У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого ОСОБА_8,
суддів ОСОБА_9, ОСОБА_10,

розглянувши в судовому засіданні у м. Києві 6 червня 2016 року заяву захисників ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 травня 2016 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7,

в с т а н о в и л а:

ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 травня 2016 року клопотання захисників ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про направлення кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 365 Кримінального кодексу України, з Кремінського районного суду Луганської області до суду Волинської області або іншої області, віддаленої від Луганської, залишено без задоволення.

Захисники ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулися до Верховного Суду України із заявою про перегляд зазначеної ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 травня 2016 року щодо ОСОБА_7, просять її скасувати та направити справу на новий судовий розгляд до даного суду. Як на підставу для перегляду указаного судового рішення посилаються на пункт 2 частини першої статті 445 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) - неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої цим Кодексом, а саме, положень абзацу 6 частини першої статті 34 КПК щодо наявності підстав для направлення кримінального провадження на розгляд з одного суду до іншого, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень. На підтвердження неоднакового правозастосування суду касаційної інстанції додають до своєї заяви копії ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 січня 2015 року, 6 жовтня 2015 року, 18 листопада 2015 року, 1 лютого 2016 року, 12 квітня 2016 року та 17 травня 2016 року.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши заяву та додані до неї копії судових рішень, колегія суддів вважає, що передбачені законом підстави для відкриття провадження відсутні.

Згідно зі статтею 444 КПК Верховний Суд України переглядає судові рішення у кримінальних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Перелік підстав для перегляду судових рішень Верховним Судом України встановлений статтею 445 КПК, він є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

За змістом частини першої статті 446 КПК Верховний Суд України здійснює перегляд судових рішень з підстав, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 445 цього Кодексу, після їх перегляду в касаційному порядку.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 446 КПК не може бути подана заява про перегляд ухвал суду касаційної інстанції, які не перешкоджають провадженню у справі.

Ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 травня 2016 року, про перегляд якої порушується питання у заяві захисників ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, постановлена цим судом як судом першої інстанції за наслідками вирішення питання про передачу кримінального провадження щодо ОСОБА_7 на розгляд іншого місцевого суду, а не за результатами касаційного провадження. При ухваленні зазначеного судового рішення компетентний суд - колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ - у порядку, передбаченому статтею 34 КПК, реалізував надані йому дискреційні повноваження щодо оцінки необхідності направлення кримінального провадження на розгляд з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів з точки зору наявності чи відсутності виняткових обставин для цього. Відтак, це рішення не містить правового висновку суду касаційної інстанції щодо застосування норми процесуального права при розгляді судової справи у касаційному порядку. Тому воно не може бути предметом перегляду Верховного Суду України.

З цих же підстав ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 січня 2015 року, 6 жовтня 2015 року, 18 листопада 2015 року, 1 лютого 2016 року, 12 квітня 2016 року та 17 травня 2016 року про направлення кримінальних проваджень щодо осіб, обвинувачених у вчиненні злочинів, на розгляд з одного місцевого суду до іншого, копії яких долучено до заяви, не можуть слугувати підтвердженням неоднакового правозастосування суду касаційної інстанції.

Крім того, оскаржувана ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 травня 2016 року щодо ОСОБА_7 не перешкоджає провадженню у справі щодо нього, що унеможливлює її перегляд Верховним Судом України з огляду на положення частини четвертої статті 446 КПК.

На підставі наведеного, керуючись статтями 445, 446, 451 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

відмовити у допуску до провадження Верховного Суду України справи за заявою захисників ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 травня 2016 року щодо ОСОБА_7.

Судді:

ОСОБА_13 ОСОБА_12 ОСОБА_11