УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 листопада 2016 року м. Одеса
З клопотання слідчого вбачається, що до ГУНП в АР Крим та м.Севастополі з усною заявою звернувся представник ТОВ «БіЕйБі Лізинг» ОСОБА_5 , який повідомив про незаконне заволодіння директором ПП «Восток-Авто» Богдановим автомобілем Фольцваген СС д/н НОМЕР_1 , вартістю 376000грн.
ОСОБА_5 в усній заяві зазначено, що незаконне заволодіння транспортним засобом, що належить ТОВ «БіЕйБі Лізинг» відбулось за наступних обставин.
25.06.2013 між ТОВ «БіЕйБі Лізинг» з однієї сторони (лізингодавець) та ПП «Восток-Авто» - з іншої (лізингоотримувач) було укладено договір фінансового лізингу « 130625-40/ФЛ-Ю-А (підписант зі сторони лізингоотримувача директор ПП «Восток-Авто» ОСОБА_6 , відповідно до якого останьому було передано автомобіль Фольцваген СС д/н НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить лізингодавцю. Строк дії договору до 25.06.2016. З березня 2014 року зв`язок із ОСОБА_6 було втрачено, внаслідок початку антитерористичної операції на території Донецької та Луганської області. Рішенням суду від 14.04.2016 договір фінансового лізингу розірвано, та прийнято рішення про стягнення заборгованості, вилучення та повернення майна лізингодавця.
В подальшому із конфеденційних джерел керівництву ТОВ «БіЕйБі Лізинг» стало відомо про те, що директор ТОВ «Восток Авто» ОСОБА_6 виїхав на тимчасово окуповану територію півострову Крим, отримав паспорт громадянина Російської Федерації, зареєстрував ТОВ «Крим Авто» на зазначеній тимчасово окупованій території півострову Крим, та зареєстрував автомобіль Фольцваген СС, д/н НОМЕР_1 , вартістю 376000грн, в незаконно створених на тимчасово окупованій території півострову Крим органах реєстрації транспортних засобів Російської Федерації.
Рішенням Господарського суду Донецької області від 14.04.2016 року договір фінансового лізингу №130625-40/ФЛ-Ю-А від 25.06.2031 року розірвано, а предмет лізингу автомобіль седан в Фольцваген СС, 2013 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 , державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , вирішено вилучити та передати власнику, тобто ТОВ «БіЕйБі Лізинг».

Враховуючи вищевикладене, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження зазначеного вище державного майна, слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладання арешту на автомобіль Фольцваген СС, д/н НОМЕР_1 , вартістю 376000грн, який належить ТОВ «БіЕйБі Лізинг».

Слідчий у судовому засіданні підтримав клопотання та просив задовольнити його в повному обсязі.
Розглянувши клопотання слідчого, заслухавши думку слідчого, вивчивши надані до клопотання матеріали, вважаю необхідним клопотання задовольнити з наступних підстав.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому КПК України. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини четвертої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою;

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, приходжу до висновку, що необхідно накласти арешт на автомобіль Фольцваген СС, д/н НОМЕР_1 , вартістю 376000грн, який належить ТОВ «БіЕйБі Лізинг».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого СВ ГУНП в АР Крим та м. Севастополі ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль Фольцваген СС, д/н НОМЕР_1 , вартістю 376000грн, який належить ТОВ «БіЕйБі Лізинг».

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого СВ ГУНП в АР Крим та м. Севастополі ОСОБА_3 .
Копію ухвали про арешт майна направити слідчому та прокурору.

Відповідно до ст. 174 КК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Одеської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1