Справа № 369/843/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1126/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 2 24.11.2016

УХВАЛА
Іменем України
24 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_9 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційний розгляд кримінального провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 жовтня 2015 року за №0003833, за апеляційною скаргою прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_10 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 червня 2016 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Боярка, Києво-Святошинського району, Київської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.124 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 червня 2016 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.124 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки. Крім того, вироком суду вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Вказаним вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, вчиненому у разі перевищення меж необхідної оборони, за наступних обставин.

09 жовтня 2015 року, приблизно о 19 годині, ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився в будинку АДРЕСА_1 , де проживав разом з матір`ю ОСОБА_8 та вітчимом ОСОБА_11 . В ході сварки з вітчимом, що виникла на ґрунті сімейно побутового конфлікту, ОСОБА_11 наніс ОСОБА_6 кілька ударів напилком, спричинивши останньому садна в ділянці лівої виличної дуги, які, згідно висновку експерта № 166 від 20 жовтня 2015 року, відносяться до легких тілесних пошкоджень, та знову замахнувся на нього напилком. Захищаючи своє життя та здоров`я від суспільно-небезпечного посягання, бажаючи припинити протиправні дії шляхом спричинення нападнику тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 кухонним ножем, який опинився в його руках у зв`язку з перебуванням останнього на кухні, наніс один удар в грудну клітину ОСОБА_11 , заподіявши тому тілесні ушкодження у виді проникаючого колото-різаного поранення грудей з пошкодженням легені та легеневого стовбура, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 493 від 11 грудня 2015 року, відносяться до тяжких тілесних пошкоджень за критерієм небезпеки для життя, та від яких ОСОБА_11 помер на місці події. Вказаними діями ОСОБА_6 умисно заподіяв тому, хто посягав - ОСОБА_11 , тяжкої шкоди, яка явно не відповідала небезпечності посягання або обстановці захисту.
Не погоджуючись із вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 червня 2016 року, апеляційну скаргу на нього подав прокурор, в якій просив оскаржуваний вирок скасувати та ухвалити судом апеляційної інстанції новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Підставами для скасування вироку суду першої інстанції прокурор зазначав невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, прокурор вказував про безпідставну перекваліфікацію судом першої інстанції дій засудженого ОСОБА_6 з ч.1 ст.115 КК України на ст.124 КК України, оскільки, на думку прокурора, винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена сукупністю зібраних стороною обвинувачення доказів.

До початку апеляційного розгляду прокурор подав зміни та доповнення до апеляційної скарги, в яких просить вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 червня 2016 року, ухвалений відносно ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, у зв`язку із істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, прокурор вказує про те, що дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування було кваліфіковано за ч.1 ст.115 КК України, тобто у вчиненні вбивства, однак у мотивувальній частині вироку суд першої інстанції зазначає про те, що ОСОБА_6 вчинив умисне вбивство при перевищенні меж необхідної оборони, при цьому кваліфікує його дії за ст.124 КК України, без формулювання нового обвинувачення за вказаною нормою. Крім того, як зазначає в апеляційній скарзі прокурор, судом першої інстанції допущено суперечності у вироку, а саме: при кваліфікації дій ОСОБА_6 за ст.124 КК України, суд виключив з обвинувачення твердження про вчинення ОСОБА_6 умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, при тому що ОСОБА_6 не було інкриміновано вчинення вказаного злочину. Зазначені порушення кримінального процесуального закону, допущені судом першої інстанції, на думку прокурора, є істотними та відповідно є підставою для скасування оскаржуваного вироку з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, доводи захисника та обвинуваченого які заперечили проти апеляційної скарги прокурора, вважаючи вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, доводи потерпілої, яка також заперечила проти апеляційної скарги прокурора, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно із п.2 ч.3 ст.374 КПК України, у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи винуватою в тому числі зазначаються: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів, мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення.

Однак, суд першої інстанції під час ухвалення вироку не дотримався зазначених вимог кримінального процесуального закону, що призвело до невідповідності оскаржуваного судового рішення вимогам ст. 370 КПК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 29 січня 2016 року з Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, а саме в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині (умисному вбивстві), за наступних обставин.

09 жовтня 2015 року, приблизно о 19 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в спальній кімнаті за місцем свого проживання, а саме в будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті тривалих сімейно-побутових конфліктів спровокував сварку з вітчимом ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким спільно проживав, в ході якої у нього виник злочинний умисел, направлений на позбавлення найвищої соціальної цінності життя людини. Після цього, ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, з метою вбивства ОСОБА_11 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно наніс останньому один удар завчасно підготовленим для вказаної мети кухонним ножем в область життєво важливої частини тіла людини грудної клітини, спричинивши йому проникаюче колото-різане поранення грудей з пошкодженням легені та легеневого стовбура, гематомпонаду серця, внаслідок якого ОСОБА_11 помер.

Суд першої інстанції за наслідками судового розгляду під час ухвалення вироку перекваліфікував дії ОСОБА_6 з ч.1 ст.115 КК України на ст.124 КК України, за якою визнав винуватим ОСОБА_6 та призначив останньому покарання.

При цьому, в мотивувальній частині вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 червня 2016 року, ухваленого відносно ОСОБА_6 , суд першої інстанції допустив суттєві протиріччя у встановлених обставинах та своїх висновках.

Зокрема, визнавши ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 124 КК України, тобто в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, вчиненому у разі перевищення меж необхідної оборони, місцевий суд при формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним зазначає, що ОСОБА_6 вчинив умисне вбивство при перевищенні меж необхідної оборони, відповідальність за яке передбачена ст. 118 КК України. Також, суд першої інстанції в оскаржуваному вироку, кваліфікуючи дії ОСОБА_6 за ст.124 КК України, виключив з обвинувачення твердження про вчинення ОСОБА_6 умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого. Однак, органом досудового розслідування не було інкриміновано ОСОБА_6 вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

На переконання колегії суддів, допущені судом першої інстанції порушення вимог кримінального процесуального закону, які виразились у допущенні протиріч в мотивувальній частині обвинувального вироку, які фактично ставлять під сумнів обвинувачення, визнане судом доведеним, є істотними, оскільки вони перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, у зв`язку з чим вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 червня 2016 року, ухвалений щодо ОСОБА_6 , підлягає безумовному скасуванню як такий, що не відповідає вимогам ст.370 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст.404 КПК України, за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Однак, ні в апеляційній скарзі, ні під час апеляційного розгляду клопотання про повторне дослідження обставин та доказів прокурором заявлено не було.

За таких обставин, апеляційний суд позбавлений можливості прийняти своє рішення, а тому вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 червня 2016 року, ухвалений відносно ОСОБА_6 підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

При новому розгляді суду першої інстанції слід врахувати висновки і мотиви, з яких скасовано оскаржуваний вирок, всебічно, повно й неупереджено дослідити всі обставини кримінального провадження, надати оцінку кожному доказу з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, після чого прийняти судове рішення у відповідності з вимогами ст. 370 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.415 КПК України, суд апеляційної інстанції, призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а тому доводи апеляційної скарги прокурора підлягають ретельній перевірці під час нового розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_6 судом першої інстанції.

Крім того, враховуючи, що оскаржуваним вироком суду, який підлягає скасуванню, запобіжний захід відносно ОСОБА_6 було змінено з тримання під вартою на особисте зобов`язання та звільнено останнього з-під варти в залі суду, колегія суддів вважає правильним вирішити питання щодо запобіжного заходу та застосувати до обвинуваченого аналогічний запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 .

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 червня 2016 року, ухвалений відносно ОСОБА_6 - скасувати.
Призначити новий розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України в суді першої інстанції в іншому складі суду.
Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Судді:

__________________ __________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .