`яснити наслідки їх невиконання.
На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1