Справа №718/2409/16-к
Провадження №1-кс/718/205/16
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Кіцманський районний суд Чернівецької області
у складі: слідчого судді ОСОБА_1
секретаря - ОСОБА_2
з участю: прокурора - ОСОБА_3
заявника - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, -
ВСТАНОВИВ:
Заявник підтримав заявлені по скарзі вимоги з наведених підстав.
Прокурор заперечував проти задоволення скарги, оскільки відомості до ЄРДР за ст.162 та ст.356 КК України не вносились, під час розслідування заявником жодних клопотань не заявлялось, заявником не наведено доводів, в чому незаконність оскаржуваної постанови слідчого, не зазначено, які дії слідчим не вчинено та які дії належить вчинити.
Заслухавши заявника, прокурора, як слідчий суддя приходжу до наступного висновку.
Відповідно до вимог ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення; 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності.
Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Згідно ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається, якщо: 1) встановлена відсутність події кримінального правопорушення; 2) встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення; 3) не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримання.
Згідно ч.4 ст.21 КПК здійснення кримінального провадження не може бути перешкодою для доступу особи до інших засобів правового захисту, якщо в його ході порушуються права і свободи людини, гарантовані Конституцією і міжнародними договорами України) та ст.13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., яка передбачає право особи на ефективний засіб правового захисту на національному рівні від порушень прав і свобод, гарантованих Конвенцією.
Встановлено, що за заявою ОСОБА_4 від 05.12.2013р. до ЄРДР 06.12.2013р. було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України, зокрема про те, що ОСОБА_5 незаконно не допускає до належної ОСОБА_4 частини житлового будинку та безпідставно перешкоджає його вселенню в житловий будинок в АДРЕСА_1 , та чинить перешкоди у користуванні земельною ділянкою.
За даним фактом постановою слідчого від 30.12.2013р. кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України.
Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 18.02.2016р. у справі № 718/2169/13-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення затверджено мирову угоду.
За заявою ОСОБА_4 від 12.02.2016р. до ЄРДР внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.194 КК України, зокрема про те, що впродовж листопада 2015 року ОСОБА_5 , проживаючи на першому поверсі спільного житлового будинку в АДРЕСА_1 , пошкодив належне ОСОБА_4 майно: позривав підлоги, двері з дверними коробками, вікна та опалювальну систему, спричинивши матеріальну шкоду на загальну суму 200 000 гривень.
Згідно ч.1 ст.276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.1 ст.277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.
Як передбачено ч.4 ст.278 КПК України, дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Достатні докази для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення є оціночним поняттям. Достатність доказів для підозри особи у кожному випадку повинні встановлювати уповноважені особи, указані у ч.2 ст. 276 КПК України (слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання), залежно від характеру вчиненого правопорушення, його індивідуальних особливостей, та конкретних обставин. На момент повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення повинно бути зібрано достатньо доказів, які вказують на те, що 1) кримінальне правопорушення дійсно мало місце, дані про нього внесенні до ЄРДР; 2) вчинене воно особою, стосовно якої вирішується питання щодо вручення їй повідомлення про підозру; 3) суспільно небезпечне діяння містить склад конкретного кримінального правопорушення.
До ЄРДР відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ст.356 КК України, за заявою ОСОБА_4 від 12.02.2016р., внесенні не були.
ОСОБА_4 з приводу невнесення відомостей про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ст.356 КК України, із скаргою відповідно до п.1 ч.1ст.303 КПК України не звертався.
З матеріалів кримінального провадження не вбачається достатніх підстав для висновку про наявність передбаченого ч.1 ст.194 КК України складу кримінального правопорушення, оскільки належних та допустимих доказів не здобуто.
Вимоги про зобов`язання Кіцманський ВП та прокурора оголосити ОСОБА_5 про підозру у вчиненні злочинів не являються обґрунтованими, враховуючи положення ст.276 КПК України.
За наведених обставин підстав для задоволення скарги не вбачається.
Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК слідчий суддя за результатами розгляду скарги може постановити ухвалу про: 1) скасування рішення слідчого, прокурора; 2) зобов`язання вчинити певну дію; 3) зобов`язання припинити певну дію; 4) відмову в задоволенні скарги.
Згідно ч.2 та ч.3 ст.309 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній. Скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Керуючись ст. ст. 303, 305, 306, 307, 310 КПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
Ухвала підлягає оскарженню в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя :