Справа № 640/8633/16-к
н/п 1-кс/640/4540/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2016 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретареві ОСОБА_2 ,
за участі потерпілого ОСОБА_3 ,
встановив:
У судовому засіданні потерпілий скаргу підтримав, просив її задовольнити. Пояснив, що посилання прокурора на неспроможність показань свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 спростовується висновками п`ятьох експертиз, суджень стосовних суперечності цих експертиз двом протилежним висновкам експертиз прокурором не надано. До того ж посилання прокурора на відсутність прямого причино наслідкового зв`язку між ДТП та смертю ОСОБА_9 за наявності тяжких тілесних ушкоджень суперечить диспозиції ч.1 ст.286 КК України.
Прокурор про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд скарги за своєї відсутності, проти задоволення скарги заперечував.
Слідчий до судового засідання не з`явилась про час, дату та місце судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки суду не сповістила.
За не спростування матеріалами кримінального провадження доводів потерпілого, стосовних причини пропуску строку оскарження, слідчий суддя вважає строк пропущеним з поважної причини, а тому поновлює його та розглядає скаргу по суті.
Як передбачено п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, потерпілий під час досудового провадження має право оскаржити рішення прокурора про закриття кримінального провадження.
Під закриттям кримінального провадження розуміють таке закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або за наявності підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, що стосуються цього провадження в їх сукупності.
Судом встановлено, що 01.01.2001р. приблизно о 1430 на проспекті 50 років СРСР у районі перехрестя з проспектом Героїв Сталінграду у м. Харкові водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «Опель-Аскона» р.н. НОМЕР_1 , вчинила наїзд на пішохода ОСОБА_9 , 1927 р.н., який переходив проїжджу частину дороги. ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження, доставлений до ХМКЛШНМД ім. проф. Мєщанінова, де помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.к./п.1).
08.02.2001р. ОСОБА_3 визнаний потерпілим та неодноразово допитаний (т.1 а. к./п. 36-37; 184-185; т.2 а. к./п. 65-66; 106-107; 131-132; т.3 а. к./п. 19; т.5 а. к./п. 39-40).
У вказаному кримінальному провадженні допитані свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 які пояснили, що пішохід ОСОБА_9 переходив проїжджу частину у невстановленому місці, на заборонений сигнал світлофора, рухався з ліва на право, до автомобіля повернутий правим боком, автомобіль рухався зі швидкістю не більше 60 км./год (т.1 а.к./п. 22; 24; 32; 33; 34; 35; 75; 151-152; 238 239; 241-242; 243-244; 245-246; 247-248; т.2 а.к./п. 3-4; 23; 24; 60-61; 81-82; 84; 88; 91; 92; 97; т.3 а. к./п. 107-108; 213; 228; 229; т.4 а. к./п. 6; 7; 67; 75; 110).
Також допитані свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 які пояснили, що пішохід ОСОБА_9 переходив проїжджу частину на пішохідному переході, на зелений сигнал світлофора, водій не гальмував (т.2 а.к./п. 49-50; 67; 143; 90; 145; 93; т.3 а. к./п. 215; 216; т.4 а. к/.п. 10).
Крім того, відібрані свідчення у осіб, які не були очевидцям ДТП: ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ; ОСОБА_20 ; ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_18 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 (т.1 а. к./п. 20; 122-123; 146-147; 148-150; 159-160; 186-187; 188-189; 201-202; 204-205; 206-207; 208-210; 211-212; 219-220; т.2 а. к./п. 1; 17-18; 95; 99-100; 142; 147).
Зі свідками та потерпілим проведені очні ставки (т.1 а. к./п. 94; 95; 96; 97; 98; т.2 а. к./п. 19-20; 51-52; т.3 а. к./.п 222-223; 224-225; 231-232; 233-234; т.4 а. к./п. 103, 238-244), а також проведені відтворення обстановки та обставин події (т.1 а. к./п. 39-45; 71-74; т.2 а. к./п. 167-171; 212-214; т. 3 а. к./п. 121-122; 169; т.4 а. к./п. 96-97; т.5 а. к./п. 2-3а).
Виконані експертні дослідження (т.1 а. к./п. 16-17; 18-19; 48-49; 80-83; 128-141; 216; т.2 а. к./п. 176-178; 198-199; 231-239; т.3 а. к./п. 62; 80-88; 91-97; 100-103; 113-116; 126-131; 178-183; 186-212; т.4 а.к./п. 25-59; т.5 а. к./п. 27-32, 48-58).
Кримінальне провадження неодноразово закривалось (т.1 а. к./п. 50-51; 84-86; 99-101; 225-228; т.2 а. к./п. 7-10; 151-156; 178-184; 200-206; 248-252; т.3 а. к./п. 156-163; т.4 238-244).
Аналізом зібраних у ході досудового розслідування доказів у їх сукупності, встановлено, що проведені авто-технічні експертні дослідження не містять однозначних висновків про виникнення моменту небезпеки для водія, відповідно, достеменно не встановлена наявність, або відсутність у діях водія ОСОБА_5 порушень ПДР України, які стали причиною ДТП (т.2 а. к./п. 176-178; 198-199; 231-239; т.3 а. к./п. 91-97; 100-103; 113-116; 126-131; 178-183; 186-212; т.4 а.к./п. 25-59; т.5 а. к./п. 27-32, 48-58).
Таким чином, проведеними у ході досудового розслідування слідчими діями фактичні не усунуті розбіжності у показах свідків, стосовних обставин ДТП, а саме, - місця знаходження пішохода ОСОБА_9 під час наїзду. Вказані вади об`єктивно обумовлені неповнотою, допущеною при складанні первісної схеми до протоколу огляду місця ДТП (т.1 а. к./п. 8).
З урахуванням викладеного, оскаржуване рішення не можна вважати законним та обґрунтованим, а тому скарга підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
ухвалив:
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1