пр.№ 1-кп/464/4/16
У Х В А Л А
10.03.2016 року

Сихівський районний суд м. Львова в складі колегії:

головуючогосудді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судових засідань ОСОБА_4

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Львові заяву обвинуваченого ОСОБА_7 про відвід всіх суддів, які здійснюють судове провадженння колегіально по кримінальному провадженню про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.15 ч.2, ст.115 ч.1, ст.263 ч.2 КК України, -

в с т а н о в и в :
В провадженні Сихівського районного суду м.Львова перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст.15 ч.2, ст.115 ч.1, ст.263 ч.2 КК України.

В судовому засіданні 10 березня 2016 року обвинувачений ОСОБА_7 заявив відвід всьому складу суду, який здійснює зазначене судове провадженння. В обґрунтування поданої заяви про відвід покликається на те, що наявні обставини, які викликають сумнів у неупередженості суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .. Зокрема зазначає, що суд упереджено ставиться до нього, безпідставно задовольняє усі клопотання прокурора, натомість відмовляє в задоволенні його клопотань, сприяє фальсифікації доказів обвинувачення. Вбачає порушення рівності та змагальності сторін у судовому процесі. Вважає, що порушується його право на неупереджений судовий розгляд. З огляду на наведене, він недовіряє суддям Сихівського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в справедливості розгляду його справи.

Згідно ч.1 ст.81 КПК України у разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадженння колегіально, його розглядає цей же склад суду.

Заслухавши думку обвинуваченого та його захисника в підтримку поданої заяви про відвід всього складу суду, прокурора, яка вважає заявлений відвід безпідставним, дослідивши матеріали справи та з`ясувавши її дійсні обставини, суд вважає, що заява про відвід є безпідставною, виходячи з наступного.

Стаття 75 КПК України визначає обставини, які виключають участь судді в кримінальному провадженні та підстави для його відводу, зокрема:

- якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

- якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

- якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

- за наявності інших підстав, які викликають сумнів у його неупередженості;

- у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , викладені в заяві про відвід, не містять конкретних даних, які б свідчили про наявність підстав для відводу всіх суддів, які здійснюють судове провадження колегіально, що передбачені зазначеними нормами КПК України.

Обвинуваченим ОСОБА_7 не наведено обставин, які викликають сумнів в об`єктивності чи неупередженості суддів, та які б унеможливлювали ухвалення зазначеними суддями об`єктивного рішення у справі.

Відповідно до ст. 55 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддя зобов`язаний своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, додержуватися присяги судді та дотримуватися правил суддівської етики.

Пункт 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року "Про незалежність судової влади" передбачає, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі "Гаусшильдт проти Данії", "Мироненко і Мартиненко проти України" зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Гаусшильдт проти Данії" вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки , що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі "Мироненко і Мартиненко проти України"). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 року, у справі №5-15п12).

Так, не погодження з процесуальними рішеннями ухваленими колегією суддів не є підставою для їх відводу, передбаченою п. 4 ч. 1 ст.75 КПК України. Те, що обвинувачений ОСОБА_7 , внаслідок суб`єктивних міркувань не погоджується з процесуальними рішеннями суду під час розгляду справи, не свідчить про упередженість чи необ`єктивність суду.

Так, як вбачається з аналізу положень ст. 392 КПК України (2012 року), у разі незгоди з ухвалою, постановленою під час судового провадження у суді першої інстанції, яка не підлягає окремому оскарженню, заперечення щодо такої можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, право на оскарження якого передбачене частиною 1 статті 392 КПК України (2012 року).

А відтак, в апеляційній інстанції обвинувачений не позбавлений права висловити всі свої міркування, щодо незадоволення процесуальними рішеннями, які були постановлені судом першої інстанції під час судового розгляду, але таке не задоволення, не може бути підставою для відводу суддів.

В зазначених обвинуваченим в якості підстав для відводу суддів, суд не вбачає обставин, які викликали б сумнів у їх неупередженості, свідчили про їх певну особисту заінтересованість у кримінальному провадженні, певні прихильності, уподобання стосовно однієї зі сторін у кримінальному провадженні, а тому вважає заяву обвинуваченого про відвід необґрунтованою, та такою, що не відповідає вимогам чинного КПК України, та суперечить рішенням ЄСПЛ.

Суд вважає, що при розгляді зазначеного кримінального провадження відсутні будь-які порушення вимог КПК України, які б могли свідчити про необ`єктивність та упередженість колегії суддів.

Враховуючи, що в клопотанні не наведено підстав представлених в ст.ст.75, 76 КПК України, а доводи обвинуваченого є неприхованою і незаконною спробою створити штучні підстави для затягування розгляду даного кримінального провадження, що суперечить принципу внутрішнього переконання суду при здійсненні правосуддя, а тому колегія суддів розцінює чергову заяву про відвід суду, як неприховану спробу тиску на суд з метою домогтися прийняття завідомо бажаного для цієї сторони процесуального результату

З врахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні чергової заяви обвинуваченого про відвід колегії суддів.

Керуючись ст. ст. 75, 76, 81 КПК України, суд , -

у х в а л и в :
Заяву ОСОБА_7 про відвід всіх суддів, які здійснюють судове провадженння колегіально по кримінальному провадженню про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.15 ч.2, ст.115 ч.1, ст.263 ч.2 КК України - залишити без задоволення.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3 .

Оригінал. Виготовлено в одному екземплярі.