Справа № 1-272/10
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.03.2010 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - Мезін В. Б. ,

при секретарі Дейнека С. Л.,

прокурора Гриценко К.О.

захисника ОСОБА_1 ОСОБА_2

озглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу про овинувачення

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, народився в м. Біла Церква, Київської області, українця, гр. України, ІНФОРМАЦІЯ_2, не одруженого, не працюючого, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_3, судимого 1) 23.02.1998 р. Білоцерківським міським судом Київської області за ст.ст. 140 ч. З, 222 ч. 1, 42 КК України ( в редакції 1960 р. ) до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 46' КК України з відстрочкою виконання вироку на 2 роки;

2) 26.07.2001 р. Білоцерківським міським судом Київської області за ст.ст. 140 ч. 2, 140 ч. З, 42, 43 КК України ( в редакції 1960 р.) до 4 років позбавлення волі. Звільнений 07.05.2005 р. по відбуттю строку покарання;

3) 07.08.2006 р. Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ст.ст. 186 ч. 2, 69 КК України до 6 місяців арешту. Звільнений 22.12.2006 р. по відбуттю строку покарання,

4) 9.11.2009 р. Білоцерківським міськрайсудом за ст.186 ч.З КК України до 5 років п/в., з випробуванням на 3 р.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, народився в с. Велика Горбаша, Новоград-Волинського р-ну, Житомирської області, українця, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_5, не одруженого, не працюючого, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_6, не судимого, обох в скоєнні злочину, передбаченого ст.187 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

26.11.09 р. близько 12 год. ОСОБА_4 та ОСОБА_3, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, підійшли до майданчику для паркування автомобілів, який розташований на перехресті вул. Примакова та вул. Дружби, що в м. Біла Церква, де сіли в автомобіль служби « Бліц-таксі », марки ВАЗ-21093, д.н.з. X 4741 КХ, належний потерпілому ОСОБА_5, та замовили поїздку по місту. Під час поїздки в автомобілі ОСОБА_4ГТ, та ОСОБА_3ГТ. умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння майном потерпілого ОСОБА_5, скоїли розбійний напад на останнього. Рухаючись в автомобілі, ОСОБА_4 для здійснення вказаного злочинного наміру взяв у ОСОБА_3 люльковий гайковий ключ, який останній зберігав при собі. Під'їхавши до вказівника « ОСОБА_6 кладовище », що в напрямку Бутвинського яру м. Біла Церква, ОСОБА_4 та ОСОБА_3, реалізовуючи свій злочинний намір на скоєння розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_5, з метою заволодіння майном останнього, діючи узгоджено, почали погрожувати потерпілому ОСОБА_5 негайним застосуванням до нього фізичного насильства, небезпечного для життя та здоров'я. При цьому, ОСОБА_4, знаходячись на задньому пасажирському сидінні автомобіля, наставив через праву кишеню своєї куртки на потерпілого ОСОБА_5 люльковий гайковий ключ, а ОСОБА_3, повністю усвідомлюючи дії ОСОБА_4, направлені на скоєння розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_5, з метою заволодіння майном останнього, сказав ОСОБА_4, щоб той в потерпілого ОСОБА_5 не стріляв, чим переконував останнього в застосуванні до нього вогнепальної зброї. Внаслідок вказаних дій ОСОБА_4 та ОСОБА_3. потерпілий ОСОБА_5 в момент нападу на нього останніми сприйняв наставлений на нього ОСОБА_4 через кишеню куртки вказаний ключ за вогнепальну зброю, а саме - за дуло пістолета. При цьому, ОСОБА_4 наказав потерпілому ОСОБА_5 вийти з автомобіля, що останній і зробив, сприймаючи дії ОСОБА_4 та ОСОБА_3 як реальну загрозу своєму життю та здоров'ю. За ним вийшов ОСОБА_4 та ОСОБА_3 Знаходячись біля автомобіля, ОСОБА_4 та ОСОБА_3, діючи узгоджено, з метою заволодіння майном потерпілого ОСОБА_5, продовжили погрожувати останньому негайним застосуванням до нього фізичного насильства, небезпечного для життя та здоров'я. При цьому, ОСОБА_4 знову наставив через праву кишеню своєї куртки на потерпілого ОСОБА_5 люльковий гайковий ключ, а ОСОБА_3, і далі, переконуючи потерпілого ОСОБА_5 в застосуванні до нього вогнепальної зброї, сказав ОСОБА_4, щоб той в потерпілого ОСОБА_5 не стріляв. За таких обставин потерпілий ОСОБА_5 в момент нападу на нього ОСОБА_4 та ОСОБА_3 переконливо сприйняв наставлений на нього ОСОБА_4 через кишеню куртки вказаний ключ за вогнепальну зброю. ОСОБА_4 наказав при цьому потерпілому ОСОБА_5 передати їм гроші та мобільний телефон. Потерпілий ОСОБА_5, сприймаючи погрози ОСОБА_4 та ОСОБА_3 як реальну загрозу своєму життю та здоров'ю, дістав із внутрішньої кишені своєї куртки гроші в сумі 83 грн. та передав їх ОСОБА_4, повідомивши при цьому, що мобільного телефону в нього немає. В результаті цього, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, заволоділи грошима потерпілого ОСОБА_5 в сумі 83 грн., чим заподіяли останньому матеріальної шкоди на вище вказану суму. Після цього, вони наказали потерпілому ОСОБА_5 відвезти їх назад в місто. В той час, коли вони знаходились в автомобілі потерпілого ОСОБА_5 на Соборній площі в м. Біла Церква, ОСОБА_3 забрав з передньої панелі автомобіля годинник « Командирський », вартістю 50 грн., належний останньому, та поклав його собі в кишеню куртки.

В результаті вищевказаних злочинних дій ОСОБА_4 та ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_5 було заподіяно матеріальної шкоди на загальну суму 133 грн.

Підсудні ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вину визнали повністю і показали, що дійсно 26.11.2009 р. будучи в стані алкогольного сп»яніння сили в таксі не маючи грошей і коли прийшов час розплачуватися з таксистом , то у них виник умисел на заволодіння будь-яким майном, належним таксисту, так як їм потрібні були гроші. Виїхавши з м. Біла Церква, вони поїхали по Володарській трасі. ОСОБА_4 ззаду притулив до правого боку таксиста через кишеню своєї куртки гайковий ключ та наказав таксисту, щоб той зупинив автомобіль. Він помітив, що таксист дуже злякався і відразу виконав його наказ. Мабуть, той насправді подумав, що він притулив до його правого боку справжню вогнепальну зброю. ОСОБА_3 в цей час сидів поряд з водієм і, підігруючи йому, казав « не стріляй, не стріляй ». Після цього, ОСОБА_4 сказав таксисту, щоб той віддав йому всі гроші та мобільний телефон. Гой, не сперечаючись віддав 83 грн. В цей час ОСОБА_3 сказав таксисту, що в разі, якщо той буде тікати, то вони , будуть стріляти. Потім вони забрали себе годинник таксиста. Потім вони поїхали в місто і заїхавши в місто, на площі Соборній таксист помітив працівників служби ДАІ і зупинився і їх затримали. Просили не досліджувати докази по справі.

Враховуючи те, що підсудні не оспорюють фактичні обставини справи предявленого їм обвинувачення за ст.187 ч.2 КК України і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позіцїі, заслухавши думку учасників процесу та розяснивши їм положення ст.299 КПК України, суд вважає недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Таким чином , ураховуючи наведене суд вважає, що вина підсудних доказана в повному обсязі і їх дії правильно кваліфіковані за ст. 187 ч.2 КК України, оскільки вони своїми умисними діями скоїли напад, з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоровя особи яка зазнала нападу, (розбій ),за попередньою змовою групою осіб.

При обранні міри покарання підсудним суд враховує суспільну небезпеку скоєного злочину, обставини справи, особи підсудних.

Підсудні вину визнали і щиро покаялися, активно сприяли розкриттю злочину, ці обставини суд вважає як помякшуючи.

К обтяжуючим обставинам суд відносить те, що злочин вони скоїли в стані алкогольного сп»яніння.

Як особи вони характеризуються посередньо, не працюють, збитки відшкодували.

Ураховуючи наведене і те, що злочин відноситься до тяжких суд вважає, що виправлення підсудних можливо тільки в містах позбавлення волі. Застосування до підсудних ст.69 КК України суд вважає неможливим.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладенного,керуючись ст.323,324,299 КПК України,

З А С У Д И В :

ОСОБА_3 за ст.187 ч.2 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна ,належного йому на праві індивідуальної власності..

На підставі ст.71 КК України по сукупності вироків, шляхом часткового приєднання покарання по вироку Білоцерківського міськрайсуду від 9.11.2009 року і остаточно призначити йому покарання у вигляді 8 років позбавлення волі, з конфіскацією всього майна ,належного йому на праві індивідуальної власності..

ОСОБА_4 за ст.187 ч.2 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна ,належного йому на праві індивідуальної власності..

Строк покарання обом засудженим рахувати з 27.11.2009 року.

Речові докази: компакт-диски в кількості трьох штук, чоловічий механічний годинник , гроші в сумі 83 грн. - залишити у потерпілого ОСОБА_5

- гайковий ключ, який зберігається у кімнаті для зберігання речових доказів Білоцерківського МВМ-2 - знищити.

- сліди пальців рук, вилучені з місця події 26.11.2009 р. - зберігати при матеріалах справи.

Міру запобіжного захс засудженим - залишити тримання під вартою в СІЗО ДД ПВП

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської бласті на протязі 15 діб з дня отримання копії вироку.

Суддя: Мезін В. Б. ,