АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 641/2124/15-к Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/790/385/16 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.186 КК України

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2016 року м. Харків

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20 жовтня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

Вказаним вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, із загально-середньою освітою, не одружений, не працюючий, раніше судимий:

1.25 вересня 2006 року за ч.1 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком на 1 рік;

2.14 грудня 2006 року за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;

3.26 березня 2008 року за ч.2 ст.289 КК України із застосуванням ст.71 КК України до 5 років та 6 місяців позбавлення волі;

4.13 лютого 2015 року за ч.1 ст.309, ч.1 ст.317 КК України до 3 років та 6 місяців позбавлення волі,

який був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та мешкав: АДРЕСА_2 , засуджений за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі.

Згідно ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком суду від 13 лютого 2015 року, остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у вигляді 4 років та 2 місяців позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід відносно ОСОБА_7 залишений без зміни тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 за вироком суду рахується з моменту його затримання від 13 лютого 2015 року.

Присуджено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в розмірі 489 гривні 44 копійки.

Доля речових доказів вирішена згідно ст.100 КПК України.

Як встановив суд, приблизно о 22 годині 30 хвилин 27 грудня 2014 року, ОСОБА_7 знаходячись біля будинку №177 по пр.Героїв Сталінграду в м. Харкові помітив ОСОБА_9 , який сидів на лавці. ОСОБА_7 , умисно, повторно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що ОСОБА_9 перебував у стані алкогольного сп`яніння, з внутрішньої кишені його куртки дістав паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_9 , в якому знаходились грошові кошти в сумі 37 гривень, а також з зовнішньої кишені заволодів номерком від камери схову супермаркету «Сільпо», а також зняв з ОСОБА_9 належні останньому черевики ТМ «ЕССО», вартістю 893 гривні.

Після чого, з місця скоєння злочину втік та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 930 гривень.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить пом`якшити призначене йому покарання, посилається на щире каяття у скоєному, активне сприяння слідству, а також на його стан здоров`я на момент вчинення злочину.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які на обґрунтування поданої апеляційної скарги просили пом`якшити призначене йому покарання, а також думку прокурора, що заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого і вважав вирок законним та обґрунтованим, перевіривши доводи апеляційної скарги і матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги - відсутні, виходячи з наступного.

Так, з матеріалів кримінального провадження, вбачається, що воно розглянуте судом у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, висновки суду про фактичні обставини справи та винність ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого злочину ніким із учасників кримінального провадження не оскаржуються, тому апеляційним судом не перевіряються.

Дії ОСОБА_7 за ч.2 ст.186 КК України кваліфіковані правильно, що також не оскаржується учасниками кримінального провадження.

Доводи апеляції обвинуваченого про суворість призначеного йому покарання, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, покарання обвинуваченому призначено відповідно до вимог ст.65 КК України, враховано ступінь тяжкості і суспільна небезпека скоєного злочину, дані про особу винного, який раніше неодноразово судимий, у тому за вчинення умисних та корисливих злочинів, не працював.

Районний суд врахував повне визнання ОСОБА_7 своєї провини і щире каяття в скоєному, а також те, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває та задовільно характеризується за місцем проживання.

Окрім цього, суд першої інстанції вірно визнав обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому, рецидив злочину, тому і призначив покарання у мінімальних межах санкції статті, за якою його визнано винним.

Отримання ОСОБА_7 21 квітня 2013 р. колото-різаних ран із пошкодженням діафрагми та передньої стінки шлунка ніяким чином не стосується вчинення ним 23 лютого 2015 р. злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України. Окрім цього, даних про те, що це оперативне втручання якимось чином впливає на стан здоров`я обвинуваченого, матеріалами провадження не підтверджено та обвинуваченим не надано.

З урахуванням викладеного, покарання ОСОБА_7 , яке призначене судом першої інстанції, колегія суддів вважає відповідним скоєному і даним про особу винного, тому не вбачає підстав для призначення йому більш м`якого покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі ч.5 ст.72 КК України у відбуте покарання ОСОБА_7 зарахувати строк знаходження його під вартою з 13 лютого 2015 року до 28 березня 2016 року, із розрахунку 1 день перебування під вартою за 2 дні позбавлення волі.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді