Справа № 127/1-403/09
Провадження №11-кп/772/384/2016 Категорія: крим.
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 квітня 2016 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 08 лютого 2016 року, якою частково задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 та відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано термін попереднього ув`язнення з 23 січня 2009 року по 22 липня 2010 року включно в строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала мотивована тим, що згідно довідки Райківецької виправної колонії (№ 78) від 29 грудня 2015 року засуджений ОСОБА_7 перебував у Вінницькій установі виконання покарань УДПтС України у Вінницькій області (№ 1) з 15 березня 2013 року по 30 травня 2013 року у зв`язку з розглядом в апеляційному суді Вінницької області його апеляції на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 22 жовтня 2012 року та з 19 лютого 2014 року по 21 березня 2014 року перебував у Київському слідчому ізоляторі в зв`язку з розглядом у ВССУ його касаційної скарги на вирок Замостянського районного суду м. Вінниці від 30 грудня 2009 року. На підставі ст. 72 КК України вищенаведені періоди до попереднього ув`язнення не відносяться, а тому не можуть бути зараховані в строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 вважає ухвалу міського суду незаконною та необґрунтованою у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Посилається на те, що суд першої інстанції допустив неповноту судового розгляду та неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, оскільки висновки суду свідчать про неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту, у зв`язку з чим просить ухвалу змінити та зарахувати в строк відбування покарання, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, періоди ув`язнення - 22 січня 2009 року день затримання; з 23 січня 2009 року по 10 вересня 2010 року час знаходження у Вінницькому СІЗО, як міра запобіжного заходу; з 15 березня 2013 року по 30 травня 2013 року час знаходження у Вінницькому СІЗО для участі в судовому розгляді апеляції; з 19 лютого 2014 року по 21 березня 2014 року час перебування в Лук`янівському СІЗО м. Києва для участі у розгляді касаційної скарги на вирок Замостянського районного суду м. Вінниці від 30 грудня 2009 року у Вищому спеціалізованому суді, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, виступ в дебатах прокурора ОСОБА_6 , який апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 підтримав частково і просив ухвалу суду першої інстанції скасувати, а матеріали провадження повернути в той же суд для призначення нового судового розгляду, перевіривши судові матеріали та обсудивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Перевіркою судових матеріалів встановлено, що при розгляді клопотання судом першої інстанції вказаних вимог закону дотримано не було.
Так, з оскаржуваної ухвали вбачається, що ОСОБА_7 засуджений 30 грудня 2009 року Замостянським районним судом м. Вінниці за ч. 2 ст. 121 КК України до дев`яти років позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 22 липня 2010 року даний вирок залишено без змін. ОСОБА_7 затриманий органом досудового слідства 23 січня 2009 року.

Однак, жодної копії судових рішень на які суд послався в своїй ухвалі в матеріалах провадження немає, що унеможливлює перевірку доводів апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 апеляційним судом.

За відсутності будь-яких достовірних даних про час затримання засудженого на досудовому слідстві апеляційний суд позбавлений можливості підтвердити чи спростувати доводи ОСОБА_7 про його затримання 22 січня 2009 року, як зазначено у його скарзі.

Крім того, при розгляді клопотання ОСОБА_7 судом не витребувана і не досліджена в судовому засіданні особова справа засудженого.

Згідно ухвали Вінницького міського суду від 28 січня 2016 року судовий розгляд клопотання засудженого ОСОБА_7 мав бути проведений в режимі відеоконференції, однак розгляд справи хоча і відбувся, проте призначена судом відеоконференція проведена не була, внаслідок чого не було забезпечено участі засудженого у розгляді справи, що може свідчити про порушення його права на захист.

Розглянувши клопотання і задовольнивши його частково суд в резолютивній частині ухвали не вказав в задоволенні яких вимог засудженого відмовлено.

З огляду на вищенаведені обставини, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції допущені істотні порушення кримінального процесуального закону, що є підставою для скасування судового рішення відповідно до вимог ст. 409 КПК України, у зв`язку з чим дане провадження підлягає поверненню в міський суд для призначення нового судового розгляду.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 410, 412, 415 КПК України апеляційний суд -

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 08 лютого 2016 року, якою частково задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування терміну попереднього ув`язнення в строк покарання, - скасувати.

Матеріали провадження за клопотанням ОСОБА_7 повернути в той же суд для призначення нового судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
З оригіналом вірно: