Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 281/315/16-к
Провадження по справі № 1-кс/281/47/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2016 року смт. Лугини

Слідчий суддя Лугинського районного суду Житомирської області

ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

прокурора Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Лугини винесене в кримінальному провадженні № 0000113 від 29.06.2016 клопотання т.в.о. начальника СВ Лугинського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України та додані до клопотання матеріали.

Перевіривши надані матеріали, заслухавши пояснення підозрюваного, його захисника та думку прокурора,-

В С Т А Н О В И В:
Т.в.о. начальника СВ Лугинського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 .

В обґрунтовування клопотання т.в.о. начальника СВ ОСОБА_6 зазначає, що у його провадженні перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 0000113 від 29.06.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 .

Так, ОСОБА_4 , будучи засудженим вироком Ємільчинського районного суду від 04.03.2013 року за вчинення умисних злочинів передбачених ч. 4 ст. 187, п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України на 13 років позбавлення волі, належних висновків не зробив, на шлях виправлення не став, маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, під час відбуття покарання вчинив умисний тяжкий злочин за наступних обставин.

28.06.2016 близько 12 год. 30 хв. ОСОБА_7 , який на даний час відбуває покарання в УВП №4 м. Житомир, його співмешканка ОСОБА_8 , знайомий ОСОБА_7 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який також на даний час відбуває покарання в УВП № 4 м. Житомира та ОСОБА_9 , автомобілем TOYOTA LAND CRUISER 4.2 д/н НОМЕР_1 , що зареєстрований на ОСОБА_10 та перебуває в користуванні в ОСОБА_8 рухались автодорогою сполученням Київ-Ковель в напрямку м. Олевськ Житомирської області.

За невстановлених розслідуванням обставин, в місці та час, в ОСОБА_4 виник умисел, направлений на заволодіння транспортним засобом, після чого він запропонував ОСОБА_9 із застосуванням травматичної зброї, яку він мав при собі, вчинити напад на водія, заволодівши при цьому транспортним засобом, на що останній погодився.

Перебуваючи неподалік с. В. Дивлин Лугинського району, ОСОБА_7 , який знаходивсь за кермом автомобіля, на прохання свого знайомого, з яким спільно відбуває покарання, ОСОБА_4 зупинив автомобіль біля придорожнього кафе, що належить ОСОБА_11 ..

В цей час, неподалік кафе зупинився автомобіль ВАЗ 2101 д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_12 , який є чоловіком сестри ОСОБА_4 . У подальшому ОСОБА_4 вийшов з автомобіля та підійшов до автомобіля ОСОБА_12 , який мав привезти та передати йому продукти. Через декілька хвилин ОСОБА_4 повернувся назад до автомобіля TOYOTA LAND CRUISER 4.2, а ОСОБА_12 проїхав вздовж дороги та зупинив автомобіль на відстані близько 500 м. ОСОБА_4 за попередньою домовленості з ОСОБА_9 попросив ОСОБА_7 проїхати та зупинити автомобіль перед автомобілем ВАЗ.

В той час, коли автомобіль зупинився, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне заволодіння транспортним засобом, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , дістав зі своєї сумки зброю, а саме пістолет, та здійснив постріл по ОСОБА_7 в область життєво важливих органів голову останнього, спричинивши йому фізичне насильство, небезпечне для життя та здоров`я в момент заподіяння. Реалізуючи свої злочинні наміри, спрямовані на заволодіння автомобілем TOYOTA LAND CRUISER 4.2 д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_4 навів пістолет на ОСОБА_8 , однак, уникаючи пострілу, остання вибігла з салону автомобіля на дорогу, ОСОБА_4 зробив 4 постріли в салоні автомобіля в напрямку ОСОБА_7 , однак ОСОБА_7 , будучи травмованим, почав чинити опір ОСОБА_4 та ОСОБА_9 . Після цього, ОСОБА_7 вийшов з автомобіля та пішов до ОСОБА_8 . В цей час, ОСОБА_4 передав пістолет ОСОБА_9 , який продовжив здійснювати постріли по ОСОБА_8 , яка знаходилась на проїжджій частині автодороги та зупиняла автотранспорт, однак влучити в неї не зміг, так як ОСОБА_7 закривав її собою та кулі влучали в спину останньому.

Скориставшись відсутністю власниці автомобіля та інших сторонніх осіб поблизу нього, ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , діючи умисно групою осіб, спрямованим на незаконне заволодіння транспортним засобом, не маючи права на керування транспортним засобом та права розпоряджатись ним, незаконно заволоділи автомобілем TOYOTA LAND CRUISER 4.2 д/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 та поїхали ним в напрямку с. Путиловичі Лугинського району.

Внаслідок вищевказаних дій ОСОБА_4 та ОСОБА_9 заподіяли матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_8 на загальну суму 483858 грн. 00 коп.

В судовому засіданні прокурор просила задоволити клопотання та продовжити строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 до трьох місяців, так як в наявності є ризики, передбачені ст.. 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 не заперечував щодо задоволення клопотання т.в.о. начальника СВ Лугинського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 .

Захисник ОСОБА_5 просив відмовити в задоволенні клопотання т.в.о. начальника СВ Лугинського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 , так як вважає, що підстав для продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 немає.

Заслухавши в судовому засіданні думку прокурора, яка клопотання підтримала, підозрюваного, захисника та дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що клопотання слід задовольнити з наступних підстав.

ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, а саме: у незаконному заволодінні транспортним засобом за попередньою змовою групою осіб поєднаними із насильством, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Пунктом 5 ч.2 ст. 183 КПК України, визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Частиною 3 ст. 183 КПК України, встановлено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

В судовому засіданні було встановлено та вбачається з матеріалів кримінального провадження, що підозрюваний, будучи раніше судимим за злочини проти життя та здоров`я особи, вчинив особливо тяжкий злочин, із застосуванням насильства, який відповідно до ч. 3 ст. 289 КК України, карається позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої, намагався приховати сліди вчиненого ним кримінального правопорушення, а саме: зрозумівши, що власниця автомобіля та її співмешканець після вчиненого стосовно них фізичного насильства та угону автомобіля залишилися живими та повідомили про даний факт в правоохоронні органи, здійснював разом з напарником ОСОБА_9 втечу на вищевказаному автомобілі марки TOYOTA LAND CRUISER 4.2 д/н НОМЕР_1 . Також, зрозумівши, що його все ж таки знайдуть, залишив автомобіль у важкодоступній місцевості в лісовому масиві за с. Путиловичі Лугинського району, а коли працівники поліції виявили місце його знаходження почав разом з ОСОБА_9 втікати від них. Намагаючись приховати сліди вчинення злочину, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_9 , витерли салон автомобіля вологими серветками для того, щоб витерти з крісел сліди крові потерпілого ОСОБА_7 .

Вищевказані факти вказують на те, що ОСОБА_13 в подальшому у разі обрання стосовно нього іншого більш м`якого виду запобіжного заходу може переховуватися від органів досудового розслідування і тим самим перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування.

Крім того, проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 вчинив новий особливо тяжкий злочин під час відбування покарання в місцях позбавлення волі за вироком Ємільчинського районного суду від 04.03.2013, яким останнього засуджено за ч. 4 ст. 187, п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ст. 70 КК України на 13 (тринадцять) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Отже, слідчий суддя приходить до висновку, що є достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 може в подальшому переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інші кримінальні правопорушення, і застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо підозрюваного не зможе запобігти зазначеним ризикам.

Також, судом враховується ухвала слідчого судді Лугинського районного суду від 01.07.2016, якою до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі вищевикладеного і враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватості, особу підозрюваного, який маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, втік з місць відбування покарання та одразу ж повторно вчинив новий особливо тяжкий злочин, а також те, що наявні докази про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення є вагомими, враховуючи те, що ризики, за наявності яких ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід взяття під варту не відпали і не зменшились, з врахуванням того, що на даний час не завершено проведення судово імунологічних та судово- балістичної експертиз, які мають істотне значення для встановлення істини по даному кримінальному провадженню, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слід задовольнити, та продовжити строк тримання під вартою до трьох місяців відносно підозрюваного ОСОБА_4 без визначення розміру застави.

Підстав для обрання щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, про що просив захисник, суд не знаходить.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 177, 178, 183, 193, 194, 199 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Клопотання т.в.о. начальника СВ Лугинського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 задоволити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, до 20 години 00 хвилин 26 вересня 2016 року.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1