Єдиний унікальний номер 227/6037/15-к Номер провадження 11-кп/775/813/2016

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 липня 2016 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря судового засідання ОСОБА_4
за участю: прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого: ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бахмут Донецької області апеляційну скаргу прокурора на вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 13.05.2016 року, у кримінальному провадженні № 0000338 від 29 травня 2015 року за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця радгоспу «Більшовик» Ясинуватського району Донецької області, громадянина України, раніше не судимого, одруженого, який мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,
якого визнано винним та засуджено: за ч.1 ст.263 КК України - до 3 років позбавлення вол, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки та покладені обов`язки, передбачені ст..76 КК України,
ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_6 визнано винним в тому, що він в червні 2014 року, точна дата в ході досудового слідства не встановлена, перебуваючи в селі Тоненьке Ясинуватського району Донецької області на території пожежної частини, яка розташована по вулиці Центральній, а також поруч з нею, знайшов циліндричні предмети з маркуванням РПГ-26 №115160, РПГ-22 №АД265065, РПГ-22 №КО250060, РПГ-18 №КН4522; 8 корпусів з гранатами; 7 предметів, схожих з запалами до гранат; предмети схожі з набоями калібру 7,62мм. в кількості 57 шт.; предмети схожі з набоями калібру 5,45мм. в кількості 101шт.; 11 тканевих мішечків з речовиною та маркуванням 152-Д20-МЛ-20-2С3; 27 тканевих мішечків з речовиною та маркуванням БН546, та не маючи відповідного дозволу, в порушення «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992 року та «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної та холодної зброї, пристроїв вітчизняного виготовлення для відстрілу набоїв з гумовими, або аналогічними якостями, метальними снарядами несмертельної дії, та указаних набоїв, а також боєприпасів до зброї або вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС №662 від 21 серпня 1998 року, незаконно їх придбав, переніс та зберігав за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .
В третій декаді серпня 2014 року, більш точна дата та час в ході досудового слідства не встановлені, ОСОБА_6 знайдені та привласнені боєприпаси та речовину в мішечках перевіз на своєму автомобілі ВАЗ-2108 реєстраційний номер НОМЕР_1 на територію домоволодіння своєї невістки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , де за туалетом сховав, і продовжував зберігати без передбаченого законом дозволу.
28 травня 2015 року в період з 13 години 00 хвилин до 14 години 00 хвилин працівниками міліції під час огляду території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 виявлені та вилучені: 1) чотири циліндричні предмети за маркуванням РПГ-26 №115160; РПГ-22 №АД265065; РПГ-22 №КО250060; РПГ-18 №КН4522, які відповідно до висновків вибухотехнічної експертизи є 64мм.(«МУХА»), 72,5мм.(«НЕТТО») та 72,5мм.(«АГЕЛЬ») реактивними протитанковими гранатами в остаточно спорядженому виді, виготовленими промисловим (заводським) способом, спорядженими вибуховою речовиною, і відносяться до категорії бойових припасів; 2)вісім корпусів, які відповідно до висновків вибухотехнічної експертизи є корпусами оборонної осколкової гранати типу Ф-1(5од.) та корпусами наступальної осколкової ручної гранати типу РГД-5 (3од.), виготовленими промисловим (заводським) способом, споряджені вибуховою речовиною групи бризантних нормальної потужності; 3) сім предметів, які відповідно до висновків вибухотехнічної експертизи є засобами підриву (засобом детонування) уніфікованим запалом ручної гранати, модернізованим, дистанційної дії типу УЗРГМ (1од.), УЗРГМ-2(6од.), виготовленими промисловим (заводським) способом, споряджені вибуховою речовиною ТНРС, азид свинцю і тетрил, які в своїй сукупності з корпусами гранат РГД-5 та Ф-1 є наступальними ручними осколковими гранатами типу РГД-5 та оборонними ручними осколковими гранатами типу Ф-1, що відносяться до категорії бойових припасів, придатних для здійснення вибуху штатним способом; 4)57 патронів, які відповідно до висновків балістичної експертизи є придатними для стрільби бойовими припасами: патронами калібру 7,62х39мм. (56од.) до нарізної вогнепальної зброї калібру 7,62мм. та гвинтівочним патроном калібру 7,62х54мм. (1од.), який може бути використаний з кулеметів конструкції Калашникова; 5)101 патронів, які відповідно до висновків балістичної експертизи є придатними для стрільби бойовими припасами проміжними патронами калібру 5,45х39мм. промислового виготовлення до нарізної вогнепальної зброї калібру 5,45мм.; 6) патрон калібру 12,7мм., який відповідно до висновків балістичної експертизи є придатним для стрільби бойовим припасом крупнокаліберним патроном з бронебійно-запалювальною кулею калібру 12,7х108мм., який використовується для стрільби з кулеметів; 7) 11 тканевих мішечків з маркуванням 152-Д20-МЛ-20-2С3, які відповідно до висновків вибухотехнічної експертизи є метальною вибуховою речовиною, а саме одноосновним нітроцелюлозним (бездимним) порохом масою 5863г., придатною до вибухового перетворення у формі горіння в повному обсязі; 8)27 тканевих мішків з маркуванням БН546, які відповідно до висновків вибухотехнічної експертизи є метальною вибуховою речовиною, а саме двохосновним нітроцелюлозним (бездимним) порохом масою 4900г. та 4618г., придатною до вибухового перетворення у формі горіння в повному обсязі, які ОСОБА_6 придбав, носив та зберігав без передбаченого законом дозволу.
В апеляційній скарзі прокурор зазначає, що вирок стосовно ОСОБА_6 є незаконним та підлягає скасуванню в частині призначення покарання у зв`язку неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Апелянт прохає ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ст. 263 ч.1 КК України 5 років позбавлення волі.
Заслухавши доповідача, прокурора, який наполягав на задоволенні апеляційної скарги, обвинуваченого і захисника, які просили залишити вирок без змін, перевіривши судову справу та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, вирок суду скасуванню в частині призначеного покарання із ухваленням нового вироку за таких підстав.

Фактичні обставини вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення та кваліфікація його дій апелянтом не оскаржуються.

Як вбачається з положень ст. 409 КПК України, підставою для скасування вироку, зокрема, є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, яке згідно зі ст. 413 КПК України, може бути у виді застосування закону, який не підлягає застосуванню.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Пунктом п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачено, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочину (ст..12 КК України), а також з його конкретних обставин та наслідків, що настали.
Також, відповідно до роз`яснень Верховного Суду України щодо однакового і правильного застосування положень статті 75 КК України, які містяться в абз. 2 п.9 вищезазначеної постанови пленуму Верховного Суду України, рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.
Статтею 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів засудженим.
Також, відповідно до ст..65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне ї достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При постановленні вироку стосовно ОСОБА_6 суд першої інстанції не дотримався вказаних вимог закону, внаслідок чого останньому призначено покарання, що не відповідає тяжкості і обставинам кримінального правопорушення, внаслідок м`якості.
При призначенні обвинуваченому покарання із застосуванням ст..75 КК України судом не враховано, що скоєний злочин відповідно до ст..12 КК України відноситься до категорії тяжких, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 3 до 7 років.
Крім того, суд недостатнім чином врахував суспільну небезпечність вказаного злочину та значний обсяг бойових припасів, які були вилучені у ОСОБА_6 .
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при призначенні покарання із застосуванням ст..75 КК України також не враховано те, що обвинувачений ОСОБА_6 придбав дані бойові припаси в червні 2014 року, а вилучені вони були працівниками поліції лише 28 травня 2015 року. Дані бойові припаси обвинувачений зберігав значний проміжок часу, що свідчить про не бажання обвинуваченого звернутися до органів влади для їх добровільної сдачі, проте у нього була на те реальна можливість та час.
Висновки суду щодо необхідності призначення покарання у вигляді позбавлення волі та звільнення від призначеного покарання з іспитовим строком ґрунтуються лише на матеріалах, що характеризують особу обвинуваченого, а саме на тому, що обвинувачений на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, не одружений, не працює, на утриманні малолітніх дітей не має, раніше не судимий, за місцем мешкання характеризується з позитивної сторони, але всупереч цьому, суд першої інстанції не навів в своєму рішенні обґрунтованих доводів, які б свідчили про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без його ізоляції від суспільства, а саме звільнення його від відбування покарання з випробуванням.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.420 КПК України колегія суддів вважає за необхідне скасувати вирок в частині призначеного ОСОБА_6 покарання і ухвалити свій вирок
у зв`язку з неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність.
При призначенні покарання ОСОБА_6 , згідно до ст. 65 КК України, колегія суддів бере до уваги ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, та обставини його вчинення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не працює, позитивно характеризується за місцем проживання, як обставину, що пом`якшує покарання щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні і вважає за необхідне призначити покарання обвинуваченому у вигляді позбавлення волі в межах мінімального строку покарання, передбаченого відповідним кримінальним законом.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404-405, 407, 409, 413, 418-420 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И ЛА:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.
Вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 13 травня 2016 року стосовно ОСОБА_6 в частині призначення покарання -скасувати.
Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначити покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.
В іншій частині вирок залишити без змін.

Цей вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

На цей вирок сторони можуть подати касаційні скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня проголошення цього вироку.

Судді: