Справа № 395/1528/13-к
Провадження № 1-кп/395/97/2013
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2013 року м. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ЩЕНЮЧЕНКА С.В.,

за участю: прокурора прокуратури Новомиргородського району Кіровоградської області ОСОБА_1, потерпілого ОСОБА_2, обвинувачених ОСОБА_3, ОСОБА_4, захисника адвоката ОСОБА_5, секретаря судового засідання РУДЕНКО І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000440 від 17.06.2013 р., стосовно

ОСОБА_3, 1993 року березня місяця 01 дня народження, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1, Кіровоградської області, який проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працює, не одружений, раніше не судимий,

обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_4, 1994 року липня місяця 03 дня народження, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, який зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_5/82-а у м. Мала Виска, Кіровоградської області, але фактично проживає ІНФОРМАЦІЯ_6, з базовою загальною середньою освітою (9 класів), не працює, не одружений, раніше засуджений Новомиргородським районним судом 09.01.2013 р. за ст. ст. 185 ч. 3, 186 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі та звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим терміном 3 роки,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Суд визнав доведеним, що 30 травня 2013 р. близько 23 години ОСОБА_4, за попередньою змовою з ОСОБА_3 групою осіб, із корисливих спонукань, з метою викрадення чужого майна, прийшли до домоволодіння ГОНЧАРЕНКО (родинне прізвище ПОЛІЩУК) Т.А., яка проживає ІНФОРМАЦІЯ_7. Після цього ОСОБА_4 через паркан незаконно проник на огороджену територію домоволодіння ОСОБА_6, а ОСОБА_3 залишився стояти біля паркану домоволодіння та спостерігав, щоб їхні дії не були викриті сторонніми особами. Перебуваючи на території домоволодіння ОСОБА_6 та виявивши 11 садових ліхтарів на сонячних батареях, ОСОБА_4 таємно викрав три садових ліхтарі на сонячних батареях, які через паркан передав ОСОБА_3

У подальшому ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з місця скоєння злочину зникли, маючи намір в подальшому повернутися до домоволодіння ОСОБА_6 та викрасти решту 8 ліхтарів.

07 червня 2013 р. близько 23 години ОСОБА_3 та ОСОБА_4, із корисливих спонукань, з метою викрадення чужого майна, знову прийшли до домоволодіння ОСОБА_6, після чого ОСОБА_4 через паркан незаконно проник на подвіря, зсередини відчинив хвіртку, через яку також зайшов ОСОБА_3 Потім обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_3 таємно викрали з подвіря 8 садових ліхтарів на сонячних батареях та з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Усього ОСОБА_3 та ОСОБА_4 викрали 11 садових ліхтарів на сонячних батареях вартістю 55 гривень 20 коп. за один ліхтар, заподіявши потерпілій ОСОБА_6 матеріальних збитків на загальну суму 607 гривень 20 коп.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що обвинувачених потрібно визнати винними у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України:

ОСОБА_3 за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб та поєднане з проникненням у сховище;

ОСОБА_4 як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб та поєднане з проникненням у сховище.

Висновки суду про винуватість обвинувачених у вчиненні інкримінованого злочину ґрунтуються на підставі обєктивно зясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 винність у скоєнні вказаного злочину визнав повністю і пояснив, що спочатку ОСОБА_4 переліз через паркан і передав йому 3 ліхтарі, які він встановив у себе.

Наступного разу ОСОБА_4 знову переліз через огорожу, відчинив хвіртку. Потім вони удвох забрали 8 ліхтарів.

У подальшому все викрадене майно він повернув потерпілій до розгляду справи в суді.

Обвинувачений ОСОБА_4 винність у вчиненні зазначеного злочину під час судового розгляду справи не визнав повністю і пояснив, що про обставини викрадення 3 ліхтарів йому взагалі нічого не відомо.

Коли ж ОСОБА_3 з власної ініціативи та без попередньої змови з ним викрав 8 ліхтарів, він за межами домоволодіння потерпілої лише допоміг йому нести 4 ліхтарі.

Суд відкидає заперечення обвинуваченого ОСОБА_4 з приводу його невинуватості, оскільки вони спростовуються зібраними у справі доказами.

Під допиту у судовому засіданні 26.11.2013 р. вказаний обвинувачений стверджував, що за пропозицією ОСОБА_3 особисто переліз через паркан і викрав 3 ліхтарі.

Такі показання ОСОБА_4 повністю співпадають з показаннями іншого обвинуваченого, а також потерпілого і свідків.

Потерпілий ОСОБА_2 підтвердив у суді, що до укладення шлюбу в 2011 р. спільно з ОСОБА_6 придбали в торгівельній мережі «Епіцентр» садові ліхтарі на сонячних батареях. Коли він перебував на заробітках, дружина повідомила йому, що невідомі особи викрали 3 ліхтарі. Через тиждень були викрадені ще 8 ліхтарів. Тоді вони зі свідком ОСОБА_7 стали розшукувати власне майно і відшукали частину ліхтарів у обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_6 розповів їм, що їх викрав ОСОБА_4, а решта майна знаходиться у нього. У подальшому їм повернули всі ліхтарі.

Свідок ОСОБА_7 пояснив у суді, що під час перебування дочки у лікарні, а її чоловіка на заробітках невідомі особи викрали спочатку 3, а потім 8 садових ліхтарів. Вони з потерпілим ОСОБА_2 відшукали частину майна у обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_6 розповів їм, що їх викрав ОСОБА_4 Тому решта майна знаходиться у нього.

Свідок ОСОБА_8 підтвердив у суді, що був очевидцем як одна особа перелізла через паркан потерпілої ОСОБА_6, а потім уже двоє осіб з ліхтарями втекли з місця події.

Показання обвинуваченого ОСОБА_3, потерпілого ОСОБА_2, свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8 у суді підтверджуються письмовими доказами у справі:

протоколом огляду місця події від 12.06.2013 р., у ході якого працівники міліції Новомиргородського РВ УМВС України в Кіровоградській області оглянули домоволодіння потерпілої ОСОБА_6;

висновками експерта за № В-825 про вартість викраденого майна;

розпискою потерпілої ОСОБА_6 від 17.06.2013 р. про повернення їй викраденого майна в натурі;

іншими матеріалами кримінального провадження.

Оскільки показання обвинуваченого ОСОБА_3, потерпілого ОСОБА_2, свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8 у суді послідовні, логічні та узгоджуються з іншими доказами у справі, суд визнає їх правдивими.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання обставинами, які його помякшують, суд визнає: щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку (пп. 1-2 ч. 1 ст. 66 КК України).

При призначенні міри покарання обвинуваченим за вчинене, суд враховує характер і ступінь тяжкості вказаного злочину, а також особу:

ОСОБА_3, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем постійного проживання зарекомендував себе посередньо, піклується про стару бабусю, 1948 р. н.;

ОСОБА_4, котрий раніше засуджувався за скоєння умисних та корисливих злочинів, а новий злочин вчинив під час іспитового терміну за попереднім засудженням, за місцем постійного проживання зарекомендував себе посередньо, за висновком амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 11.10.2013 р. усвідомлював свої дії та міг розумно керувати ними, у звязку з чим суд визнає обвинуваченого осудним.

Враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, суд дійшов висновку про неможливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без відбування покарання у виді позбавлення волі, оскільки менш суворий вид покарання буде недостатній для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

В той же час суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без відбування покарання у виді позбавлення волі.

Тому потрібно прийняти рішення про звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням відповідно до вимог ст. 75 КК України, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, навчання і роботи, періодично зявлятися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію (пп. 3-4 ч. 1 ст. 76 КК України).

Вирішуючи питання про відшкодування матеріальних збитків, суд виходить з того, що з вини обвинувачених внаслідок злочину була заподіяна шкода потерпілій ОСОБА_6 на загальну суму 607 гривень 20 коп.

Під час досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_3 повністю відшкодував завдані збитки шляхом повернення викраденого в натурі.

Тому потерпіла ОСОБА_6 і потерпілий ОСОБА_2 ніяких претензій до обвинуваченого не мають і не побажали предявляти цивільний позов.

Таким чином, передбачених законом підстав для постановлення рішень про майнові стягнення, а також про відшкодування процесуальних витрат у даному кримінальному провадженні немає.

Під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого (ч. 1 ст. 331 КПК України).

У даному випадку прокурор заявив клопотання про обрання міри запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою.

Оскільки суд визнав ОСОБА_4 винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, наявні достатні підстави вважати, що існує два ризика, передбачених статтею 177 КПК України: обвинувачений може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також існує недостатність застосування більш мяких запобіжних заходів для запобігання ризикам: у даному випадку слід урахувати, що ОСОБА_4 раніше судимий за вчинення умисних злочинів.

Тому до набрання вироком законної сили йому слід обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

На підставі наведеного, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись ст. ст. 368, 370-371, 373-374, 376, 392-395 КПК України 2012 р., суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у предявленому обвинуваченні у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки.

Згідно ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки, та визначити іспитовий термін 01 (один) рік.

Відповідно до пп. 3-4 ч. 1 ст. 76 КК України зобовязати обвинуваченого ОСОБА_3 повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, навчання та роботи, періодично зявлятися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

ОСОБА_4 визнати винним у предявленому обвинуваченні у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки 06 (шість) місяців.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком, суд частково приєднує невідбуту частину покарання за попередніми вироком Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 09 січня 2013 р. у виді 01 (одного) року позбавлення волі, та визначає для відбування остаточне покарання у вигляді 04 (чотири) роки 06 (шість) місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту затримання засудженого ОСОБА_4, тобто із 10 грудня 2013 р. 13 години 00 хвилин.

Речові докази, після набрання вироком законної сили: 11 ліхтарів, які належать потерпілій ОСОБА_6 та знаходяться у неї на зберіганні, залишити зазначеному володільцеві.

До набрання вироком законної сили обрати обвинуваченому ОСОБА_4 міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Негайно взяти обвинуваченого ОСОБА_4 під варту у залі судового засідання.

У випадку оскарження вироку в апеляційному порядку строк тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою вважати продовженим до розгляду справи апеляційним судом Кіровоградської області.

До набрання вироком законної сили міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 не обирати.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана сторонами до апеляційного суду Кіровоградської області через Новомиргородський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий:

суддя С.ЩЕНЮЧЕНКО