Справа №489/4945/15-к 20.04.2016
провадження № 11-кп/784/343/16 Головуючий у 1-й інстанції:
Категорія: ч.3 ст.186 КК України ОСОБА_1
Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2
У Х В А Л А
20 квітня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16.02.2016 року, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Миколаєва, не одруженого,
не працюючого, проживаючого в
АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1.Миронівським райсудом Київської області за
ст. 186 ч.2, 71 КК України до 5 р. позбавлення
визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 186 ч.2, 186 ч.3 КК України.
Учасники судового розгляду
Обвинувачений ОСОБА_6
Захисник ОСОБА_8 .
Потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_10
Короткий зміст вимог апеляційних скарг:
Захисник ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі просить вирок суду в частині засудження обвинуваченого за вчинення злочинів, пов`язаних з заволодінням майном потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 скасувати, закривши провадження в цій частині у зв`язку з не встановленням достатніх доказів, які б доводили винуватість ОСОБА_6 у їх вчиненні.
Обвинувачений ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі та доповненнях до неї фактично наводить аналогічні доводи, але просить вирок суду скасувати, повернувши провадження на новий судовий розгляд, посилаючись на необ`єктивний та поверховий розгляд справи.
Короткий зміст судового рішення:
Згідно вироку суду ОСОБА_6 визнано винним за ст. 186 ч.2 і призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.
За ст. 186 ч.3 КК України його визнано винним з призначенням покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 70 ч.1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 призначено остаточне покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.
Узагальненні доводи апеляційних скарг:
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить вирок суду в частині засудження ОСОБА_6 за вчинення злочинів стосовно заволодіння майном потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 скасувати за не доведенням його вини, оскільки суд безпідставно поклав в основу вироку докази, які з точки зору їх оцінки є недопустимими. Зокрема, захисник посилається на сумнівність показань потерпілих та проведення слідчих дій, пов`язаних з впізнанням особи та впізнанням за фотознімками в порушення вимог КПК України. За епізодом заволодіння майна ОСОБА_9 , захисник просить виключити докази, на які послався суд, в підтвердження винуватості ОСОБА_6 , а саме протоколи пред`явлення особи для впізнання свідкам ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , також зазначаючи про проведення вказаних слідчих дій з порушенням прав обвинуваченого, якому не роз`яснювались права щодо участі в цих слідчих діях захисника.
Обвинувачений ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі вказує на ті ж самі порушення, додаючи, що суд безпідставно не викликав в судове засіданні всіх свідків та потерпілих, а також позбавив його останнього слова, в зв`язку з чим вирок слід скасувати, повернувши справу на новий судовий розгляд.
В запереченнях на апеляційні скарги прокурор ОСОБА_14 посилається на невідповідність доводів апеляційних скарг фактичним обставинам провадження встановлених судом. Він вказує на те, що потерпілі ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та свідок ОСОБА_16 прямо вказали на ОСОБА_6 , як на особу, яка вчинила відносно них грабежі. Доводи захисника, про те, що потерпіла ОСОБА_10 не могла добре розгледіти Бобровського через свій похилий вік, а потерпіла ОСОБА_17 не могла бачити нападника, оскільки він наблизився із за спини, прокурор вважає лише припущеннями. Пред`явлення ОСОБА_6 для впізнання проводилось у відповідності до вимог КПК України і ці докази є достовірними та допустимими. Крім того, ОСОБА_6 надавалось останнє слово.
Обставини справи, встановленні судом 1-ї інстанції.
В ніч на 16 червня 2015 р. ОСОБА_6 , діючи повторно, з метою таємного викрадення чужого майна, прийшов до приватного домоволодіння, що розташовано по АДРЕСА_2 і перелізши через огорожу, проник в середину домоволодіння, що належить ОСОБА_10 , звідки таємно викрав електрокабелі та електродрель на загальну суму 3000 грн. Проходячи з викраденим майном по подвір`ю, ОСОБА_6 був помічений потерпілою, яка з вікна будинку почала на нього кричати, вимагаючи припинити свої дії. Незважаючи на це, і усвідомлюючи, що його дії стали носити відкритий характер, ОСОБА_6 з метою утримання викраденого майна і ігноруючи вимоги потерпілої, почав тікати з місця події, тим самим розпорядившись викраденим на власний розсуд.
21 червня 2015 р. близько 14 г. 20 хв., ОСОБА_6 діючи повторно, з застосуванням фізичної насилля, що не є небезпечним для здоров`я потерпілого, зірвав з шиї потерпілої ОСОБА_11 золотий ланцюжок з кулоном, після чого з місця події зник,завдавши потерпілій матеріальної шкоди на суму 4725 грн.40 коп.
Обставини справи, встановленні апеляційним судом:
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, в підтримання своїх апеляційних скарг, думку потерпілих ОСОБА_19 , ОСОБА_9 та прокурора, заперечувавших проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи скарг, апеляційний суд приходить до наступного.
Висновки суду 1-ї інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_6 в інкримінованих йому злочинах, за обставин викладених у вироку суду, підтверджуються сукупністю доказів, досліджених в судовому засіданні, яким суд дав належну правову оцінку.
Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_10 пояснила, що ОСОБА_6 разом з іншим чоловіком напередодні крадіжки працювали у неї на території домоволодіння. Вони заходили в приміщення сараю і брали інструменти, які там знаходились. ОСОБА_20 попросив у неї металолом, який вона дозволила йому взяти, але електродрель не віддавала. Пізно ввечері 15 червня 2015 р. вона почула сильний гавкіт собаки, і коли підійшла до вікна, то побачила як чоловік, одягнений в чорний одяг тягнув електричні кабелі. Вона почала кричати і почувши її чоловік почав з викраденим тікати. Вона впізнала крадія, це був ОСОБА_6 , який напередодні працював у неї.
Потерпіла ОСОБА_9 пояснила, що 20 червня 2016 р. вона дала свій мобільний телефон покористуватись сину. Коли син повернувся додому, то розповів, що телефон у нього відібрав незнайомий чоловік, якого працівники міліції затримали в сусідньому дворі, але телефон їй не повернули.
Свідок ОСОБА_16 пояснив, що 20 червня 2015 р. він знаходився на дитячому майданчику, коли до нього підійшов обвинувачений ОСОБА_6 ,, якого він добре запам`ятав і намагався відібрати у нього телефон. Він не хотів його віддавати, але той забрав його з сумки та втік.
Потерпіла ОСОБА_11 пояснила, що 21 червня 2015 р. вона йшла в районі школи № 10 і назустріч їй йшов чоловік, в якому вона в подальшому впізнала ОСОБА_6 . Коли вони розминулись, то ззаду почула, що до неї хтось підбігає. Повернувшись, побачила ОСОБА_20 , який почав зривати з її шиї ланцюжок. Вона впала та отримала тілесні ушкодження. ОСОБА_6 вона дуже добре запам`ятала і впевнена, що саме він викрав у неї золоті вироби.
Показання потерпілої ОСОБА_10 щодо предмету і вартості викраденого у неї майна підтверджуються відповідними товарними чеками і загальний розмір спричиненої їй шкоди становить 3000грн.
Свідок ОСОБА_21 при пред`явленні йому фотознімків для впізнання впевнено впізнав та вказав на ОСОБА_6 як на особу, яка в червні 2015 р. продала йому електричні кабелі.
Під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_16 на місці пригоди показав де саме і яким чином ОСОБА_6 відкрито заволодів його телефоном.
При пред`явленні ОСОБА_6 на впізнання свідкам ОСОБА_22 та ОСОБА_13 останні впізнали обвинуваченого, як особу, яка викрала у потерпілого телефон.
Крім цього, потерпіла ОСОБА_11 при пред`явленні їй фотознімків на впізнання також впізнала в нападнику ОСОБА_6 , який шляхом ривка зірвав з неї золотий ланцюжок з кулоном.
Посилання захисника на те, що потерпіла ОСОБА_11 не могла бачити обвинуваченого, спростовуються показаннями ОСОБА_11 ,яка бачила ОСОБА_20 , коли вони йшли назустріч один одному і коли повернулась, то також побачила нападника в обличчя і це був саме ОСОБА_6 .
Хоча обвинувачений ОСОБА_6 і заперечує вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, але такі його показання повністю спростовуються сукупністю вищенаведених доказів, а також пояснень потерпілих ОСОБА_10 і ОСОБА_9 , даним під час апеляційного розгляду про їх впевненість, що саме ОСОБА_20 вчинив інкриміновані йому злочини.
Доводи захисника про проведення слідчих дій, пов`язаних з впізнанням ОСОБА_6 в порушення вимог КПК України, не відповідають дійсності. Посилання захисника на необхідність складання окремого додаткового протоколу про зовнішній вигляд і прикмети особи, яка пред`являється для впізнання, не ґрунтуються на вимогах закону. Також є безпідставними посилання захисника на порушення права обвинуваченого ОСОБА_6 на захист, що виразилося у проведені вказаних слідчих дій без участі захисника, оскільки з такими клопотаннями ОСОБА_6 до слідчого не звертався. При зверненні ОСОБА_6 з клопотанням про залучення захисника, йому відразу було забезпечено його право на захист і захисник був призначений.
Що стосується посилань захисника про відсутність кваліфікуючої ознаки проникнення до домоволодіння ОСОБА_10 то вони є необґрунтованими, оскільки приватна територія будинку потерпілої огорожена, охороняється собакою і не до неї не має вільного доступу інших громадян .
Є також безпідставними доводи ОСОБА_6 про ненадання йому судом останього слова, оскільки це спростовується даним журналу судових засідань та відповідним технічним носієм фіксації судового процесу.
Доводи ОСОБА_6 , що 21.06.2015 р. він весь день знаходився в Ленінському райвідділі міліції, тому не міг вчинити грабіж ОСОБА_17 , також є необґрунтованими, оскільки, як вбачається з матеріалів провадження, слідчі дії з ним проводилися лише в першій половині дня, після чого, як сам вказував ОСОБА_20 , його відпустили додому, а злочин було вчинено стосовно ОСОБА_17 після 14 год.
Таким чином, дослідивши всю сукупність досліджених доказів, суд 1-ї інстанції дійшов вірного висновку про доведеність вини ОСОБА_6 в інкримінованих йому злочинах і вірно кваліфікував його дії за ст. ст. 186 ч.2 та 186 ч.3 КК України.
Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд призначив у відповідності до вимог ст. ст. 65-67 КК України, в межах санкцій статей, що передбачають відповідальність, з врахуванням тяжкості скоєних ним злочинів, та даних щодо його особи, який раніше неодноразово судимий, характеризується посередньо. Призначене судом покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.
На підставі викладеного апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника. Задоволенню не підлягають.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, в вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 лютого 2016 року стосовно ОСОБА_6 залишити без зміни.
Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в трьохмісячний строк з моменту її проголошення, а засудженим з моменту отримання ним копії ухвали суду.
Судді