Справа № 755/9512/16-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" червня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , представника ТОВ «Проект-А» - адвоката ОСОБА_3 , розглянувши скаргу представника ТОВ «Проект-А» - адвоката ОСОБА_3 на постанову слідчого Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим від 18 травня 2016 року, -

в с т а н о в и в:
Представник ТОВ «Проект-А» - адвокат ОСОБА_3 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва зі скаргою на рішення слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 від 18 травня 2016 про відмову у визнанні потерпілим ТОВ «Проект-А» № 0006922 від 18 травня 2016 року.

В судовому засіданні заявник скаргу підтримав, просив її задовольнити, скасувати постанову про відмову у визнанні потерпілим з підстав, зазначених у скарзі, та зобов`язати слідчого залучити ТОВ «Проект-А» до кримінального провадження як потерпілого.

Слідчий СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд скарги у його відсутність, крім того слідчим на вимогу суду було надано матеріали кримінального провадження № 0006922 від 18 травня 2016 року.

Вислухавши думку особи, яка подала скаргу, дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження в оригіналі, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 8 та ч. 5 ст. 9 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що скаргу подано у відповідності до положень ст. 304 КПК України та на процесуальну дію/бездіяльність, що підлягає оскарження на досудовому провадженні (ст. 303 КПК України).

Як встановлено у судовому засіданні, 17.05.2016 року до Дніпровського управління поліції ГУ Національної поліції в місті Києві надійшла заява про вчинення злочину, в якій ТОВ «Проект-А» просили визнати потерпілим, та по якій внесли до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006922 від 18.05.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365-2 КК України.
Слідчий в своїй постанові про відмову у визнанні потерпілим послався на те, що ним під час вивчення змісту заяви представника ТОВ «Проект-А» не встановлено, яка саме шкода та в якому розмірі завдана товариству діями нотаріусів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , причино наслідковий зв`язок між їх діями і завданою їх діями шкодою, а тому слідчий прийшов до висновку про відмову у визнанні потерпілим ТОВ «Проект-А».

Відповідно до ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 91 та ч. 1 ст. 92 КПК України на слідчого покладається обов`язок доказування виду і розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Отже, слідчий суддя вважає необґрунтованим доводи слідчого про те, що зі змісту заяви про злочин не встановлено розмір заподіяної ТОВ «Проект-А» шкоди, як підстави для відмови у визнанні потерпілим, оскільки цей обов`язок покладається на слідчого згідно вимог ст. ст. 91, 92 КПК України.

При цьому, слідчий суддя вважає обґрунтованими посилання заявника про те, що на обґрунтування завдання ТОВ «Проект-А» шкоди слідчому було надано висновок експерта, проте слідчим не було надано йому правової оцінки.

Статтею 307 КПК України регламентовано, що за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

З огляду на вищевикладене, слідчий суддя вважає, що вказана постанова є необґрунтованою, а викладені у ній доводи свідчать про формальний підхід до перевірки обставин, викладених у заяві про залучення в якості потерпілого, а тому вона підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.8, 9, 22, 24, 26, 55, 91, 92, 214, 303-306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:
Скаргу представника ТОВ «Проект-А» - адвоката ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову слідчого Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим від 18 травня 2016 року скасувати.
Зобов`язати слідчого Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 залучити ТОВ «Проект-А» до кримінального провадження № 0006922 від 18 травня 2016 року як потерпілого.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: