УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №287/471/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.263 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 жовтня 2016 року м. Житомир
Апеляційний суд Житомирської області в складі суддів:
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоозерянка Олевського району Житомирської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
виправданого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України,
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
виправданого ОСОБА_7
В С Т А Н О В И В:
В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 просить скасувати вирок Олевського районного суду Житомирської області від 08 липня 2016 року щодо ОСОБА_7 , виправданого. за ч. 1 ст. 263 КК України та постановити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити покарання за вказаною статтею у виді позбавлення волі строком на 3 роки. Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні стягнути з ОСОБА_7 . Речові докажи, а саме 22 осколка від гранати РГД-5 та 22 осколки від гранати Ф-1, що зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Олевського ВП Коростенського ВП ГУ НП в Житомирській області - знищити.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор посилається на те, що судом першої інстанції порушено вимоги ст.ст. 2, 9, 10, 23, 27, 410, 411, 412 КПК України, неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права при встановлені фактичних обставин справи, неправильно надано цим обставинам правову оцінку та істотно порушено норми процесуального права під час розгляду кримінального провадження, допущено неповноту судового розгляду, як наслідок цього рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим, невмотивованим.
Вказує, що судом, під час ухвалення вироку, в порушення ст.ст. 9, 23, 370, 410 КПК України, не зважаючи на клопотання сторони обвинувачення, не досліджено всі обставини кримінального провадження та не надано належної оцінки кожному доказу, надано перевагу окремим доказам, які було тлумачено однобоко.
Зазначив, що суд першої інстанції, не погоджуючись з висновками експерта, вказав, що стороною обвинувачення не доведено того факту, що у ОСОБА_7 вилучались боєприпаси, хоча зазначений факт сторонами не оспорювався, а висновки експертиз прямо свідчать про те, що було вилучено гранати.
Послався на те, що під час судового розгляду з метою повного та всебічного дослідження всіх обставин вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення та для усунення сумнівів, які виникли в ході дослідження письмових доказів, прокурором заявлялось клопотання щодо виклику та допиту в якості свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які підтвердили б факт зберігання боєприпасів ОСОБА_7 , допит яких мав істотне значення для ухвалення законного та обґрунтованого судового рішення та виклик слідчого СВ Олевського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_13 , який складав вищевказаний протокол огляду місця події та мав дати пояснення суду для усунення протиріч та сумнівів, які виникли. Однак, суд безпідставно відхилив заявлене клопотання, що призвело до неповного дослідження усіх обставин та винесення незаконного судового рішення. Зазначив, що судом першої інстанції в порушення ст.ст. 7, 23, 370, 410, 412 КПК України безпідставно відхилено клопотання прокурора про долучення до матеріалів провадження та дослідження в суді матеріалів кримінального провадження, а саме рапорту заступника начальника Олевського РВ УМВС ОСОБА_14 про виявлення в квартирі за місцем проживання ОСОБА_7 двох предметів за зовнішніми ознаками схожих на гранати та листа заступника начальника СВ Олевського відділення поліції Коростенського відділу поліції ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_15 про те що саме ті боєприпаси, які були вилучені під час огляду місця події, відправлено на експертизу, результати якої долучено до матеріалів кримінального провадження.
Посилається на те, що судом в мотивувальній та резолютивній частині вироку не зазначено мотивів та підстав, за яких ОСОБА_7 слід виправдати, що свідчить про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Вказав, що судом були порушені вимоги ст. 364 КПК України, а саме не надано сторонам провадження права на репліку в судовому засіданні, що відбулося 08 липня 2016 року.
У доповненнях до апеляційної скарги прокурор ОСОБА_6 посилається на те, що слідчий, під час складання протоколу огляду місця події від 27 жовтня 2014 року, зазначив не вірний номер гранати Ф-1, оскільки останній був затертий, погано читався в зв`язку з станом гранати та корозіями на ній, через що слідчий зазначив номер гранати, який на той момент та за тих обставин міг прочитати. Крім того, слідчий, не маючи спеціальних навичок та знань про будову гранати та враховуючи незадовільний стан гранати, що унеможливлював прочитання написів на корпусі, під час внесення записів до протоколу, вказав номер частини гранати (УЗРГМ), що був вкручений в корпус гранати РГД-5 та є складовою частиною гранати РГД-5.
Вироком Олевського районного суду Житомирської області від 08 липня 2016 року ОСОБА_7 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 263 КК України та виправдано.
Суд встановив, що органами досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він 5 вересня 2014 року близько 11 год. 00 хв., виконуючи військові завдання у с. Луганське Артемівського району Донецької області, під час огляду нежилої споруди, в одній із кімнат виявив ручну наступальну гранату РГД-5, яка є боеприпасом та корпус ручної оборонної гранати Ф-1, який споряджений вибуховою речовиною тротилом, де в нього виник злочинний умисел, направлений на незаконне поводження з ними.
Того ж дня, 5 вересня 2014 року близько 11 год. 10 хв., реалізуючи свій злочинний умисел, сержант ОСОБА_7 в порушення вимог 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 30, 119, 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, без передбаченого Положенням про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12 жовтня 1992 року (далі - Положення) та Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженого наказом МВС України №622 від 21 серпня 1998 року (далі - Інструкція) дозволу, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, перебуваючи у вказаній нежилій споруді с. Луганське Артемівського району Донецької області шляхом привласнення знайденого, придбав ручну наступальну гранату РГД-5, яка відповідно до висновку експерта №4/41 від 19 листопада 2014 є боєприпасом та корпус ручної оборонної гранати Ф-1, який відповідно до висновку експерта №4/40 від 19 листопада 2014 року споряджений вибуховою речовиною тротилом, які поклав до особистого розгрузочного жилету, в який був одягнений, тобто вчинив незаконне придбання бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законним дозволу.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, сержант ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, без передбаченого законом дозволу, тобто всупереч вищевказаним нормативно-правовим актам 05 вересня 2014 року у період близько з 11 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв. переніс ручну наступальну гранату РГД-5, яка є боеприпасом та корпус ручної оборонної гранати Ф-1, який споряджений вибуховою речовиною тротилом, транспортувавши їх безпосередньо при собі у розгрузочному жилеті з с. Луганське Артемівського району Донецької області до пункту дислокації військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , що знаходилась за адресою: АДРЕСА_2 , де поклав їх до сумки з особистими речами, чим вчинив незаконне носіння бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.
В подальшому, в період часу з 05 вересня 2014 року по 25 жовтня 2014 року ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, без передбаченого законом дозволу, тобто всупереч вимогам Положення та Інструкції, зберігав наступальну гранату РГД-5, яка є боеприпасом та корпус ручної оборонної гранати Ф-1. який споряджений вибуховою речовиною тротилом в особисто визначеному ним місці, а саме в сумці з особистими речами на території військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , що знаходилась за адресою: АДРЕСА_2 , чим вчинив незаконне зберігання бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.
Продовжуючи свій злочинний умисел, в період 25 по 26 жовтня 2014 року сержант ОСОБА_7 під час збирання особистих речей, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій без передбаченого законом дозволу, тобто і всупереч вимогам Положення та Інструкції, помістив гранату РГД-5 та корпус гранати Ф-1. що знаходились в сумці до кабіни автомобіля на якому разом із своїм підрозділом вибув із зони проведення антитерористичної операції (території військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ) АДРЕСА_2 до місця свого проживання: АДРЕСА_1 , транспортувавши в такий спосіб їх, чим вчинив незаконне носіння бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.
Після чого, тобто у період з 26 жовтня 2014 року до 13 год. 00 хв. 27 жовтня 2014 року прибувши за адресою свого проживання ( АДРЕСА_1 ) сержант ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій без передбаченого законом дозволу, тобто всупереч вимогам Положення та Інструкції зберігав за місцем свого проживання ручну наступальну гранату РГД-5, яка є боєприпасом та корпус ручної, оборонної гранати Ф-1, який споряджений вибуховою речовиною тротилом, чим вчинив незаконне зберігання бойового припасу та вибухової речовини без передбаченого законом дозволу.
27 жовтня 2014 року о 13 год. 00 хв., під час огляду місця події за адресою АДРЕСА_1 , працівниками міліції у ОСОБА_7 виявлено та вилучено вказаний бойовий припас та вибухову речовину.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, прокурорів, які просили задовольнити апеляційну скаргу з доповненнями з викладених у них мотивів, виправданого ОСОБА_7 , який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та вирок суду в межах ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
За статтею 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього ж Кодексу, тобто с точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів із точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Згідно п.1ч.3ст.374 КПК України у мотивувальній частині виправдувального вироку зазначаються формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнано судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд, вирішуючи питання про порядок та об`єм дослідження доказів у судовому засіданні 24 березня 2016року за погодженням зі сторонами, відповідно до вимог ч.3ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
В подальшому суд скасував ухвалу про скорочений обсяг дослідження доказів та вирішив провести їх повне дослідження.
Однак, всупереч встановленому ст.94 КПК України порядку оцінки доказів, суд не дослідив усіх обставин кримінального провадження, не надав належної оцінки кожному доказу з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Як вбачається з вироку, суд лише вибірково дослідив докази, а саме протокол огляду місця події від 27 жовтня 2014року та висновки експерта від 19.11.2014року №4/40 та №4/41 та відмовив у задоволенні клопотання прокурора щодо дослідження інших доказів, у тому числі свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , не навівши у вироку мотиви, з яких відкидає докази обвинувачення. Наведене є істотним порушенням кримінального процесуального закону, що перешкодило суду ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 .
Суд апеляційної інстанції, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, позбавлений можливості дослідити вказані докази, оскільки з таким клопотанням ніхто з учасників кримінального провадження під час апеляційного розгляду не звертався.
Крім того, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги стосовно того, що суд в порушення вимог п.1ч.3ст.374 КПК України не зазначив у вироку підстави для виправдання ОСОБА_7 .
Відповідно до вимог ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду; невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону відповідно до вимог ч.1ст.412 КПК України є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
В зв`язку з тим, що вирок скасовується, а кримінальне провадження повертається на новий судовий розгляд, доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора, підлягають перевірці в судовому засіданні при новому розгляді справи.
Керуючись ст. 404, 405, 407,412 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу з доповненнями прокурора ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Олевського районного суду Житомирської області від 08 липня 2016 року щодо виправданого ОСОБА_7 скасувати.
Призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
СУДДІ: