Апеляційний суд Черкаської області
Справа № 11/793/534/13 Головуючий по 1 інстанції
Категорія: ст. 140 ч. 1 КК України ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній
УХВАЛА IМЕНЕМ УКРАЇНИ

''23» липня 2013 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого Безверхого I.B.,

суддів Демиденка A.I., Літвінцева В.М.,

за участю прокурора Якушиної О.В.,

адвоката ОСОБА_3,

потерпілих ОСОБА_4, ОСОБА_5,

обвинуваченого ОСОБА_6,

розголянула кримінальну справу за апеляцією прокурора, який приймав участь у розгляді справи в суді першої інстанції на постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 29 травня 2013 року, якою кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.1 ст. 140 КК України направлено прокурору Черкаської області для проведения додаткового розслідування.

Згідно матеріалів справи та постанови суду першої інстанції органом досудового слідства ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що він, відповідно до наказу №76 від 02.07.2007 року, з 02.07.2007 року, працюючи на посаді лікаря-анестезіолога відділення анестезіології та інтенсивної терапії КЗ «Черкаський обласний онкологічний диспансер», що знаходиться в м. Черкаси по вул. Менделеева, 7, всупереч п.«а» ст.78 Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоров'я», в якому вказано, що медичні працівники зобов'язані сприяти oxopoнi та зміцненню здоров'я людей, запобігати і лікувати захворювання, надавати своєчасну i кваліфіковану медичну i лікарську допомогу, 13.01.201 1 року, перебуваючи на чергуванні як лікар-анестезіолог під час проведення планового оперативного втручання в організм ОСОБА_7, 06.12.1950 р. н., яка з 29.12.2010 року перебувала на стаціонарному лікуванні в онкогінекологічному відділенні Черкаського обласного онкоологічного диспансеру з діагнозом «Kicтома яєчника, асцит, метастази в кістки», під час якого ОСОБА_6, відповідно до п.3.7 посадової інструкції лікаря-анестезіолога відділення анестезіології та інтенсивної терапії КЗ «ЧООД» зобов'язаний здійснювати ретельний нагляд за станом життєвоважливих функцій організму під час операцій (знеболення) i післяопераційному періоді до їх відновленпя i стабілізації та своєчасно проводити корекцію інтенсивної терапії, в період часу з 09-15 год по 14-00 год. неналежно виконав свої професійні обовязки, внаслідок недбалого до них ставлення, що спричинило тяжкі наслідки для хворого. Так з 12-15 год., коли хвора ЧуркінаЛ.M. була переведена до палати інтенсивної терапії відділення анестезіології та інтенсивної терапії КЗ «ЧООД», де знаходилася під наглядом лікаря-анастезіолога ОСОБА_6, який під час інтенсивної терапії та при проведенні реанімаційних заходів, маючи вci можливості здійснювати ретельний нагляд за станом життєвоважливих функцій організму в післяопераційному періоді до їх відновлення i стабілізації, внаслідок неналежного виконання своїх професійних обов'язків, недбалого, несумлінного ставлення до них, що виразилось в поганому, байдужому, без належної старанності, неуважному, неакуратному, халатному їх виконанні, допустив введения невстановленою слідством особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, в організм ОСОБА_7 JI.M. медичного препарату «Лідокаїн», введения якого не передбачено на даній стадії лікування, що спричинило тяжкі наслідки для хворої, у виді смерті ОСОБА_7, що була констатована о 14-00 год 13.01.2011 року, яка відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи № 579 від 12.10.2011 року настала від отруєння лідокаїном на фоні вираженої інтоксикації, обумовленою генералізованою формою раку шлунку, а відповідно до висновку додаткової комісійної судово-медичної експертизи №10-к вщ 07.02.2012 року найбільш ймовірним шляхом введения лідокаїну до організму ОСОБА_7 JI.M. є інєкційний, та лідокаїн було введено до організму ОСОБА_7 в період часу, що обліковується хвилинами-десятками хвилин до настання смерті.

Направляючи дану кримінальну справу на додаткове досудове розслідування, суд в постанові послався на його неповноту та неправильність, яка не може бути усунута в судовому засіданні в ході проведения судового слідства.

При цьому зазначив, що органом досудового слідства неповно встаповлено подію злочину, а саме - час вчинення злочину (саме на якому етапі лікування його було вчинено: підготовка до операції, під час проведения операції, у післяопераційний період чи під час проведения реанімаційних дій хворій ОСОБА_7М.) ; - відповідно місце вчинення злочину ( в операційному блоці чи у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії); - cпoci6, знаряддя та засоби вчинення злочину, тобто ким саме i як хворій ОСОБА_7 було введено медичний препарат «Лідокаїн», тобто не встановлено особу, що ввела вищезазначений медичний препарат потерпілій, шлях та місце його введения; - не було також встановлено в яких саме днях виявилося неналежне виконання обвинуваченим своїх обовязків. Також в оскаржуваній постанові місцевим судом зазначено, що 18.10.2012 року Соснівським РВ УМВС України в Черкаській області була порушена кримінальна справа за ознаками злочину. передбаченого ч.1 ст. 140 КК України, за фактом неналежного виконання медичним працівником своїх обовязків, та в подальшому, 04.12.2012 року відомості про дане кримінальне правопорушепня внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та було розпочате досудове розслідування. З урахуванням зібраних доказів медичним працівникам КЗ «Черкаський ообласний онкологічний диспансер» ОСОБА_8 i ОСОБА_9, які були присутні під час проведения операції ОСОБА_7, органом досудового слідства 30.04.2013 року було оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України. А тому місцевий суд вважає, що для повного, всебічного i обєктивного розгляду даної кримінальної справи та кримінальних проваджень стосовно ОСОБА_10 і ОСОБА_9 вищезазначені кримінальні справи повинти бути обєднані, розслідувані і розглянуті в одному провадженні. Без такого обєднання, як вважає місцевий суд фактично неможливо встановити обєктивну істину по справі та вирішити питання про кваліфікацію дій даних ociб, винність чи невинність вказаних oci6 у скєнні злочину.

В апеляційній скарзі прокурор, який приймав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, ставить питания про скасування постанови суду першої інстанції від 29.05.2013 року про направления справи відносно ОСОБА_6, обвинуваченого за ч. 1 ст. 140 КК України, на додаткове розслідування. В обгрунтування своїх вимог вказує, що рішення суду першої iнстанції є незаконним та необгрунтованим з наступних підстав. Так, прокурор зазначає, що головуючий по справі без дослідження письмових доказів у справі, тим самим не закінчивши судове слідство, задовольнив клопотання підсудного ОСОБА_6, його захисника ОСОБА_11, потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_5 про направлення кримінальної справи для проведения додаткового розслідування. Також зазначає, що оскаржувана постанова місцевого суду від 29.05.2013 року підлягає скасуванню у зв"язку з порушенням вимог кримінально-процесуального закону, оскільки поза увагою суду залишилися 5 висновків судово-медичних експертиз, накази, посадові інструкції лікаря-анестезіолога, висновки комісії та інші письмові докази по справі, які потребували ретельного дослідження в судовому засіданні, так як по цій категорії кримінальних справ висновки експертиз та службові перевірки являються основними доказами державного обвинувачения.

Крім того, прокурор в апеляції зазначає, що однією з підстав для направления справи на додаткове розслідування стала необхідність обєднання зазначеної кримінальної справи з кримінальними провадженнями відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9, яким 30.04.2013 року оголошено підозру за ч.1 ст. 140 КК України за цим же фактом. Прокурор вважає, що не можна погодитися з таким твердженням суду, оскільки i розгляд справи щодо ОСОБА_6 не буде впливати на обєктивність розгляду даної справи. Виходячи з наведеного, прокурор вважає, що суд при поверненні справи на додаткове розслідування допустив, як на його думку, такі порушення вимог кримінально-процесуального законодавства, які істотно вплинули на правильність прийняття рішения у справі, що відповідно до ст. 367 КПК України в редакції 1960 року є підставою для скасування постанови, постановленої у cправі про обвинувачения ОСОБА_6 з направленням справи на новий судовий розгляд. Просить апеляційну інстанцію скасувати постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 29.05.2013 року про направлення кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.1 ст. 140 КК України на додаткове розслідування у зв"язку з icтотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону, а кримінальну справу направити на новий судовий розгляд у той же суд, але в іншому його складі.

Заслухавши: суддю-доповідача, думку прокурора, яка підтримала подану апеляцію прокурора, думки потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_12, які просили відмовити в задоволенні апеляції прокурора, а постанову місцевого суду від 29.05.2013 року залишити без змін як таку, що є законною та обгрунтованою, думку захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_3, який вважав оскаржувану постанову місцевого суду законною та обгрунтованою i просив відмовити в задоволенні апеляції прокурора, думку обвинуваченого ОСОБА_6, який підтримав позицію свого захисника ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи та обміркувавши над доводами вищезазначеної апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора задоволенню не підлягає виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 22 КПК України 1960 року прокурор, слідчий i особа, яка проводить дізнання, зобовязані вжити всіх передбачених законом заходів для всеб1чного, повного i обєктивного дослідження обставин справи, виявити як тi обставини, що викривають, так i тi, що виправдовують обвинуваченого.

При проведенні досудового слідства орган, який проводив ці дії, вимоги закону не виконав та допустив неповноту та неправильність дослідження обставин справи, порушеної стосовно ОСОБА_6

А тому, суд першої інстанції вірно та обгрунтовано дійшов до висновку про неповноту та неправильність проведеного по справі досудового слідства, яка виразилася унедослідженні обставин, з'ясування яких має істотне значения для правильного вирішення справи, вказавши при цьому на ті обставини, якi підлягають дослідженню.

Висновок суду першої інстанції про неможливість усунення встановленої судом непоноти та ненравильності досудового слідства у судовому засіданні є вірним та обгрунтованим.

За таких обставин, вимога суду про необхідність проведения додаткового досудового слідства спрямована на виконання положень ст. 22 КПК України 1960 року, зокрема на підтвердження або спростувания пред'явленого ОСОБА_6 обвинувачения, а також підтвердження або спростування його доводів про непричетність до вчинення даного злочину.

Відповідно до положень п. 8 ПП ВСУ № 2 від 11.02.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування», зазначено, що повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду справи допускається лише з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства. Досудове слідство визнається неповним, якщо під час його провадження всупереч вимогам статей 22 i 64 КПК не були досліджені або були поверхово чи однобічно досліджені обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи (не були допитані певні особи; не витребувані й не досліджені документи, речові та інші докази для підтвердження чи спростування таких обставин; не досліджені обставини, зазначені в ухвалі суду, який повернув cправу на додаткове розслідування, коли необхідність дослідження тієї чи іншої випливала з нових даних, установлених при судовому розгляді; не були з'ясовані з достатньою повнотою дані про особу обвинуваченого; тощо).

Також, згідно до положень п. 9, вищезгаданої ПП ВСУ, зазначено. що відповідно до ч. 1 ст. 281 КПК повернення справи на додаткове розслідування зi стадії судового розгляду допускається лише тоді, коли неповнота або неправильність досудового слідства не може бути усунута в судовому засіданні, що на думку колегії суддів має місце в даному конкретному випадку.

В зв'язку з викладеним, суд першої ігстанції вірно дійшов до висновку про необхідність направления справи на додаткове розслідування, а тому колегія суддів вважає, що підстав для скасування постанови місцевого суду не вбачається.

Керуючись ст.ст. 362, 365, 366, 379 ч. 2 КПК України 1960 року, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 29 травня 201З року про направления кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 140 КК України прокурору Черкаської області для проведения додаткового досудового слідства залишити без зміни, а апеляцію прокурора, який принмав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, - без задоволення.

При проведенні додаткового досудового слідства необхідно виконати вказівки, викладені у мотивувальній частині постанови місцевого суду.

Запобіжний захід обвинувачепому ОСОБА_6 залишити попередній підписку про невиїзд з постійного місця проживания.

Головуючий

Судді