АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/1541/16-к Номер провадження 11-кп/786/522/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія:ч. ст.185 С.Т.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Апеляційного суду Полтавської області матеріали кримінального провадження за апеляцією першого заступника прокурора Полтавської області ОСОБА_6 на вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 8 квітня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , з середньою-спеціальною освітою, розлучений має на утриманні неповнолітню дитину 2013 року народження, відповідно до ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості,

- засуджений: - за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі;

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку 3 роки.

Відповідно до ст.76 КК України на ОСОБА_7 покладено обов`язки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, навчання; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконачої інспекції, -

з участю прокурора ОСОБА_8 .

Встановила:
До Апеляційного суду Полтавської області звернувся перший заступник прокурора Полтавської області ОСОБА_6 , який у своїй апеляції прохав змінити вирок Полтавського районного суду у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки дії останнього судом неправильно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України та призначенням у зв`язку з цим занадто суворого покарання.

Прокурор вказує, що суд безпідставно вказав у вироку про наявність у ОСОБА_7 двох не знятих та не погашених судимостей: - від 11.04.2013 року за вироком Полтавського районного суду за ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу на суму 850 грн. та від 11.08.2013 року за вироком Київського районного суду м. Полтави за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі, звільнено від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з випробуванням протягом іспитового строку 2 роки. На підставі ст. 1 Закону України «Про Амністію у 2014 році» звільнений від покарання.

Кваліфікуючи дії ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України, за ознакою повторності, суд не врахував положень п.5 ч.1 ст.89 та ч.4 ст.32 КК України та не звернув увагу на те, що обидві судимості відповідно до вказаних норм закону погашені, а тому ставить питання про перекваліфікацію його дій на ч.1 ст.185 КК України та призначення обвинуваченому покарання у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбивання покарання з випробуванням протягом строку 1 рік. В іншій частині вирок залишити без змін.

Інші учасники кримінального провадження вирок не оскаржували, заперечень на апеляцію обвинуваченого не подавали.

Згідно з вироком районного суду, ОСОБА_7 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

На початку лютого 2016 року близько 15-ї години ОСОБА_7 , перебуваючи в будинку потерпілої ОСОБА_9 в АДРЕСА_2 , зайшов до ванної кімнати, де скориставшись тим, що його ніхто не бачить, викрав належну потерпілій золоту каблучку з каменями червоного кольору, 585 проби вагою 3,14 гр. вартістю 3982 грн.. Викраденим розпорядився на власний розсуд.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення прокурора ОСОБА_8 який підтримувала апеляцію, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляції, колегія суддів Апеляційного суду Полтавської області знаходить, що вона підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як видно із матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_7 , визнаючи себе винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, показав суду, за яких обставин він викрав каблучку у потерпілої ОСОБА_9 . При цьому частина доказів, які мали органи досудового слідства, відповідно до ст.349 КК України зі згоди всіх учасників судового провадження не досліджувалися, та доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні злочину у поданій апеляції не оскаржується.

З огляду на наведене, суд першої інстанції обґрунтовано визнав ОСОБА_7 винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Разом із тим суд, кваліфікуючи його дії за ч.2 ст.185 КК України як вчинення крадіжки повторно допустив помилку, на що обґрунтовано вказує у своїй апеляції прокурор.

Так, відповідно до ч.3 ст. 88 та п.5 ч.1 ст.89 КК України особи, засуджені за вироком суду без призначення покарання або із звільненням від покарання чи такі, що відбули покарання за діяння, злочинність і караність якого усунута законом, визнаються такими, що не мають судимості.

Особи, засуджені до основного покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, громадських робіт, виправних робіт або арешту, якщо вони протягом року з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового злочину;

За змістом ч.4 ст. 32 КК України повторність відсутня, якщо за раніше вчинений злочин особу було звільнено від кримінальної відповідальності за підставами, встановленими законом, або якщо судимість за цей злочин було погашено або знято.

Як видно із матеріалів кримінального провадження, які досліджувалися судом, і документів, доданих до апеляції прокурора, ОСОБА_7 раніше двічі судився: - 11.04.2013 року за вироком Полтавського районного суду за ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу на суму 850 грн. та 11.08.2013 року за вироком Київського районного суду м. Полтави за ч.2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України його було звільнено від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку 2 роки. На підставі ст.1 Закону України «Про Амністію у 2014 році» 10.06. 2014 року він був звільнений від покарання.

10.05.2013 року ОСОБА_7 сплатив вказану вироком суду суму штрафу.

За таких обставин очевидно, що вказані судимості у порядку, передбаченому законом, погашені, а тому його дії за вказаний у даному вироку злочин не можуть кваліфікуватися за ознакою повторності за ч. 2 ст.185 КК України. Отже, вирок в цій частині підлягає зміні з перекваліфікацією дій обвинуваченого ОСОБА_10 на ч.1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна без кваліфікуючої ознаки повторності.

У зв`язку із зміною юридичної кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 на закон, що передбачає більш м`яке покарання, підлягає зміні і міра покарання, та зменшення строку випробування на що правильно вказує у своїй апеляції прокурор.

Згідно з даними, що характеризують особу ОСОБА_7 він вважається таким, що не має судимості, в цілому позитивно характеризується, визнав свою вину, потерпіла не наполягала на суворому покаранні, тому покарання обране йому місцевим судом підлягає пом`якшенню.

Колегія суддів вважає обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам закону, звільнення ОСОБА_7 від призначеного покарання з підстав визначених ст.75 КК України. У той же час строк випробування визначений місцевим судом у максимальному розмірі, як видно є вочевидь завищений, а тому підлягає зменшенню.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 404,405, 407, КПК України, колегія суддів Апеляційного суду Полтавської області, -

Ухвалила:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Полтавської області ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 8 квітня 2016 року, стосовно ОСОБА_11 змінити.

Дії ОСОБА_7 перекваліфікувати з ч.2 на ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку 1 рік. В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_7 з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .