АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 березня 2016 року м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1
Суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3
секретар судового засідання ОСОБА_4
учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5
обвинувачений ОСОБА_6
захисник ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000179 від 20 квітня 2015 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Садгірського районного суду м.Чернівці від 23 грудня 2015 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці, українця, громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 , із повною загальною середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, не працюючого, раніше судимого:

-31 січня 2005 року вироком Ленінського районного суду м. Чернівці за ч. 3 ст. 185, з застосуванням ст. 69 КК України до 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі;

-11 липня 2006 року вироком Новоселицького районного суду Чернівецької області за ч. 3 ст. 185 із застосуванням ст. ст. 69, 71 КК України до 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі;

Провадження №11-кп/794/61/16 Головуючий в І Інстанції: ОСОБА_8
Категорія ч. 3 ст. 185 КК України Суддя-доповідач: ОСОБА_9
-23 березня 2011 року вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 із застосуванням ст. 75 КК України до (трьох) років позбавлення волі, з іспитовим строком на 1 (один) рік;

-06 квітня 2011 року постановою Новоселицького районного суду Чернівецької області скасовано звільнення з випробуванням та направлено до відбування покарання за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 березня 2011 року строком на 3 (три) роки;

-05 жовтня 2015 року Новоселицьким районним судом Чернівецької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі,

засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів зараховано йому покарання відбуте частково за попереднім вироком Новоселицького районного суду Чернівецької області від 05 жовтня 2015 року та остаточно визначено покарання у вигляді 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання вирішено йому рахувати з 18 червня 2015 року.

Міру запобіжного заходу відносно обвинуваченого до вступу вироку в законну силу залишено тримання під вартою.

Стягнено з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати понесені на залучення експертів в сумі 1534 (одна тисяча тридцять чотири) гривні 50 (п`ятдесят) копійок.

Визначено долю речових доказів.

В С Т А Н О В И Л А :
Згідно вироку Садгірського районного суду м. Чернівці від 23 грудня 2015 року ОСОБА_6 засуджений за те, що в період з 19 квітня 2015 року по 09 травня 2015 року, шляхом проникнення, вчинив ряд крадіжок майна громадян вказаного у вироку на загальну суму 42524 (сорок дві тисячі п`ятсот двадцять чотири) гривні 6 (шість) копійок, а з викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

19 квітня 2015 року ОСОБА_6 з магазину «Іруся», який розташований по вул. Сагайдачного, 2 в с. Мамаївці Кіцманського району Чернівецької області, керуючись корисливою митою, таємно, повторно викрав товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 7202 (сім тисяч двісті дві) гривні, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальних збитків на вказану суму.
23 квітня 2015 року ОСОБА_6 з магазину «Ан-Дес 2», який розташований по вул. Центральній, 108 у смт. Лужани Кіцманського району Чернівецької області, керуючись корисливою митою, таємно, повторно викрав товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 10576 (десять тисяч п`ятсот сімдесят шість) гривень 25 (двадцять п`ять) копійок, чим спричинив потерпілій ОСОБА_11 матеріальних збитків на вказану суму.
09 травня 2015 року ОСОБА_6 з магазину «Ан-Дес», який розташований по вул. Центральній, 57 у смт. Лужани Кіцманського району Чернівецької області, керуючись корисливою митою, таємно, повторно викрав товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 24745 (двадцять чотири тисячі сімсот сорок п`ять) гривень 81 (вісімдесят одна) копійка, чим спричинив потерпілій ОСОБА_11 матеріальних збитків на вказану суму.
На вказаний вирок суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить його змінити та призначити йому більш м`яке покарання. Вважає, що призначене покарання за своєю суворістю не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Заслухавши доповідача, який доповів зміст оскаржуваного вироку, основні доводи апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово ОСОБА_6 , колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок районного суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, та ніким в цій частині не оскаржується, а тому колегія суддів не наводить доводів, які б підтверджували винність обвинуваченого у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 65 КК України, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачено, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з кваліфікації злочинів (ст. 12 КК України), а також особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форми вини, мотиву, мети, способу, стадії вчинення, кількості епізодів злочинної діяльності, ролі кожного із співучасників, якщо злочини вчинено групою осіб, характеру і ступені тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Аналізуючи матеріали кримінального провадження в частині призначення ОСОБА_6 міри покарання, колегія суддів вважає, що районний суд дотримався вимог ст. ст. 65-67 КК України, вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України та в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, особу винного, те, що він раніше неодноразово судимий, має на утриманні малолітню дитину, за місцем проживання характеризується позитивно, обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Також, районний суд з врахуванням всіх обставин кримінального провадження прийшов до правильного висновку, що виправлення ОСОБА_6 - неможливе без ізоляції від суспільства, а призначене судом першої інстанції покарання обвинуваченому є необхідним, достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, призначаючи остаточне покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КПК України, районний суд допустив помилку, оскільки не вказав яким саме шляхом визначив остаточне покарання ОСОБА_6 , тому в цій частині вирок районного суду підлягає зміні, а саме, з врахуванням обставин призначеної міри покарання, до нього необхідно застосувати принцип часткового складання, оскільки такий відповідає вимогам закону та не виходить за межі санкції статті, яка передбачає найбільш тяжке покарання.

Також, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_6 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
На підставі наведеного, апеляційна скарга ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, оскільки апелянтом не наведено жодних об`єктивних, переконливих доводів про надмірну тяжкість призначеного покарання.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 426, 532 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Садгірського районного суду м. Чернівці від 23 грудня 2015 року щодо ОСОБА_6 , визнаного винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, змінити.

Вважати, що ОСОБА_6 призначено остаточне покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України у вигляді 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі шляхом часткового складання призначених покарань.

В іншій частині вирок Садгірського районного суду м. Чернівці від 23 грудня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення по даному кримінальному провадженню в період з 18 червня 2015 року по 01 березня 2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий ОСОБА_9
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3