УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 23 березня 2016 року м. Київ Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого: ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , розглянула касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 14 липня 2015 року, ВСТАНОВИЛА: Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 лютого 2016 року зазначену касаційну скаргу ОСОБА_4 залишено без руху з наданням йому десятиденного строку для усунення недоліків з дня отримання ухвали, зокрема і з тих підстав, що всупереч положенням п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України скарга не містила обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, а також до скарги не було додано завіреної у встановленому порядку копії судового рішення та у відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК України вимоги засудженого ОСОБА_4 , які були подані у касаційній скарзі, не узгоджувались зі ст. 436 КПК України. У межах наданого строку засуджений ОСОБА_4 повторно звернувся до суду касаційної інстанції, однак не усунув у повному обсязі недоліки зазначені в ухвалі касаційного суду, зокрема, вимога засудженого не узгоджуються зі ст. 436 КПК України, якою визначені повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги. Оскільки, при оскарженні вироку суду не викладено вимогу щодо перегляду ухвали Апеляційного суду м. Києва від 21 жовтня 2015 року області, якою цей вирок залишено без зміни. Крім того, повторно подана касаційна скарга ОСОБА_4 не містить обґрунтування вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення, оскільки всупереч вимогам ч. 1 ст. 433 КПК України у скарзі оспорюється правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження, що згідно ст. 438 КПК України не є підставою для скасування або зміни судових рішень за результатами розгляду касаційної скарги у суді касаційної інстанції. Разом із тим зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджений фактично не погоджується із оцінкою доказів, наявних у матеріалах провадження, посилається на неповноту судового розгляду. При цьому вказує на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, однак засуджений не обґрунтовує свої твердження належним чином, не зазначає конкретно у чому полягали ці порушення, із наведенням відповідних положень закону України про кримінальну відповідальність, вимоги яких на його думку порушено, та не конкретизує яким чином вони можуть свідчити про незаконність та необґрунтованість судового рішення і бути підставою для його скасування із закриттям кримінального провадження, про що він фактично вимагає у касаційній скарзі. Зважаючи на викладене, ОСОБА_4 не було усунено недоліки касаційної скарги з огляду на положення ст. 427 КПК України. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк. Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, колегія суддів УХВАЛИЛА : Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 14 липня 2015 року разом з усіма доданими до неї матеріалами - повернути. Ухвала оскарженню не підлягає. Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3