АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

Справа №11-кп/796/824/2016 Головуючий в І-й інстанції: ОСОБА_1
Доповідач: ОСОБА_2
19 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду м. Києва апеляційну скаргу начальника Дніпровського районного відділу КВІ м. Києва ОСОБА_6 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 26 лютого 2016 року щодо ОСОБА_7 ,
за участю сторін кримінального провадження
прокурора ОСОБА_8
засудженого ОСОБА_7
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 26 лютого 2016 року у задоволенні клопотання інспектора Дніпровського районного відділу кримінально-виконавчої інспекції в м. Києві про скасування звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 та направлення його для відбування покарання призначеного вироком, - відмовлено.
Приймаючи таке рішення, суддя вказав на те, що одноразова неявка засудженого на реєстрацію не свідчить про те, що вона сталася з не поважних причин, враховуючи пояснення засудженого, які містяться в матеріалах особової справи, при цьому порушень ч.2 ст. 78 КК України, не встановлено. Посилання КВІ щодо засудження ОСОБА_7 вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 25.11.2015 до покарання у виді штрафу суддя вважає безпідставним через відсутність вказаних відомостей даних про судимість та адмінзатримання за понад 5 місяців та понад 2 місяців відповідно.
В апеляційній скарзі начальник Дніпровського районного відділу КВІ м. Києва ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу та вирішити питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_7 та направити засудженого для відбування покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 23.07.2015.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_7 згідно вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 25.11.2015 визнано винним за ч.1 ст. 309 КК України та йому призначено покарання у виді штрафу за вчинення злочину під час іспитового строку. Також за час перебування на обліку засуджений 16.09.2015 не з`явився до КВІ для реєстрації без поважної причини.
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_7 , який заперечив проти апеляційної скарги, прокурора, який її підтримав, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.
У відповідності до вимог ч.1 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом, у тому числі за клопотанням (поданням) органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Згідно п.8 ч.1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків, суд має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання призначеного вироком.
За наслідками розгляду клопотання (подання) суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку.
Як вбачається з матеріалів справи, вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 23 липня 2015 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та йому призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік. На підставі ст. 76 КК України, покладено на ОСОБА_7 обов`язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.
Наступним вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 25 листопада 2015 року ОСОБА_7 визначено винним у вчиненні ним 29 липня 2015 року кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді штрафу. Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 23 липня 2015 року щодо ОСОБА_7 постановлено виконувати самостійно.
Відмовляючи у задоволенні клопотання КВІ, суд першої інстанції вказав на безпідставність посилання на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 25.11.2015 щодо ОСОБА_7 через відсутність таких відомостей у даних про судимість та адмінзатримання за понад 5 місяців та понад 2 місяці відповідно.
З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, з огляду на наступне.
Так, під час вирішення питання про необхідність направлення звільненої від покарання особи з випробуванням для реального відбування покарання, суд першої інстанції керується вимогами ч.2 ст. 78 КК України, згідно якої, якщо засуджений не виконає покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Разом з тим, як вбачається з прийнятого рішення, суд не в достатній мірі дослідив належність виконання ОСОБА_7 ст. 75 КК України, відповідно до якої його було звільнено від відбування призначеного вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 23 липня 2015 року покарання за умови, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Однак ті обставини, що ОСОБА_7 після постановлення вказаного вироку через тиждень вчинив новий злочин, за який його засуджено вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 25 листопада 2015 року, не були належним чином досліджені у суді першої інстанції.
З цього випливає, що висновки суду першої інстанції суперечать наявним доказам, які суд не узяв до уваги, що істотно вплинуло на прийняте ним рішення, яке, на думку колегії суддів, підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали апеляційним судом, якою клопотання інспектора Дніпровського районного відділу КВІ м. Києва про скасування звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України щодо ОСОБА_7 необхідно направити до Дніпровського районного суду м. Києва на новий судовий розгляд.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,
Апеляційну скаргу начальника Дніпровського районного відділу КВІ м. Києва ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 26 лютого 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання інспектора Дніпровського районного відділу кримінально-виконавчої інспекції в м. Києві про скасування звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 та направлення його для відбування покарання призначеного вироком, скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання інспектора Дніпровського районного відділу КВІ м. Києва про скасування звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України щодо ОСОБА_7 за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 25 листопада 2015 року направити до Дніпровського районного суду м. Києва на новий судовий розгляд.
Судді: _____________ ______________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4