Справа № 550/271/16-к
Провадження № 1-кп/550/43/16
УХВАЛА
Іменем України
25 квітня 2016 року смт. Чутове
Чутівський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , при секретарі судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , провівши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в смт. Чутове підготовче судове засідання по кримінальному провадженню по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 368 ч. 3 КК України, -
У С Т А Н О В И В :
В провадженні Чутівського районного суду Полтавської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 368 ч. 3 КК України, яке надійшло до суду 30.03.2016 р.
Відповідно до вимог ст. 35 КПК України автоматизованою системою документообігу Чутівського районного суду Полтавської області визначено колегію суддів по розгляду вказаного кримінального провадження у складі головуючого - судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
В судовому засіданні прокурор заявив відвід судді ОСОБА_2 , який обґрунтовував тим, що суддя ОСОБА_2 та обвинувачений ОСОБА_7 навчались в одній групі в Харківському юридичному інституті, що є обставиною, яка з боку сторони обвинувачення викликає сумнів щодо неупередженості та об`єктивності судді ОСОБА_2 , та, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, унеможливлює розгляд ним даного кримінального провадження.
Захисник та обвинувачений заперечували проти задоволення заяви прокурора про відвід судді ОСОБА_2 , вважаючи, що сам факт спільного навчання не є підставою для відводу судді.
Заслухавши думку учасників судового провадження, обговоривши доводи заяви прокурора про відвід судді ОСОБА_2 , колегія суддів встановила наступне.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Відповідно до ч. 1 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.
У ч. 5 ст. 9 КПК України зазначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Однією з гарантій забезпечення доступу до правосуддя, що має реалізовуватися належним та неупередженим судом, є здійснення кримінального провадження з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права, свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Вказаний принцип у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, який неодноразово звертав увагу на дотримання правил неупередженості (безсторонності) судами, як складової права на справедливий судовий розгляд, що визначений ст. 6 Європейської конвенції з прав людини.
Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до п. 26 рішення Європейського суд з прав людини «Де Куббер проти Бельгії», «правосуддя повинне не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться», тому будь-який суддя, щодо якого є обґрунтовані підстави побоюватися браку безсторонності, має бути відведений.
Відповідно до п. 104 рішення Європейського суду з прав людини «Олександр Волков проти України», як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (справа «Фей проти Австрії» та «Веттштайн проти Швейцарії»).
Визначаючи, чи є суд незалежним, Європейський суд з прав людини звертає увагу й на ті зовнішні ознаки незалежності, що можуть стосуватися навіть гіпотетичної можливості впливу на суд. Існування самої лише можливості зовнішнього впливу на суд Європейський суд з прав людини іноді визнає достатнім, щоб поставити під сумнів незалежність суду («Бєлілос проти Швейцарії», «Очолан проти Туреччини») і застерігає, що навіть самі лише сумніви «розсудливого спостерігача» в тому, що суд незалежний та неупереджений, можуть мати певне значення в розумінні забезпечення громадянами права на справедливий суд («Ферантелі та Сантанджело проти Італії», «Хаусчілд проти Данії», «Веттстейн проти Швейцарії»).
Судовою колегією встановлено, що суддя ОСОБА_2 та обвинувачений ОСОБА_7 разом навчались в одній групі в Харківському юридичному інституті, під час якого у них склались дружні стосунки. Про дану обставину суддя ОСОБА_2 повідомив колегії суддів та сторонам по справі, а тому прокурором було заявлено про відвід судді ОСОБА_2 .
Згідно п. 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів» - незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. Так, при винесенні судових рішень у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від любих зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що можуть впливати на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватись довірою не тільки з боку сторін в конкретному розгляді, але й з боку суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах «розсудливого спостерігача». В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.
Згідно обвинувального акту ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення в тому, що перебуваючи на посаді судді Дзержинського районного суду м. Харкова вимагав та одержав неправомірну вигоду за винесення відповідно до наданої йому влади відповідних судових рішень в інтересах особи, а тому дане кримінальне провадження має особливий суспільний інтерес. Обставина спільного навчання судді ОСОБА_2 та обвинуваченого ОСОБА_7 та дружні стосунки, які склались між ними, свідчить про певну прихильність судді до обвинуваченого, що викликає обґрунтовані сумніви у «розсудливого спостерігача» щодо об`єктивності судді ОСОБА_2 .
З метою унеможливлення впливу обвинуваченого ОСОБА_7 на свого колишнього одногрупника суддю ОСОБА_2 , судова колегія приходить до висновку, що заява прокурора про відвід підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 8, 75, 80, 81, 82 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Заяву прокурора ОСОБА_5 про відвід судді ОСОБА_2 задовольнити.
Відвести суддю ОСОБА_2 від розгляду кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Матеріали кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, передати для визначення колегії суддів без участі відведеного судді ОСОБА_2 в порядку, визначеному ст.ст. 35, 82 ч. 3 КПК України.
Ухала оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя

Судді