А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

08.04.2015 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі судових засідань ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого - ОСОБА_6 , його захисника ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 , розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №11кп/777/122/15 за апеляційними скаргами заступника прокурора Рахівського району та обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Рахівського районного суду Закарпатської області від 28 листопада 2014 року, яким:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , з освітою 7 класів, не судимий,
засуджений за ч.1 ст.121 КК України до 5 років позбавлення волі.
Запобіжним заходом щодо ОСОБА_6 залишено домашній арешт.
Згідно встановлених судом обставин, ОСОБА_6 28 серпня 2014 року близько 1 години в стані алкогольного сп`яніння, на території дворогосподарства АДРЕСА_1 , під час раптово виниклої словесної суперечки з ОСОБА_8 , умисно наніс останньому кілька ударів руками, затиснутими в кулак, в область обличчя, від чого ОСОБА_8 впав на землю, після чого ОСОБА_6 продовжував завдавати йому удари ногами в область голови, заподіявши ОСОБА_8 тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент їх спричинення.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок щодо нього скасувати, посилаючись на те, що висновки суду, вказані у вироку не відповідають фактичним обставинам справи. Вважає, що судом першої інстанції не було встановлено коли саме та за яких обставин потерпілий пошкодив око та не з`ясував, чи характерне отримання вказаного тілесного ушкодження в результаті падіння з висоти власного росту. Окрім цього зазначає, що ні під час досудового розслідування, на під час розгляду провадження в суді першої інстанції йому не було надано захисника, оскільки він є особою малограмотною, тому вважає, що участь захисника в даному випадку є обов`язковою.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 , порушує питання про зміну вироку в частині розв`язання цивільного позову прокурора в інтересах держави та необхідність зазначення найменування медичного закладу, на користь якого звернуто стягнення.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, подану обвинуваченим, потерпілого - про законність і обгрунтованість прийнятого судом рішення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи сторін, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги обвинуваченого та прокурора підлягають до часткового задоволення з таких підстав.
В п. 6 ч. 3 ст. 129 Конституції України закріплено конституційні права громадян на забезпечення права на захист від обвинувачення при вирішенні справ у судах та інших державних органах.
Відповідно до ст. 20 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд зобов`язані роз`яснити підозрюваному, обвинуваченому його права та забезпечити право на кваліфікаційну правову допомогу з боку обраного ним або призначеного захисника.
В силу положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, правозастосовної практики Європейського суду з прав людини, законодавчих приписів ст. 20 КПК України, суд повинен забезпечити реалізацію конституційного права засудженого на захист.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, відповідно до протоколів № 1, 2,4,7 та 11 до Конвенції» говорить, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше право захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника.
Перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції не дотримав зазначених вимог Конституції України, кримінального процесуального закону та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Так, як вбачається з журналу судового засідання, а також його технічного запису, суд першої інстанції, маючи достатньо даних щодо рівня освіти обвинуваченого (7 класів), не з`ясував чи спроможний ОСОБА_6 здійснювати власний захист самостійно і, незважаючи на це, провів судове засідання та допитав свідків не забезпечивши обвинуваченого участю захисника, обмеживши його тим самим у реалізації свого права на захист.
Окрім цього, судом першої інстанції процесуальні права обвинуваченому ОСОБА_6 , в тому числі щодо права мати захисника, належним чином не роз`яснені.
Також, судом всупереч вимог ст.376 КПК України, вирок суду проголошено не повністю, а лише його вступну та резолютивну частини, що є неприпустимим, оскільки складання і оголошення вступної та резолютивної частини, передбачене лише для судових рішень у формі ухвали.
Приймаючи до уваги той факт, що діючим КПК України в перелік істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст. 412 КПК України, та підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції не входить порушення вимог вказаної вище статті кримінального процесуального закону, виходячи з загальних засад кримінального провадження, а саме з вимог п. 13 ч. 1 ст. 7 КПК України та ст. 20 КПК України, згідно з якими до загальних засад відноситься забезпечення права на захист, вказаний вирок відносно ОСОБА_6 підлягає скасуванню з направленням кримінального провадження на новий розгляд у суд першої інстанції в іншому складі.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою ст. 7 цього Кодексу.
Істотне порушення вимог кримінального процесуального закону відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Виходячи з того, що обвинувачений безпідставно був обмежений у реалізації свого права на захист при проведенні судового слідства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, а тому ухвалений ним вирок з викладених вище підстав підлягає скасуванню.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.
За таких обставин, скасовуючи вирок у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів не входить в обговорення інших доводів, викладених в апеляції обвинуваченого, не досліджує їх та вважає, що останні підлягають ретельній перевірці під час нового судового розгляду.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 412, 415 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та заступника прокурора Рахівського району задовольнити частково.
Вирок Рахівського районного суду Закарпатської області від 28 листопада 2014 року про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.1 ст.121 КК України скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді: