Ухвала іменем україни 20 жовтня 2016року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючого-суддіОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок Макарівського районного суду Київської області від 25 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 13 вересня 2016 року щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и л а:

Вироком Макарівського районного суду Київської області від 25 травня 2016 року засуджено

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Києва, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
Відповідно до статей 75, 76 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки та покладено на нього відповідні обов`язки.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця с. Соломіївки Дубровицького району Рівненської області, жителя АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
Відповідно до статей 75, 76 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та покладено на нього відповідні обов`язки.
Згідно з вироком ОСОБА_4 та ОСОБА_5 визнано винуватими і засуджено за те, що 29 грудня 2015 року близько 20 години, вони за попередньою змовою між собою, шляхом вільного доступу через сітку проникли на охоронювану територію ТОВ «Агрофірма-Київська» на вул. Леніна в с. Карашин Макарівського району Київської області, де з території ферми таємно викрали 4 мішки перемеленої кукурудзи, чим спричинили збитки на загальну суму 800 грн.
Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 13 вересня 2016 року вирок місцевого суду залишено без зміни. В порядку ч. 2 ст. 404 КПК України виключено з резолютивної частини вироку текст, зазначений в дужках щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
У касаційній скарзі прокурор, не погоджуючись з постановленими щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 судовими рішеннями, просить їх скасувати та призначити новий розгляд провадження у суді першої інстанції через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Отже ці даніпідлягають обов`язковому врахуванню. Крім того, під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК України. Обставиною, що пом`якшує покарання засудженим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд визнав щире каяття. Відповідно до ст. 349 КПК України, судом було проведено обмежений порядок дослідження доказів. Тому, колегія суддів вважає, що судами першої та апеляційної інстанцій зазначені вимоги закону дотримані в повному обсязі.

Доводи прокурора про те, що суд першої інстанції неправильно кваліфікував дії засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 як «таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у інше приміщення групою осіб», в той час як потрібно було кваліфікувати як «таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у сховище, вчинене за попередньою змовою групою осіб», у зв`язку з чим вирок підлягає скасуванню через допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, аналогічні наведеним у касаційній скарзі, були перевірені судом апеляційної інстанції, який, розглядаючи апеляційну скаргу прокурора на вирок місцевого суду, проаналізував їх, дав на них вичерпну відповідь, та відповідно до вимог ч. 2 ст. 419 КПК України, залишаючи апеляційну скаргу без задоволення, зазначив в ухвалі достатні підстави, через які визнав її необґрунтованою. Колегія суддів вважає, що ухвала апеляційного суду відповідає вимогам кримінального процесуального закону.
Покарання засудженим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 призначено відповідно до вимог та є обґрунтованим, необхідним і достатнім для їх виправлення й попередження нових злочинів.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для зміни чи скасування судових рішень щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 колегією суддів не встановлено, а тому підстав для задоволення касаційної скарги прокурора немає, у зв`язку з чим слід відмовити у відкритті касаційного провадження, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок Макарівського районного суду Київської області від 25 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 13 вересня 2016 року щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3