У Х В А Л А

10 червня 2016 р. м. Київ

Я, суддя Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України ОСОБА_3, перевіривши заяву потерпілої ОСОБА_1 про перегляд судових рішень щодо ОСОБА_2,

установив:

Вироком Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 грудня 2011 року ОСОБА_2 засуджено за частиною першою статті 122 Кримінального кодексу України (далі - КК) на два роки обмеження волі, а на підставі статті 75 КК її звільнено від відбування покарання з випробуванням на один рік іспитового строку.

Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 6 березня 2012 року зазначений вирок скасовано із закриттям провадження у справі на підставі пункту 3 частини першої статті 49 КК, ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності у зв'язку із закінченням строків давності.

Постановою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 червня 2012 року відмовлено потерпілій ОСОБА_1 у витребуванні кримінальної справи за її касаційною скаргою у зв'язку з пропуском встановленого частиною другою статті 386 Кримінально-процесуального кодексу 1960 року (далі - КПК 1960 року) строку на касаційне оскарження судових рішень щодо ОСОБА_2

Європейський суд з прав людини 11 лютого 2016 року ухвалив рішення «ОСОБА_1 проти України», яким установив порушення процесуального аспекту статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у справі щодо ОСОБА_2

Потерпіла ОСОБА_1 25 квітня 2016 року подала до Верховного Суду України заяву про перегляд судових рішень щодо ОСОБА_2 на підставі пункту 4 статті 445 КПК у зв'язку із встановленням міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

У заяві потерпіла просила скасувати рішення судів касаційної та апеляційної інстанцій, а вирок місцевого суду змінити та призначити ОСОБА_2 більш суворе покарання.

Ухвалою судді Верховного Суду України від 4 травня 2016 року заявниці повідомлено про недоліки поданої заяви та надано строк для їхнього усунення до 4 червня 2016 року. Заява не містила належного обґрунтування підстав для перегляду судових рішень з підстав, передбачених статтею 445 КПК, викладені в ній вимоги були не конкретизовані і не стосувалися (виходили за межі) визначеного законом предмета перегляду судового рішення Верховним Судом України. Крім того, всупереч вимогам статті 449 цього Кодексу додані до заяви копії судових рішень щодо ОСОБА_2 не були завірені належним чином, а рішення міжнародної судової установи, про яке зазначалося в заяві, взагалі не було долучено.

Протягом установленого строку і впродовж тижня потому заявниця, хоч і відреагувала на ухвалу судді від 4 травня 2016 року, але зазначені недоліки не усунула.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 450 КПК заява повертається заявнику, якщо заявник не усунув її недоліки протягом установленого для цього строку.

Повернення заяви з зазначеної підстави не перешкоджає повторному зверненню у разі належного оформлення заяви або з інших підстав, ніж ті, які були предметом розгляду.

На підставі наведеного та керуючись пунктом 1 частини четвертої статті 450 Кримінального процесуального кодексу України,

ухвалив:

заяву потерпілої ОСОБА_1 про перегляд судових рішень щодо ОСОБА_2 повернути заявниці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України ОСОБА_3