Справа № 138/2208/16-к
Провадження №:1-в/138/485/16

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 липня 2016 року м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області, в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника ВК-114 ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Могилів-Подільського міськрайонного суду в режимі відеоконференції з приміщення Могилів-Подільської ВК №114 клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Пилипи, Могилів-Подільського району Вінницької області, до арешту проживаючого АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, раніше судимого: 24.02.2011 Чернівецьким районним судом Вінницької області за ч.1 ст.186 КК України до 100 годин громадських робіт;

засудженого: 30.04.2013 Чернівецьким районним судом Вінницької області за ч.3 ст.186, ч.1 ст.309, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі,

ВСТАНОВИВ:
Засуджений ОСОБА_5 звернувся в Могилів-Подільський міськрайсуд з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, посилаючись на те, що він уже відбув ? частини строку покарання.

Представник Спостережної комісії в судове засідання не з`явився по невідомій причині, про час та місце розгляду клопотання був повідомлений завчасно та належним чином.

Засуджений ОСОБА_5 в судове засідання доставлений не був, оскільки подав суду заяву про розгляд його клопотання за його відсутності. Як повідомив представник ВК №114 в судовому засіданні, на час розгляду клопотання засуджений виїхав до м. Ладижин для роботи на контрагентському об`єкті ТОВ «Вінницька птахофабрика».

Представник ВК-114 в судовому засіданні при вирішенні клопотання покладався на розсуд суду. Суду пояснив, що він є безпосереднім керівником відділення за яким в виправній колонії рахується засуджений та вважає, що засуджений лише стає на шлях виправлення. Засуджений в місцях позбавлення волі з 13.06.2013, в тому числі з 22.06.2013 в ВК №114. 19.02.2016 комісія розглянула питання можливості застосування до засудженого положень ст. 81 КК України, однак комісія прийняла рішення про відмову, оскільки засуджений не довів своє виправлення. За період відбування покарання засуджений отримав 4 заохочення після чого в 2015 році одразу три стягнення за один рік. В 2016 році отримав два заохочення, а саме 29.02.2016 знято раніше застосоване стягнення від 24.02.2015 та 29.06.2016 оголошено подяку за сумлінну поведінку та ставлення до праці. В квітні 2016 року заохочення не застосовувалось, не зважаючи на ту обставину, що до засуджених, які працюють на контрагентських об`єктах заохочення застосовуються з періодичністю раз на два місяці. Засуджений з 2015 року перебуває на профілактичному обліку, як особа схильна до вживання спиртовмісних речовин. Засуджений не приймає участі в самодіяльних організаціях, однак зарахований до програм диференційованого виховного впливу «Правова просвіта», «Фізкультура та спорт», «Духовне відродження». До роботи на контрагентському об`єкті засуджений був працевлаштований в колонії на підсобному господарстві різноробочим.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання та умовно-дострокового звільнення засудженого. Просив відмовити в задоволенні клопотання, оскільки засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення. Поведінка засудженого за період відбування покарання є суперечливою. Так, після отриманих 4 заохочень він за один рік отримав три стягнення, які за своїм характером були зовсім різними, а саме створення конфліктної ситуації з іншим засудженим, відсутність на робочому місці, що не свідчить про належне ставлення до праці, а також вживання спиртовмісних речовин, що є досить серйозним порушенням, оскільки такі речовини заборонені навіть для їх знаходження на території колонії. Засуджений стоїть на профілактичному обліку, як особа схильна до вживання спиртних напоїв. У засудженого відсутні міцні соціально корисні зв`язки. Два останні заохочення, одне з яких це зняття раніше застосованого стягнення, наявність посередньої характеристики та зазначені обставини, за відсутності іншого роду фактів про те, що засуджений довів своє виправлення, не свідчать, що засудженого може бути умовно-достроково звільнено.

Розглянувши клопотання та заслухавши пояснення та думку представника ВК №114 та думку прокурора дослідивши матеріали особової справи засудженого суд прийшов до висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити з таких підстав.

Так, вироком Чернівецького районного суду Вінницької області від 30.04.2013 ОСОБА_5 засуджено за ч.3 ст.186, ч.1 ст.309, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі і на даний час відбув 2/3 строку покарання.

Разом з тим, ст.81 КК України передбачає умовою для застосування умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні засудженим вимог режиму, його участі в самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації установ виконання покарань, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. При цьому суд враховує поведінку засудженого за весь період відбування покарання.

Так, відносно засудженого ОСОБА_5 упродовж 2014-2015 років 4 рази застосовано заходи заохочення, а саме: 04.04.2014, 07.07.2014, 06.10.2014, 12.01.2015. Разом з тим, після вказаних заохочень в 2015 році до нього тричі було застосовано заходи стягнення, а саме: 24.02.2015, 01.07.2015, 26.10.2015. З часу застосування останнього стягнення не минуло ще року. Стягнення накладались за порушення різного роду, а саме: створення конфліктної ситуації з іншим засудженим; відсутність на робочому місці; вживання спиртовмісних речовин. Засуджений стоїть на профілактичному обліку, як особа схильна до вживання спиртних напоїв. В 2013 році до засудженого взагалі не застосовувались заходи заохочення.

Зі змісту посередньої характеристики засудженого ОСОБА_5 та матеріалів його особової справи вбачається, що підпадаючи під можливість застосування до нього заохочувальних норм, передбачених ст.ст.81, 82 КК України йому було об`єктивно відмовлено в їх застосуванні в 2015-2016 роках.

Враховуючи викладене та поведінку засудженого за увесь час відбування покарання, зокрема при наявності 4 заохочень в 2014-2015 роках, та отримання після цього трьох стягнень за один рік, а саме в 2015 році, в тому числі двох суворих доган, а після того отримання в 2016 двох заохочень, одне з яких дострокове зняття раніше накладеного стягнення, з огляду на принцип розумності, не може розцінюватись судом як факт доведення виправлення засудженого та можливість його умовно-дострокового звільнення.

Керуючись ст.81 КК України, ст.ст.369-372, 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Відмовити в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого згідно вироку Чернівецького районного суду Вінницької області від 30.04.2013.

Повернути до Могилів-Подільської ВК 114 матеріали особової справи засудженого ОСОБА_5 після набрання ухвалою законної сили.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області протягом 7 діб з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1