Справа № 488/2164/15-к 25.02.2016 25.02.2016 25.02.2016
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 00000485, за апеляційними скаргами прокурора прокуратури Корабельного району м. Миколаєва ОСОБА_5 та захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_7 на вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 5 листопада 2015 року, яким
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Дорошівка Вознесенського району Миколаївської області, мешкання та місця реєстрації не має,
визнано винним у вчинені злочинів, передбачених п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 389 КК України,
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Миколаєві мешкає в АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчинені злочинів, передбачених п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 187 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_9 ,
обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_8 ,
захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_10 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги прокурора.
Прокурор просить вирок в частині призначеного обвинуваченим покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 вважати засудженим за п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, за ч. 4 ст. 187 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 389 КК України до 1 року обмеження волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України вважати засудженим за сукупністю злочинів до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, за цим вироком та вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 06.07.2015 р. шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити покарання у виді 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
На підставі ст. ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 26.08.2014 р. та призначити остаточне покарання у виді 12 років 4 днів позбавлення волі з конфіскацією майна.
ОСОБА_8 вважати засудженим за п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України до 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна, за ч. 4 ст. 187 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, за ч. 2 ст. 186 КК України до 6 років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, за які ОСОБА_8 засуджено за цим вироком та вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 03.03.2015 р., шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити покарання у виді 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25.03.2013 р. і остаточно призначити покарання у виді 12 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна.
В іншій частині вирок залишити без змін.
До початку апеляційного розгляду прокурором подані зміни до апеляційної скарги, в яких він просив застосувати положення ч. 1 ст. 70 КК України при визначенні покарання ОСОБА_8 за сукупністю злочинів, передбачених п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 і ч. 2 ст. 186 КК України і вважати засудженим за сукупністю злочинів до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 .
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_7 просить вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 05.11.2015 р. відносно ОСОБА_6 змінити та перекваліфікувати дії останнього в частині умисного вбивства ОСОБА_11 з п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 на ч. 2 ст. 121 КК України.
Призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 121 КК України у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 призначити покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Корабельного районного суду від 06.07.2015 р. більш суворим ОСОБА_6 остаточно призначити покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. В іншій частині вирок залишити без змін.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 5 листопада 2015 року ОСОБА_6 та ОСОБА_8 визнано винними у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 187, п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, а ОСОБА_6 , крім того ще у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України та ч. 2 ст. 389 КК України та призначено покарання:
ОСОБА_6 за п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, за ч. 4 ст. 187 КК України 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, за ч. 2 ст. 186 КК України 5 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 185 КК України 3 роки позбавлення волі та за ч. 2 ст. 389 КК України 1 рік обмеження волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у виді 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України визначено шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 06.07.2015 р., більш суворим за даним вироком, остаточно призначено покарання у виді 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
ОСОБА_8 за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України 11 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, за ч. 4 ст. 187 КК України 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, за ч. 2 ст. 186 КК України 6 років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, визначено покарання у виді 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 03.03.2015 р., більш суворим призначеним за даним вироком, визначено остаточно покарання у виді 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
Ухвалено стягнути у відшкодування майнової шкоди з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_12 200 грн. з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_13 2 700 грн., з ОСОБА_6 та ОСОБА_8 в солідарному порядку на користь ОСОБА_14 3 309,40 грн., ОСОБА_15 1 800 грн.
Ухвалено стягнути у відшкодування судових витрат в дольовому порядку з ОСОБА_6 та ОСОБА_8 по 13 915,78 грн. з кожного.
Вирішено питання щодо речових доказів у справі.
Узагальнені доводи апелянтів.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи висновків суду щодо кваліфікації дій та доведеності вини обвинувачених, вважає вирок в частині призначення покарання незаконним та таким, що підлягає скасуванню, через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Зазначає, що суд першої інстанції не прийняв до уваги вимоги ч. 1 ст. 71 КК України та не врахував роз`яснень, викладених у п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 р., внаслідок чого при призначені покарання суд не приєднав ОСОБА_8 невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25.03.2013 р., а ОСОБА_6 невідбуту частину покарання за вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 26.08.2014 р.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 не оспорюючи висновків суду щодо кваліфікації дій ОСОБА_6 в частині злочинів передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 187 КК України вважає, що вирок в частині кваліфікації дій останнього за п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України підлягає зміні, а його дії перекваліфіковані на ч. 2 ст. 121 КК України.
Вважає, що суд безпідставно не прийняв до уваги покази ОСОБА_6 щодо відсутності у нього умислу на вбивство потерпілої ОСОБА_16 , які він надавав протягом досудового слідства та судового розгляду. Про це на думку захисника свідчить і поведінка ОСОБА_6 , який під час вчинення розбійного нападу, оскільки подолавши можливій опір потерпілої при наявності реальної можливості довести умисел на вбивство ОСОБА_16 до кінця, перестав наносити їй удари, оскільки досяг мети, а саме подолання можливого опору для подальшого скоєння розбійного нападу.
Вищевказане на думку захисника свідчить в достатній мірі про наявність в діях ОСОБА_6 саме складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а тому його дії слід кваліфікувати за даною статтею.
Обставини, встановлені судом першої інстанції.
ОСОБА_6 повторно, 14.01.2015 р. о 23.00 годині, шляхом вільного доступу проник до даху будинку АДРЕСА_2 , де шляхом демонтажу, таємно викрав належні ОСОБА_12 супутникову телевізійну антену вартістю 200 грн. та три супутникові головки, вартістю 35 грн. кожна, демонтувавши, діючи повторно таємно викрав належні ОСОБА_17 супутникову телевізійну антену з трьома супутниковими головками вартістю 450 грн. З викраденим майном ОСОБА_6 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном за власним розсудом, спричинивши потерпілим ОСОБА_12 та ОСОБА_17 майнову шкоду в розмірі 305 грн. та 450 грн. відповідно.
16.01.2015 р. о 23.00 годині ОСОБА_6 повторно шляхом вільного доступу проник до даху будинку АДРЕСА_2 , де демонтувавши, таємно викрав належну ОСОБА_18 систему супутникового телебачення «Мінімум» вартістю 1 999,90 грн. З викраденим майном ОСОБА_6 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним за власним розсудом спричинивши потерпілому ОСОБА_18 майнову шкоду на зазначену суму.
13.02.2015 р. приблизно о 21.30 годині ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_6 та іншою невстановленою в ході досудового розслідування особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, знаходились біля будинку АДРЕСА_3 . Діючи відповідно домовленості і розподілу ролей, ОСОБА_8 підійшов ззаду до потерпілої ОСОБА_15 та відкрито, шляхом ривка, заволодів жіночою сумкою вартістю 200 грн. та іншим майном, яке перебувало у сумці, загальною вартістю 2 185 грн., після чого з місця скоєння злочину втік. ОСОБА_6 та невстановлена особа повинні були відволікати увагу потерпілої: ОСОБА_6 почав заспокоювати потерпілу, щоб вона не кричала та не звала на допомогу, а невстановлена особа почала нібито переслідувати ОСОБА_8 . Після скоєння злочину ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та невстановлена особа розпорядились викраденим майном за власним розсудом, спричинивши потерпілій ОСОБА_15 майнову шкоду на загальну суму 2385 грн.
В період з січня 2015 року по лютий 2015 року ОСОБА_6 без поважних причин не вийшов на громадські роботи, на які його було засуджено вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 26.08.2014 р.
16.02.2015 р. близько 19.00 години ОСОБА_8 , за попередньою змовою з ОСОБА_6 , керуючись корисливим мотивом, проникли до будинку АДРЕСА_4 , де мешкала потерпіла ОСОБА_11 . Задля виконання вбивства потерпілої на звалищі, розташованому неподалік від будинку потерпілої, з метою застосування насилля до останньої та подолання її опору ОСОБА_6 , за вказівкою ОСОБА_8 , підібрав пляшку з під шампанського, з якою зайшов до кімнати, де знаходилась потерпіла, при цьому, згідно розподіленим домовленостям, направленим на реалізацію єдиного умислу, спрямованого на заволодіння майном потерпілої та позбавлення її життя, ОСОБА_8 знаходився біля входу до зазначеної кімнати та вів спостереження за потерпілою та обстановкою безпосередньо під час вчинення вбивства. Зайшовши до кімнати, переслідуючи бажання незаконного збагачення, передбачаючи і свідомо припускаючи настання наслідків у виді смерті потерпілої, не розраховуючи при цьому на конкретні обставини, які могли б відвернути такі наслідки, ОСОБА_6 , з метою попередження протидії опору ОСОБА_11 , завдав останній три удари пляшкою з під шампанського в область голови, чим спричинив тяжкі тілесні ушкодження у виді черепно-мозкової травми та інших ушкоджень, від яких настала смерть потерпілої. Після цього ОСОБА_8 та ОСОБА_6 заволоділи грошовими коштами потерпілої в сумі 2 500 грн. та 30 доларів США, що в еквіваленті за станом на 16.02.2015 р. в національній валюті складає 809,40 грн., які належали потерпілій ОСОБА_11 , з місця вчинення злочину зникли розпорядившись викраденими коштами за власним розсудом.
23.02.2015 р. близько 19.00 години ОСОБА_8 , знаходячись біля будинку № 7 по вул. Айвазовського у м. Миколаєві, маючи намір на відкрите викрадення майна, підбіг до ОСОБА_13 , знаходячись позаду неї, шляхом ривка відкрито викрав з її лівої руки жіночу сумку вартістю 500 грн. та інше майно, що перебувало у сумці. З викраденим майном ОСОБА_8 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним за власним розсудом спричинивши потерпілій ОСОБА_13 майнову шкоду в розмірі 6 700 грн.
Дії ОСОБА_8 та ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, за п. п 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіянні смерті іншій людині, вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб та за ч. 4 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням в житло та з заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, а ОСОБА_6 , крім того, за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно та за ч. 2 ст. 389 КК України, як ухилення від відбування громадських робіт, особою засудженою до цього покарання.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , обвинувачених та їх захисників, які підтримали апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 та заперечували проти задоволення скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до наступного.
Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.
Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 389 КК України, щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 187, п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються дослідженими судом доказами, є обґрунтованими і не оспорюються апелянтами.
Щодо вбивства ОСОБА_11 , 1928 року народження, тобто умисного протиправного заподіяння смерті, вчиненого з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , то вина обвинуваченого ОСОБА_6 за наведених у вироку обставин повністю підтверджена наданими стороною обвинувачення доказами, які досліджені в судовому засіданні.
Як вбачається з пояснень обвинуваченого ОСОБА_6 в судовому засіданні, вони з ОСОБА_8 мали намір скоїти розбійний напад на потерпілу, наміру позбавити її життя у них не було. ОСОБА_8 розказав йому про те, що потерпілу він знає вона старенька бабуся, пенсіонерка, має грошові кошти і запропонував йому викрасти у неї гроші та інші коштовності. ОСОБА_8 йому сказав, що він ( ОСОБА_6 ) повинен буде її оглушити, вдарити. Підходячи до будинку потерпілої, він підібрав дерев`яну палку, але, за вказівкою ОСОБА_8 , викинув, бо той, щоб сильніше був удар, запропонував підібрати та взяти із собою пляшку з-під шампанського. Вони пройшли до будинку, він зайшов до кімнати, двері були відчинені, ОСОБА_8 стояв поза дверима і стежив за обстановкою, мав змогу бачити все, що відбувалося у кімнаті через відчинені двері. У кімнаті на дивані сиділа до нього боком бабуся, дивилася телевізор і його не помічала. Вона була маленького зросту, на вигляд років 90, неподалік від неї у куту стояла її палиця. Підійшовши до потерпілої, він нижньою частиною пляшки з-під шампанського (її дном) різко наніс їй перший удар по тім`яній частині голови, потерпіла скрикнула та вкрила голову руками, він наніс другий удар таким же чином, після чого вона впала боком на диван, заплющила очі та захрипіла, у неї пішла кров носом, однак вона була при тямі, після чого він наніс їй третій удар пляшкою. У кімнату увійшов ОСОБА_8 , вони у шафі знайшли гроші і пішли з будинку.
Обвинувачений ОСОБА_8 також в суді стверджував, що з ОСОБА_6 вони мали намір скоїти розбійний напад на потерпілу, наміру позбавити її життя у них не було. З потерпілою він був знайомий протягом пів року мешкав з нею по-сусідству, іноді відвідував її та вони спілкувалися, окрім того, в будинку потерпілої у лютому 2015 року мешкала його мати, до якої він також приходив. До будинку потерпілої вони прийшли о 19-ї години 16.02.2015 р. ОСОБА_6 , щоб оглушити потерпілу, підібрав на звалищі палку, яку викинув, а потім пляшку з-під шампанського. ОСОБА_6 пройшов до кімнати, де перебувала ОСОБА_11 та зачинив за собою двері. Він залишався на кухні поза кімнатою та слідкував за обстановкою. Стоячи за дверима він чув звуки трьох ударів пляшкою з-під шампанського, які ОСОБА_6 наніс потерпілій та її крики. Потім ОСОБА_6 його покликав, він зайшов до кімнати, то побачив, що потерпіла лежить поперек дивану, з носу та голови у неї йшла кров, вона хрипіла та прискорено дихала. ОСОБА_6 сказав, що вдарив потерпілу пляшкою по голові три рази, після чого вони обшукали кімнату, знайшли гроші і покинули будинок. Він зачинив двері будинку на ключ, який по путі викинув на сміттєзвалищі неподалік від будинку потерпілої, там же ОСОБА_6 викинув пляшку з-під шампанського, якою потерпілій були завдані удари по голові.
Потерпілий ОСОБА_14 суду показав, що ОСОБА_11 його мати, якій виповнилося 86 років, її зріст був приблизно 1,50 м, у неї було пошкоджено стегно, пересувалася вона за допомогою палиці, тому їй був призначений соціальний робітник, який приходив два рази на неділю та надавав допомогу. 17.02.2015 р. він від співробітника УПСЗН, який прийшов надавати матері допомогу, дізнався, що не можуть відчинити двері. Коли прибув до будинку матері, двері були зачинені, вони їх взломали. Мати лежала на дивані вся у крові, з лівої сторони голови була рана, ніс був вм`ятий, матрац повністю просочений кров`ю.
Свідок ОСОБА_19 суду показала, що потерпіла ОСОБА_11 є матір`ю її чоловіка. Вона підтвердила показання ОСОБА_14 , додала, що чоловік 17.02.2015 р. поїхав до будинку матері, в кімнаті все було перевернуто. Потерпіла мала гроші вона отримувала пенсію, здавала частину свого житла квартирантам, від чого мала додатковий дохід, у неї було 30 доларів США, які їй подарувала племінниця.
Свідок ОСОБА_20 суду показала, що як співробітник УПСЗН у Корабельному районі м. Миколаєва надавала допомогу ОСОБА_11 17.02.2015 р., коли вона прийшла до потерпілої додому, двері остання не відчиняла, вони були зачинені зсередини, телевізор у будинку працював. Припустивши, що бабуся могла знепритомніти, вона викликала її сина, який зламав двері у будинку. Потерпіла лежала на дивані на спині, на її лиці була кров, у кімнаті на дивані та у шафі речі були перевернуті. Потерпіла отримувала щомісяця пенсію, гроші від надання в оренду свого житла.
Свідок ОСОБА_8 суду показала, що є матір`ю обвинуваченого ОСОБА_8 , але відносно обвинуваченого позбавлена батьківських прав. За місяць до смерті потерпілої вона знімала у неї кімнату, син був знайомий із потерпілою протягом пів року до її смерті, бо мешкав із нею по сусідству, вони спілкувалися, обвинувачений пригощав бабусю солодощами, приходив до неї.
Як вбачається з протоколу огляду місця події від 17.02.2015 р. та фото таблиці до нього, оглянуто домоволодіння АДРЕСА_4 . В одній з кімнат будинку зліва від входу стоїть кресло, біля нього ліжко, на якому виявлений труп ОСОБА_11 , волосиста частина голови і губи мають накладення речовини бурого кольору, на голові виявлені три поранення шкіри. На голові трупа виявлено хустку, на ліжку подушка, наволочка та фрагмент тканини з плямами бурого кольору, зі стіни, напроти якої знаходились подушки, зроблено зіскоб речовини бурого кольору.
За даними протоку огляду місця події від 27.02.2015 р., оглянуто сміттєзвалище на ділянці місцевості біля будинку № 264 по вул. Ватутіна в м. Миколаєві за участю підозрюваного ОСОБА_8 , в ході якого виявлено та вилучено металевий ключ від дверного замку зі з`єднувальним кільцем від будинку потерпілої та скляну пляшку з-під шампанського зеленого кольору з етикеткою «Советское шампанское».
Відповідно до даних протоколу проведення слідчого експерименту від 27.02.2015 р. за участю підозрюваного ОСОБА_8 , відеозапису слідчого експерименту та протоколу перегляду відеозапису, останній показав маршрут його з ОСОБА_6 руху до місця скоєння злочину, обстановку в будинку ОСОБА_11 , місце, звідки були викрадені грошові кошти, місце, куди був викинутий ключ від будинку та знаряддя злочину пляшка з-під шампанського. ОСОБА_8 впізнав зазначену пляшку за етикеткою, які були виявлені в ході слідчого експерименту. ОСОБА_8 пояснив, що коли він з ОСОБА_6 вирішив викрасти у потерпілої гроші, ОСОБА_6 сказав, що оглушить її, тобто нанесе їй удари. У них була із собою пляшка з-під шампанського, яку підібрали за бойнею. В будинку ОСОБА_11 він знаходився у коридорі і повинен був стежити за обстановкою. Коли ОСОБА_6 зайшов до будинку, двері були зачинені не повністю, тому він бачив, як ОСОБА_6 наносив пляшкою два останні удари.
За даними протоколу проведення слідчого експерименту від 28.02.2015 р. за участю підозрюваного ОСОБА_6 , відеозапису слідчого експерименту та протоколу перегляду відеозапису, останній показав маршрут його з ОСОБА_8 руху до місця скоєння злочину, місце, де було підібрано ним знаряддя злочину пляшка з-під шампанського, показав, як він пройшов до спальні будинку та наніс потерпілій пляшкою три удари по голові, де за ним біля дверей стояв при цьому ОСОБА_8 , розповів та показав як шукали золото та гроші в будинку, місце, звідки були викрадені грошові кошти, місце біля пустиря, куди ОСОБА_8 викинув ключ від будинку, а він пляшку, якою наніс удари потерпілій, а також де були поділені викрадені грошові кошти.
Відповідно висновкам судово-медичного дослідження трупа № 160 від 25.03.2015 р. та додаткової судово-медичної експертизи трупа № 160-А від 08.05.2015 р., смерть ОСОБА_21 наступила внаслідок черепно-мозкової травми у вигляді лінійних переламів кісток зводу и основи черепа, субдуральної гематоми, участків субарахноидальних крововиливів, що ускладнилось набряком та набуханням речовини головного мозку із подальшим вклиненням стокових структур у великий затилковий отвір, що підтверджується даними судово-гістологічного дослідження. Смерть настала у короткий проміжок часу, обчислюваний хвилинами після їх заподіяння. Приймаючи до уваги морфологічні характеристики тілесних ушкоджень, а також данні судово-криміналістичного дослідження, можна казати, що вищевикладені тілесні ушкодження утворились від 3-5 ударних впливів твердого предмету із обмеженою контактуючою поверхнею, яка має неправильну геометричну форму. У своєї сукупності, за ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що призвели до смерті, та мають прямий причинний зв`язок із настанням смерті. Тілесні ушкодження на трупі ОСОБА_21 могли виникнути за обставин, вказаних ОСОБА_22 в ході слідчого експерименту від 28.02.2015 р.
За висновком судово-медичної експертизи № 55 від 15.04.2015 р., на клапті шкіри від трупа ОСОБА_11 є сліди не менш трикратної дії якогось твердого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею. На контактограмі, в проекції ушкоджень, на клапті шкіри слідів забарвлення, характерного для наявності мікрочасток заліза, не виявлено. Не виключається можливість утворення ушкоджень на клапті шкіри від трупа ОСОБА_11 від дії предметів, наданих на експертизу, у тому числі від пляшки з-під шампанського зі скла зеленого кольору.
Судом першої інстанції досліджені і належним чином оцінені і інші докази на підтвердження вини ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_8 у вбивстві ОСОБА_11 .
Відповідно ч. 2 ст. 24 КК України, умисел є прямим, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.
Зміст та спрямованість умислу обвинуваченого ОСОБА_6 (наявність у нього прямого умислу) підтверджується сукупністю всіх обставин вчиненого ним діяння: способом та знаряддям злочину нанесення пляшкою з-під шампанського трьох ударів саме по голові потерпілої, яка була невеликого росту і мала худорляву статуру, чому передував вибір знаряддя злочину обвинувачений взяв палку, викинув її, оскільки на його та ОСОБА_8 думку її було недостатньо, щоб «оглушити» потерпілу, взяв більш тяжкий предмет пляшку з-під шампанського; кількістю нанесення обвинуваченим ударів трьох ударів, не зважаючи на те, що потерпіла після другого удару пляшкою впала на диван, захрипіла і у неї пішла кров носом, ОСОБА_6 наніс їй третій удар; місце нанесення ударів тім`яно потиличну частину голови людині, яка як відомо було ОСОБА_6 зі слів ОСОБА_8 була старенькою бабусею, а коли він зайшов до кімнати, побачив, що вона маленького зросту, на вигляд їй років 90, а неподалік від неї стоїть її палиця.
ОСОБА_6 цілеспрямовано завдав ОСОБА_11 , 1928 року народження, три удари пляшкою з під шампанського в область голови, чим спричинив їй тяжкі тілесні ушкодження у виді черепно-мозкової травми та інших ушкоджень, від яких настала її смерть. Вказані дії обвинуваченого завідомо для нього повинні були потягти смерть потерпілої.
Оцінивши надані докази, суд першої інстанції дійшов вірних висновків про те, що дії, як безпосереднього виконавця вбивства, були взаємозв`язані та взаємоузгодженні з діями ОСОБА_8 , усвідомлювались останнім в повній мірі, що вказує на наявність у них попередньої змови, спрямованої саме на умисне вбивство ОСОБА_11 , а також на те що саме ці дії обвинувачених знаходяться у причинному зв`язку з її смертю. Обвинувачені усвідомлювали суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачали суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті потерпілої, не бажали, але свідомо допускали настання таких наслідків, тобто діяли з непрямим умислом, направленим на позбавлення життя потерпілої.
За таких обставин кваліфікація дій обвинувачених за ч. 2 ст.115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіянні смерті іншій людині, вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб є правильною і підстав кваліфікувати дії обвинувачених, і зокрема ОСОБА_6 , за ч. 2 ст. 121 КК України, про що просить його захисник, немає.
Дійшовши висновку про доведеність вини ОСОБА_6 і ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих їм злочинів суд вірно кваліфікував їх дії.
З урахуванням положень, викладених в п. п. 1, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи обвинуваченим покарання, суд першої інстанції в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених обвинуваченими злочинів, в тому числі скоєння особливо-тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, внаслідок якого настала смерть потерпілої, умисної форми вини інкримінованих обвинуваченим злочинів, безпосередньої ролі ОСОБА_6 у вчиненні вбивства, ролі ОСОБА_8 у вчиненні розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_11 , який фактично був організатором його вчинення як його виконавця, вчинення вбивства при двох обтяжуючих обставинах з корисливих мотивів та за попередньою змовою групою осіб, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше судимий, за місцем мешкання характеризується негативно, до затримання не мав місця мешкання, не працював, заходів до працевлаштування не приймав, з 2002 року має діагноз розлад психологічного розвитку, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який раніше судимий, за місцем мешкання характеризується негативно, веде антисоціальний спосіб життя, не працював, заходів до працевлаштування не приймав, з 2002 року має діагноз розлад психологічного розвитку, астенічний сіндром. Як обставини, що пом`якшують покарання, суд врахував щире каяття обвинувачених та активне сприяння розкриттю злочинів, як обставини, що обтяжують покарання рецидив злочину та скоєння злочину щодо особи похилого віку.
З огляду на наведене, покарання обвинуваченим призначено відповідно до вимог ст. ст. 65-67 КК України, є необхідним й достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів.
З урахуванням даних про особи обвинувачених, обставин, що пом`якшують покарання та що обтяжують покарання, кількості злочинів, що увійшли до сукупності, форми вини й мотивів, вчинення кожного з них, тяжкості їх наслідків суд, призначаючи покарання за сукупністю злочинів, застосував принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Разом з цим, суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409, п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України, є підставою для скасування вироку Корабельного районного суду м. Миколаєва від 5 листопада 2015 року в частині призначення покарання.
Відповідно до п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вирок призначається із застосуванням як ст. 70 так і ст. 71 КК:спочатку за правилами ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до ухвалення першого вироку, після цього за правилами ч. 4 ст. 70 КК, потім за сукупністю злочинів, вчинених після ухвалення вироку, і остаточно за сукупністю вироків.
Суд першої інстанції не дотримався наведених рекомендацій і тому вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 5 листопада 2015 року підлягає частковому скасуванню з ухваленням, з урахуванням положень ст. ст. 420, 421 КПК України, нового вироку.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 засуджений вироками Корабельного районного суду м. Миколаєва від 26.08.2014 р. за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 240 годин громадських робіт, від 06.07.2015 р. за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до 2 років 6 днів позбавлення волі.
Злочини, передбачені ч. 2 ст. 185 КК України (14.01.2015 р., 16.01.2015 р.), ч. 2 ст. 186 КК України (13.02.2015 р.), ч. 2 ст. 389 КК України (12.02.2015 р.-18.02.2015 р.), ч. 4 ст. 187 та п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України (16.02.2015 р.) ОСОБА_6 вчинив після ухвалення вироку від 26.08.2014 р. але до ухвалення вироку 06.07.2015 р.
Отже, призначивши покарання ОСОБА_6 за злочини, передбачені п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 389 КК України, необхідно визначити покарання за ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів. Після цього покарання слід призначати за ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів за даним вироком та за вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 06.07.2015 р., і, остаточно визначити покарання, з урахуванням положень ст. 71 КК України, за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 26.08.2014 р.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 засуджений вироками Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25.03.2013 р. за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений від відбуття покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки, Корабельного районного суду м. Миколаєва від 03.03.2015 р. за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі.
Злочини, передбачені ч. 2 ст. 186 КК України (13.02.2015 р. і 23.02.2015 р.), ч. 4 ст. 187 та п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України (16.02.2015 р.) ОСОБА_8 вчинив після ухвалення вироку Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25.03.2013 р. але до ухвалення вироку Корабельного районного суду м. Миколаєва від 03.03.2015 р.
Отже, призначивши покарання ОСОБА_8 за злочини, передбачені п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 186 КК України, необхідно визначити покарання за ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів. Після цього покарання слід призначати за ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів за даним вироком та за вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 03.03.2015 р., і, остаточно визначити покарання, з урахуванням положень ст. 71 КК України, за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25.03.2013 р.
Отже, з урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції скасуванню частково з ухваленням нового вироку.
Разом з цим, з урахуванням положень ч. 5 ст. 72 КК України, зі змінами, внесеними Законом України № 838-VIII від 26.11.2015р. «Про внесення змін до КК України (щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання)», згідно з якими, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того ж кримінального провадження, в межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, апеляційний суд вважає за необхідне в порядку ч. 2 ст. 404 КПК України, вийти за межі апеляційних вимог прокурора і захисника обвинуваченого ОСОБА_6 . ОСОБА_7 , оскільки цим не погіршується становище обвинувачених.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили. А, згідно з ч. ч. 2, 4 ст. 532 КПК України, у разі подання апеляційної скарги, вирок суду набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту їх проголошення.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 і ОСОБА_8 затримано за підозрою у вчинені злочину 27.02.2015 р. о 00.30 год., а 01.03.2015 р. відносно них застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
З урахуванням викладеного, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_6 і ОСОБА_8 в межах даного кримінального провадження становить період з 27.02.2015 р. по 25.02.2016 р. (включно), що складає 11 місяців 27 днів.
Тобто, обвинуваченим ОСОБА_6 і ОСОБА_8 необхідно зарахувати строк попереднього ув`язнення з 27.02.2015 р. по 25.02.2016 р. (включно), що складає 11 місяців 27 днів, у строк покарання у виді позбавлення волі із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі, що становить 1 рік 11 місяців 24 дні (11 місяців 7 днів х 2).
Керуючись ст. ст. 72 ч. 5 КК України (в редакції ЗУ від 26.11.2015 р. № 838-УШ), 405, 407, 420, 421, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :
апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 5 листопада 2015 року відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_8 в частині призначеного покарання скасувати.
Вважати ОСОБА_23 засудженим за п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України до 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, за ч. 4 ст. 187 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 389 КК України до 1 року обмеження волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України вважати засудженим за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, до 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, за цим вироком та вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 06.07.2015 р. шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити покарання у виді 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 26.08.2014 р. та призначити остаточне покарання у виді 12 років 4 днів позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
Вважати ОСОБА_8 засудженим за п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України до 11 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, за ч. 4 ст. 187 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, за ч. 2 ст. 186 КК України до 6 років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України вважати засудженим за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, визначивши 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, за які ОСОБА_8 засуджено за цим вироком та вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 03.03.2015 р., шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити покарання у виді 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є його власністю.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25.03.2013 р. і остаточно призначити покарання у виді 12 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
ОСОБА_6 і ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення у період з 27.02.2015 р. по 25.02.2016 р. (включно), що складає 11 місяців 27 днів, зарахувати у строк покарання у виді позбавлення волі із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі, що становить 1 рік 11 місяців 24 дні.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженими ОСОБА_6 і ОСОБА_8 , які тримаються під вартою, в той самий строк з дня вручення їм копій вироку.
.
_____________________ __________ ____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3