Справа № 274/2045/16-к
Провадження № 1-кс/0274/284/16

У Х В А Л А
Іменем України
24.03.2016 року м.Бердичів
встановив:
Слідчий СВ Бердичівського відділу поліції ГУНП в Житомирській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить накласти арешт на автомобіль марки ГАЗ 3302, вантажний, вантажопасажирський, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію серії: НОМЕР_3 , виданого Вознесенським МРЕВ УДАІ в УМВС в Миколаївській області, належить ОСОБА_5 , прож.: Миколаївська область, Веселинівський район, с.Кудрявцівка, використовувався як засіб вчинення кримінального правопорушення та тимчасово позбавити останнього можливості відчуження та розпорядження автомобілем.
Клопотання мотивує тим, що 21.03.2016 у невстановлений слідством час, невстановлені слідством особи, невстановленим слідством шляхом, таємно викрали частину металевих виробів із залізничної дороги, яка веде від станції «Рея» до станції «Заводська» в с. Райки, Бердичівського району, чим заподіяли матеріального збитку Райківській виправній колонії №73, на суму яка встановлюється.
Крім того, 21 березня 2016 року близько 22 год. перед в`їздом до с. Осикове Бердичівського району, було зупинено автомобіль Газель д.н.з НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 , з викраденими металевими виробами залізничної колії всередині. Вищевказаний автомобіль цього ж дня, під час проведення огляду місця події був оглянутий та вилучений до Бердичівського відділу поліції, разом з викраденими металевими виробами залізничної колії, а також знаряддям.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, але вважає його таким, що потребує доопрацювання.
Власник автомобіля ОСОБА_5 в судове засідання не з"явився, про рогляд клопотання не повідомлений, оскільки проживає у Миколаївській області, засобів зв"язку з ним слідчим не вказано.
Заслухавши прокурора, досдідивши матеріали, додані до клопотання, встановлено наступне.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч.2 цієї статті арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Клопотання слідчого або прокурора про арешт майна повинно відповідати виомгам ст.171 КПК України, зокрема, у клопотанні повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Відповідно до ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Отже, для вирішення питання про арешт майна слідчим суддею, клопотання слідчого або прокурора має бути обгрунтованим, відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.170-171 КПК України, проте в клопотанні про арешт автомобіля слідчий обмежився однією фрапзою, що автомобіль використовувався як засіб вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч.3 ст.172 КПК слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
З урахуванням наведеного вище, слідчий суддя дійшов висновку про повернення клопотання прокурору для усунення недоліків.
Керуючись ст. ст. 170-173 Кримінального процесуального кодексу України,
Ухвалив:
Клопотання слідчого ОСОБА_4 про арешт майна повернути прокурору для усунення недоліків протягом 48 годин.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1