Номер провадження: 11-сс/785/654/16
Номер справи місцевого суду: 522/6178/16-к ,1-кс/522/7534/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.05.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8

представника ОСОБА_9

розглянувши апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , в інтересах потерпілого ОСОБА_10 ,на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 25.04.2016 року, якою було відмовлено задоволенні клопотання слідчого СГ СУ ГУНП в Одеської області ОСОБА_11 про накладення арешту на майно, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000510 від 05.12.2014 року, -
ВСТАНОВИВ:
Зазначеною ухвалою слідчого судді було відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СГ СУ ГУНП в Одеської області ОСОБА_11 , поданого в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000510 від 05.12.2014 року, за яким повідомлено про підозру ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 4 КК України, про накладення арешту на майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , яка перебуває на праві власності у ОСОБА_13 .

Подаючи клопотання до суду слідчий послався на те, що необхідно накласти арешт на квартиру, яка є предметом шахрайства, з метою запобігання її відчуження до встановлення всіх обставин скоєння кримінального правопорушення та можливого розгляду кримінального провадження в суді.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , в інтересах потерпілого ОСОБА_10 , просить скасувати вищезазначену ухвалу та постановити нову ухвалу, якою задовольни клопотання слідчого про накладення арешту, посилаючись не те, що слідчий суддя виніс незаконну та немотивовану ухвалу.

Вважає, що квартира, на яку слідчий просить накласти арешт, підпадає під ознаки речового доказу, які вказані в ст. 98 КПК України і накладення арешту на квартиру, в подальшому може служити забезпеченню цивільного позову потерпілого ОСОБА_14 заявленого під час досудового розслідування на суму 55 000 доларів США та потерпілого ОСОБА_10 на суму 65 000 доларів США.

Також звертає увагу на те, що слідчий суддя задовольнив 6 клопотань слідчого з арешту майна в рамках того самого кримінального провадження і клопотання були подані з тих самих підстав, а в даному випадку в накладенні арешту було відмовлено, що свідчить про непослідовність судової позиції з цього питання.

Крім того адвокат ОСОБА_7 вважає, що не пропустила строк для апеляційного оскарження ухвали слідчого судді і отримала її копію лише 05 травня 2016 року, а вже 10 травня 2016 року подала апеляційну скаргу.

Апеляційний суд вважає, що адвокат ОСОБА_7 не пропустила строк для апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, так як згідно ст. 395 КПК України строк для апеляційного оскарження починається з дня отримання копії ухвали.

В даному випадку адвокат ОСОБА_7 надала суду докази того, що вона отримала копію ухвали слідчого судді 04.05.2016 року, а в матеріалах судової справи відсутні докази того, що ухвала їй направлялась раніше.

Виходячи з наведеного судова колегія не приймає до уваги заперечення адвоката ОСОБА_8 з приводу пропуску адвокатом ОСОБА_7 строку для апеляційного оскарження ухвали слідчого судді та залишення апеляційної скарги без розгляду.

На апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , адвокатом ОСОБА_8 були подані заперечення в яких він просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді, якою клопотання слідчого про арешт майна залишено без задоволення, без змін.

Вважає, що відсутні підстави для накладення арешту, так як майно, зазначене у клопотання, належить третім особам і підозрювана ОСОБА_15 не має до нього ніякого відношення.

Звертає увагу на те, що в матеріалах кримінального провадження відсутні докази про те, що ОСОБА_12 завдала ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 65000000 грн, а також немає доказів з приводу того, що вона взагалі скоїла кримінальне правопорушення, передбачене ст. 190 КК України.

Заслухавши доповідача, адвоката ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, прокурора, який з питання задоволення або відмови в задоволенні апеляційної скарги поклався на розсуд суду та просив винести рішення, на підставах закону, адвоката ОСОБА_8 та представника ОСОБА_9 , які просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 170 ч. 1-4 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

2. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

3. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

4. У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках,передбачених Кримінальним кодексом України.

Згідно вимог ст. 171 КПК України, в клопотанні слідчого зазначено підстави та мету, наявність яких передбачена ст. 170 КПК України, а також обґрунтування необхідності арешту майна.

Зокрема, в клопотанні слідчого зазначено, що до ЄРДР за №0000510від 05.12.2014 року, внесені відомості про вчинення ОСОБА_12 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, та проводиться досудове розслідування за фактом шахрайського заволодіння ОСОБА_12 нерухомим майном ОСОБА_16 на суму 65000000 грн., за яким ОСОБА_12 повідомлено про підозру.

В ході досудового розслідування встановлено, що, згідно Статуту ТОВ «Тал Холдинг», його засновниками є ОСОБА_17 та ОСОБА_12 , директором є ОСОБА_12 .

На підставі договорів купівлі-продажу від 27.08.2008 року, 20.02.2008 року, 01.10.2007 року, 22.08.2007 року квартири АДРЕСА_2 , належали на праві власності ТОВ ««Тал Холдинг»

14.09.2009 року, 26.11.2009 року, 01.11.2013 року, 13.05.2011 року, 11.05.2011 року ТОВ «Тал Холдинг», в особі директора підприємства ОСОБА_12 , на підставі протоколу №1 загальних зборів учасників ТОВ «Тал Холдинг» від 09.08.2007 року, від 09.08.2008 року; протоколу №2/08 від 28.07.2008 року загальних зборів учасників ТОВ «Тал Холдинг»; рішень №1,6 від 14.09.2009 року, 24.11.2009 року загальних зборів учасників ТОВ «Тал Холдинг», відповідно, продало зазначені квартири та нежитлове приміщення ОСОБА_18 , у якого на даний час вони знаходяться на праві власності.

Однак, потерпілий ОСОБА_10 стверджує, що не приймав участі в зазначених загальних зборах ТОВ «Тал Холдинг», а також не приймав рішення про продаж квартир та нежитлового приміщення, не підписував відповідних протоколів.

Приблизно в листопаді 2015 року, по мобільному телефону ОСОБА_19 повідомив йому, що квартира АДРЕСА_3 , за рішенням суду передана ОСОБА_20 , після чого, він дізнався про те, що усі квартири, які знаходяться в будинку АДРЕСА_4 , у будинку АДРЕСА_5 та квартира АДРЕСА_6 не належать йому, а оформлені вже на третіх осіб, без його відома і дозволу.

Усі документи по придбанню вищевказаних квартир знаходилися у ОСОБА_12 .

Згідно повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_1 від 23.02.2016 року ОСОБА_16 в день проведення зазначених загальних зборів ТОВ «Тал Холдинг», а саме 28.07.2008 року, 24.11.2009 року, 26.11.2009 року, не знаходився на території України.

В клопотанні слідчий встановив, що ОСОБА_10 не міг підписувати та надавати своєї згоди на відчуження вищезазначеного нерухомого майна, так як він не знаходився на території України, а саме: при проведенні загальних зборів учасників ТОВ «Тал Холдинг» і підписані протоколу №2/08 від 28.07.2008, де приймалось рішення про доручення ОСОБА_12 право на переоформлення нерухомість; при затверджені статуту у новій редакції ТОВ «Тал Холдинг» від 01.08.2008; при прийняті рішення №6 24.11.2009 загальних зборів учасників ТОВ «Тал Холдинг» про продаж квартири АДРЕСА_1 .

На підстав наведеного слідчий у клопотанні зазначив про необхідність накладення арешту на майно, оскільки воно є предметом та доказом кримінального правопорушення, а також для забезпечення цивільних позовів, заявлених, зокрема, потерпілим ОСОБА_10 до підозрюваної ОСОБА_12 про стягнення матеріальної шкоди у сумі 65 000 000 грн.

Апеляційний суд вважає, що відповідно до вимог ст. 170 КПК України, в ухвалі слідчого судді обґрунтовано встановлена необхідність накладення арешту на майно, яке зазначено у клопотанні, оскільки, на підставі сукупності обставин та доказів, зазначених в клопотанні слідчого, існують підстави та розумна підозра вважати, що воно є предметом та доказом злочину.

Крім того, апеляційний суд вважає, що накладення арешту на майно необхідно для забезпечення цивільного позову потерпілого ОСОБА_21 за зазначеним кримінальним провадженням.

З наведених підстав доводи заперечень апеляційної скарги про те, що накладення арешту на майно є незаконним, оскільки майно, зазначене у клопотанні, належить третім особам, ОСОБА_15 не було повідомлено про підозру за ст. 190 КК України, в матеріалах кримінального провадження відсутні докази про те, що ОСОБА_12 завдала ОСОБА_22 матеріальну шкоду на суму 65000000 грн., не можуть бути прийняті до уваги.
Також не можна погодитись з висновком слідчого судді про неможливість накладення арешту на квартиру, яка на даний час належить ОСОБА_13 на підставі того, що він у даному кримінальному провадженні не є підозрюваним або обвинуваченим, так як в даному випадку квартира виступає як об`єкт злочинного посягання і її арешт на є метою запобігання її подальшого розпорядження новим власником під час проведення досудового слідства.

При таких обставинах, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_7 підлягає задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції, а ухвала слідчого судді не відповідає вимогам кримінального процесуального закону.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419, 422КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах потерпілого ОСОБА_10 задовольнити повністю.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 25.04.2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СГ СУ ГУНП в Одеської області ОСОБА_11 про накладення арешту на майно, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000510 від 05.12.2014 року, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , яка знаходиться на праві власності у ОСОБА_13 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СГ СУ ГУНП в Одеської області ОСОБА_11 задовольнити та накласти арешт на майно, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000510 від 05.12.2014 року, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , яка знаходиться на праві власності у ОСОБА_13 , до прийняття остаточного законного рішення по кримінальному провадженню.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3