Ухвала іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,
в режимі відеоконференції засудженого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 24 березня 2016 року матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002314 за касаційними скаргами прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції та прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 18 червня 2015 року щодо ОСОБА_6 .

Вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 30 березня 2015 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Одеси, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років.

Вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат у провадженні.

За обставин, встановлених судом та детально описаних у вироку ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Так, ОСОБА_6 , 31 жовтня 2013 року, близько 14.00 год., у стані алкогольного сп`яніння прибувши до будинку АДРЕСА_2 , де проживала його дружина ОСОБА_8 , в ході сварки, яка переросла в бійку, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, схопив останню за шию руками, здавив та утримував її до того часу, поки потерпіла не перестала подавати ознак життя, в результаті чого ОСОБА_8 померла на місці.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 18 червня 2015 року вирок суду змінено. Виключено із формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним та мотивувальної частини вироку вказівку суду першої інстанції про скоєння ОСОБА_6 злочину в стані алкогольного сп`яніння, а також посилання на те, що злочин відноситься до категорії особливо тяжких відповідно до ст. 12 КК України і врахування наслідків, що настали у виді смерті потерпілої та пом`якшено йому покарання. Призначено ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 115 КК України 10 років позбавлення волі. В решті вирок суду залишено без зміни.

У аналогічних за вимогами та змістом касаційних скаргах прокурори, не оспорюючи доведеності винуватості та правильності кваліфікації дій, ставлять питання про скасування ухвали апеляційного суду і призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції з підстав невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості. Вважають рішення апеляційного суду про наявність достатніх підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_6 судом першої інстанції покарання безпідставним та стверджують, що з огляду на наявні у справі дані про особу засудженого, а також обставини вчинення злочину, призначене апеляційним судом засудженому покарання не є таким, що відповідає вимогам ст. 65 КК України.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримання касаційних вимог, пояснення засудженого ОСОБА_6 та його захисника про необхідність залишення ухвали апеляційного суду без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що вони підлягають задоволенню з наступних підстав.

Винуватість ОСОБА_6 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, доведеність цього обвинувачення та кваліфікація діяння за ч. 1 ст. 115 КК України в касаційних скаргах не оспорюються.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни вироку місцевого суду судом касаційної інстанції є лише істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину і особі засудженого.

При перевірці матеріалів провадження касаційним судом установлено, що доводи прокурорів про невідповідність призначеного ОСОБА_6 покарання тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого внаслідок м`якості є такими, що заслуговують на увагу.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як убачається з вироку, суд першої інстанції, урахувавши характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, зокрема, його позитивну характеристику за місцем проживання та роботи, стан здоров`я, відсутність судимостей у минулому, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей, яких він позбавив материнського піклування, визнавши обставиною, яка пом`якшує покарання щире каяття у вчиненому, обставиною, яка обтяжує покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, а також зваживши на позицію потерпілого, який наполягав на застосуванні найсуворішої міри покарання, прийшов до висновку про можливість виправлення та попередження вчинення нових злочинів ОСОБА_6 з призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років.
Перевіряючи справу за апеляційною скаргою засудженого, апеляційний суд прийняв рішення про необхідність виключення обставини, яка обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, а також посилання на те, що вчинений ОСОБА_6 злочин відноситься до категорії особливо тяжких і врахування наслідків, які настали у виді смерті потерпілої. З огляду на зазначене та прийнявши до уваги стан здоров`я засудженого, суд апеляційної інстанції прийняв рішення про необхідність пом`якшення призначеного судом першої інстанції покарання до 10 років позбавлення волі.
Однак з таким рішенням колегія суддів погодитися не може.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через мякість або через суворість.
Як убачається з оскаржуваної ухвали, судом апеляційної інстанції не надано належної оцінки ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину, віднесеного відповідно до ст. 12 КК України до категорії особливо тяжких, натомість зроблено безпідставний висновок про необхідність виключення з вироку посилання про це. Необґрунтованою також є вказівка в ухвалі апеляційного суду на безпідставність врахування судом першої інстанції наслідків, які настали в результаті скоєння злочину у виді смерті, оскільки вирок суду першої інстанції не містить посилань на це.

На думку колегії суддів, з урахуванням тяжкості злочину, обставин його вчинення та наслідків, що настали залишення двох малолітніх дітей без материнської опіки, виключення судом апеляційної інстанції обставини, яка обтяжує покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння не є підставою для пом`якшення призначеного судом першої інстанції покарання ОСОБА_6 , як і стан здоров`я останнього, який на думку колегії суддів апеляційного суду зумовив необхідність зменшення обраного судом першої інстанції строку покарання у виді позбавлення волі з 13 років до 10 років.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що касаційні скарги прокурорів підлягають задоволенню, ухвала суду апеляційної інстанції скасуванню із призначенням нового розгляду у вказаному суді.

При новому розгляді, суд апеляційної інстанції повинен належно оцінити відомості про особу винного, обставини, які впливають на призначення покарання, і прийняти законне, обґрунтоване й умотивоване рішення.
Керуючись статтями 433, 434, 436 - 438 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
Касаційні скарги прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції та прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 18 червня 2015 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Запобіжний захід ОСОБА_6 залишити раніше застосований тримання під вартою строком на 2 місяці, тобто до 24 травня 2016 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3