АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-сс/796/2971/2016 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 584 КПК Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

особи, щодо якої застосовано екстрадиційний арешт ОСОБА_8 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 серпня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання заступника прокурора м. Києва ОСОБА_9 та застосовано екстрадиційний арешт до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про видачу та фактичну передачу (екстрадицію) компетентним органам Російської Федерації, на строк не більше дванадцяти місяців, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Нікуліно, Великолукського району, Псковської області, Російської Федерації, громадянину Російської Федерації, з вищою освітою, не працюючого, не одруженого проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.

Згідно ухвали суду, слідчий суддя врахувавши те, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , передбачені ч. 1 ст. 210, п. «а» ч. 3 ст. 163 КК Російської федерації відповідають кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 255 КК України, які є екстрадиційними, оскільки за їх вчинення передбачено покарання на строк більше одного року позбавлення волі, данні, які наявні в матеріалах клопотання, про те, що ОСОБА_10 на території України користувався підробленими документами на імя ОСОБА_11 , характер правопорушень, у вчиненні яких, останній обвинувачується на території Російської Федерації, а також врахувавши наявність ризиків вчинення ОСОБА_8 будь-яких дій з метою перешкоджання його видачі компетентним органам Російської Федерації, слідчий суддя прийшов до висновку про відсутність обставин, які б гарантували запобігання спробам втечі особи та забезпечили б у подальшому її видачу компетентним органам іноземної держави, шляхом застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій вважає оскаржувану ухвалу такою, що винесена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання про застосування екстрадиційного арешту відносно ОСОБА_11 відмовити.

Мотивуючи свої доводи, викладені в апеляційній скарзі, апелянт зазначає про те, що слідчим суддею не було належним чином встановлено особу, до якої було застосовано арешт, оскільки в матеріалах справи є документи, які вказують на те, що особа відносно якої розглядалась справа є ОСОБА_11 , а не ОСОБА_8 , на це, на думку сторони захисту, вказують документи із Російської Федерації та документи органів влади України, які були долучені до справи.
Додатково апелянт наголошує на тому, що приведення, в якості доводу про встановлення особи ОСОБА_8 , висновку експертизи є неприпустимим оскільки даний доказ є вкрай сумнівним та не може бути прийнятий до уваги, оскільки для співставлення відбитків були взяті зображення з електронного носія невідомого походження, на яких були зображення візуально не схожі на відбитки ОСОБА_11 .

Також на думку сторони захисту, слідчим суддею були допущені грубі порушення вимог кримінального процесуального закону, зокрема право підозрюваного на захист відповідно до вимог ст. 59 Конституції України, де чітко зазначено, що кожен є вільним у виборі захисника своїх прав, оскільки ОСОБА_11 наполягав на залучені адвокатів, з якими у нього були укладені договори, натомість судом було залучено адвоката ОСОБА_12 , який навіть не мав змоги ознайомитися з матеріалами справи про екстрадицій ний арешт.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та особи, щодо якої застосовано екстрадицій ний арешт, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити в повному обсязі, доводи прокурора, який вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів провадження, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 розшукується компетентними органами Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених п. «а» ч. 3 ст. 163 (вимагання, тобто вимога передачі чужого майна або права на майно або вчинення інших дій майнового характеру під загрозою застосування насильства або знищення чи пошкодження чужого майна, так само під погрозою розповсюдження відомостей, принижуючих потерпілого, або його близьких, або інші відомості, які можуть спричинити значну шкоду правам та законним інтересам потерпілого або його близьких, вчинене організованою групою), ч. 1 ст. 210 (створення злочинної групи (злочинної організації) для вчинення тяжких або особливо тяжких злочинів, так само керівництво такою організацією або структурними підрозділами, які входять в склад такої організації, а також створення об`єднань організаторів, керівників або інших представників організованих груп з метою розробки планів і умов для вчинення тяжких або особливо тяжких злочинів) КК Російської Федерації.
23.08.2013 р. оперуповноваженим ВРР ВКР поліції ВМВС Росії в м. Великі Луки винесено постанову про оголошення обвинуваченого ОСОБА_8 в міжнародний розшук.
22.11.2013 р. Федеральним суддею Великолукського міського суду Псковської області відносно ОСОБА_8 обрану запобіжний захід у вигляді взяття під варту.
23.07.2016 р. слідчим СЧ СУУСВС РФ у Псковській області винесено постанову про притягнення ОСОБА_8 в якості обвинуваченого за ч. 1 ст. 210, п. «а» ч. 3 ст. 163 КК Російської Федерації.
16.07.2016 р. уповноваженою службовою особою УБЗПТЛ ГУ Національної поліції в м. Києві, в порядку ст. 208, 582 КПК України був затриманий громадянин Російської Федерації ОСОБА_8
19.07.2016 р. ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва відносно ОСОБА_8 був застосований тимчасовий арешт строком на 40 діб до отримання запиту про його видачу.
17.08.2016 р. прокуратурою м. Києва із Генеральної прокуратури України отримано запит Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу громадянина цієї держави ОСОБА_8 , з дорученням про проведення екстрадиційної перевірки, яка в даний час ще не завершена.
19.08.2016 р. ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва клопотання прокурора було задоволено та застосовано до ОСОБА_8 екстрадиційний арешт строком не більше дванадцяти місяців.
Розглядаючи клопотання прокурора про застосування екстрадиційного арешту, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 584 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу.
Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.
З ухвали суду першої інстанції, а також журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні прокурора підстави для застосування до ОСОБА_8 екстрадиційного арешту перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний ОСОБА_8 , вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані обставини справи, на підставі яких було прийнято рішення про застосування до ОСОБА_8 екстрадиційного арешту, які мають значення при вирішенні питання обрання запобіжного заходу до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про видачу та фактичну передачу (екстрадицію) компетентним органам Російської Федерації, на строк не більше дванадцяти місяців.
При постановленні ухвали слідчим суддею дотримані вимоги норм КПК України, Конвенції про правову допомогу та правові відносини в цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року.
Як правильно визначив в ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, що особа, щодо якої застосовано екстрадиційний арешт є саме ОСОБА_8 , який є громадянином Російської Федерації, підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. «а» ч. 3 ст. 163, ч. 1 ст. 210 КК Російської Федерації, які відповідають кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 255 КК України, та є екстрадиційними, оскільки за їх вчинення законом передбачено покарання на строк більше одного року позбавлення волі, а тому слідчий суддя обґрунтовано прийшов до висновку про необхідність застосування до останнього екстрадиційного арешту.
Крім того, колегія суддів, погоджується також з висновками, які викладені в ухвалі слідчого судді, а саме те, що слідчий суддя, під час розгляду вказаного клопотання, не досліджує питання про винуватість особи і не перевіряє законність рішень прийнятих компетентними органами інших іноземних держав, а лише перевіряє наявність підстав, достатніх для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив компетентний орган держави, в особі прокуратури м. Києва відносно ОСОБА_8 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.
Приймаючи рішення про застосування до ОСОБА_8 саме такого запобіжного заходу слідчим суддею, враховано наявність ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема щодо можливості останнього ухилятися як від компетентних органів України, так і від компетентних органів іноземної держави, та обґрунтовано прийнято рішення про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризику, передбаченому ч. 1 ст. 177 КПК України та для забезпечення виконання ОСОБА_8 покладених на нього процесуальних обов`язків.
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що слідчим суддею не було належним чином встановлено особу, до якої було застосовано арешт, оскільки в матеріалах справи є документи, які вказують на те, що особа відносно якої розглядалась справа є ОСОБА_11 , а не ОСОБА_8 , колегія суддів вважає безпідставними, оскільки під час розгляду клопотання прокурора в суді першої інстанції слідчим суддею було встановлено, що особа, відносно якої вирішується питання про застосування екстрадиційного арешту, яка назвалася ОСОБА_11 є громадянином Російської Федерації ОСОБА_8 ..
Крім того, даними, які містяться в висновках експерта № 3292/д від 15.07.2016 р., відповідно до яких відбитки пальців рук ОСОБА_8 , надані Національним центральним бюро Інтерпола в Україні, відповідають відбиткам пальців рук особи, яка назвалася ОСОБА_11 , а також даними службових повідомлень, отриманих від Національного центрального бюро Інтерполу Російської Федерації.
Також, як вбачається з матеріалів судового провадження, в останніх міститься Рішення Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві про скасування ОСОБА_11 громадянства України, у зв`язку з тим що воно було набуте шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей, а інші неправдиві відомості та фальшиві документи, які були подані для набуття громадянства України, або приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого не може набути громадянства України відповідно до ст. 8 Закону України «Про громадянство України».
Зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення та спростовуються вищевикладеним.
Істотних порушень норм КПК України при розгляді клопотання прокурора, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді у справі не вбачається.
На підставі вище викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що в клопотанні та доданих до нього матеріалах відсутні обставини та законні підстави, при наявності яких щодо ОСОБА_8 не можливе застосування екстрадиційного арешту, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 422, 584 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Ухвалуслідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 серпня 2016 року, якою задоволено клопотання заступника прокурора м. Києва ОСОБА_9 та застосовано екстрадиційний арешт до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про видачу та фактичну передачу (екстрадицію) компетентним органам Російської Федерації, на строк не більше дванадцяти місяців, відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ :

__________ ______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4