Номер провадження: 11-кп/785/357/16
Номер справи місцевого суду: 520/3592/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.03.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палаты у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

прокурора ОСОБА_5

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

підозрюваної ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:
04 лютого 2015 року прокурор прокуратури м. Одеси ОСОБА_10 в ході підготовчого судового засідання по кримінальному провадженню щодо ОСОБА_9 подав клопотання до суду першої інстанції про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2015 року зазначене клопотання прокурора задоволено, а ОСОБА_9 звільнено від кримінальної відповідальності за скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрив.

Звільняючи ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, суд першої інстанції послався на те, що з моменту останнього правопорушення пройшло більш ніж п`яти років.

Органом досудового розслідування ОСОБА_9 обвинувачувалась у вчиненні злочинів за наступних обставин.

14 липня 2007 року до приватного підприємства «Юридична фірма «Сім`я і Закон», яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 56, звернулась ОСОБА_11 разом зі своїм батьком ОСОБА_6 для отримання юридичних послуг в питанні розірвання шлюбу з ОСОБА_12 та захисту житлових, майнових прав дитини.

В свою чергу, ОСОБА_9 , маючи намір на заволодіння чужим майном, шляхом обману, запевнила ОСОБА_11 та ОСОБА_6 в тому, що вона вирішить вказане питання, а також запропонувала ОСОБА_11 укласти договір про надання юридичних послуг, ціна послуг складе 2 500 гривень.

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_11 , шляхом обману ОСОБА_9 у той же день, уклала з ОСОБА_11 договір про надання юридичних послуг.

Підписавши письмову угоду, ОСОБА_9 отримала від ОСОБА_6 (батька ОСОБА_11 ) грошові кошти за договором в сумі 2 500 гривень, які не відобразила у бухгалтерських документах.

У подальшому, ОСОБА_9 не виконала умови договору від 14 липня 2007 року про надання юридичних послуг, укладеного між нею та ОСОБА_11 , а саме: не підготувала відповідний позов до суду, не приймала участь у судових засіданнях та не сприяла процесу доказування в суді.

Таким чином, ОСОБА_9 шляхом обману заволоділа грошовими коштами ОСОБА_6 на суму 2 500 гривень.

Своїми діями ОСОБА_9 скоїла кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.190 КК України шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману.

02 серпня 2007 року до ОСОБА_9 , яка знаходилась у приміщенні ПП «Юридична фірма «Сім`я і Закон», яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 56, звернулась ОСОБА_13 разом зі своїм сином ОСОБА_14 для надання юридичних послуг в питаннях оформлення права приватної власності на земельну ділянку, розташовану в с. Прилиманське Овідіопольського району Одеської області, оскільки право власності на вказану ділянку було зареєстровано на матір.

Маючи намір, на повторне заволодіння чужим майном шляхом обману, ОСОБА_9 запевнила ОСОБА_13 та ОСОБА_15 про те, що вона вирішить вказане питання, а також запропонувала ОСОБА_13 укласти договір про надання юридичних послуг, ціна яких складе 2 500 гривень.

У подальшому, в той же день, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на повторне заволодіння грошовими коштами ОСОБА_13 , шляхом обману, ОСОБА_9 уклала з ОСОБА_13 договір про надання юридичних послуг.

Підписавши угоду, ОСОБА_9 отримала від ОСОБА_15 (сина ОСОБА_13 ) грошові кошти за договором в сумі 2 500 гривень, які не відобразила у бухгалтерських документах.

У подальшому, ОСОБА_9 не виконала умови договору від 02 серпня 2007 року про надання юридичних послуг, укладеного між нею та ОСОБА_13 , а саме: не підготувала належні документи у відповідні інстанції, не отримала акт на право власності на земельну ділянку.

Таким чином, ОСОБА_9 шляхом обману заволоділа грошовими коштами ОСОБА_15 на суму 2 500 гривень.

Своїми діями ОСОБА_9 скоїла кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене повторно.

02 серпня 2007 року до ОСОБА_9 , яка знаходилась у приміщенні ПП «Юридична фірма «Сім`я і Закон», яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 56, звернувся ОСОБА_7 для отримання юридичних послуг в питанні про оскарження заповіту його матері ОСОБА_16 , відповідно до якого все майно остання заповіла не йому, а своєму внуку ОСОБА_17 .

Маючи намір, на повторне заволодіння чужим майном шляхом обману, ОСОБА_9 запевнила ОСОБА_7 про те, що вона вирішить вказане питання, а також запропонувала йому укласти договір про надання юридичних послуг, ціна яких складе 2500 гривень.

У подальшому, 03 серпня 2007 року, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на повторне заволодіння грошовими коштами ОСОБА_7 шляхом обману, ОСОБА_9 уклала з ОСОБА_7 договір про надання юридичних послуг.

Підписавши угоду, ОСОБА_9 отримала від ОСОБА_7 грошові кошти за договором в сумі 2 500 гривень, які не відобразила у бухгалтерських документах.

У подальшому ОСОБА_9 не виконала умови договору про надання юридичних послуг від 03 серпня 2007 року, укладеного між нею та ОСОБА_7 , а саме: не підготувала відповідний позов до суду, не приймала участь у судових засіданнях та не сприяла процесу доказування у суді.

Таким чином, ОСОБА_9 шляхом обману заволоділа грошовими коштами ОСОБА_7 на суму 2 500 гривень.

Своїми діями ОСОБА_9 скоїла кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене повторно.

В апеляційних скаргах потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 зазначили, що суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність. Суд передчасно прийняв рішення щодо звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, оскільки ОСОБА_9 ухилялася від досудового слідства, тому перебіг давності притягнення її до кримінальної відповідальності мав би бути зупиненим. Крім того, прокурор в порушення вимог ч.3 ст.286 КПК України своєчасно не ознайомив потерпілих з клопотанням про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності.

Просять ухвалу суду скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідача, потерпілих та прокурора, які підтримали доводи апеляційних скарг, ОСОБА_9 , яка заперечувала у задоволенні апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Положеннями ст.49 КК України передбачено можливість звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Разом із тим, відповідно до ч.2 ст.49 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа що вчинила злочин, ухилялася від слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.

Таким чином, однією із умов застосування ст.49 КК України являється відсутність ухилення особи від слідства та суду.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 27 жовтня 2009 року відносно ОСОБА_9 було порушено кримінальну справу за ч.ч.1, 2 ст.190 КК України.

17 листопада 2010 року Приморським районним судом м. Одеси було винесено постанову про надання дозволу на затримання ОСОБА_9 для доставки її до суду під вартою для вирішення питання про обрання запобіжного заходу.

Постановою слідчого від 18 листопада 2010 року досудове слідство по кримінальній справі було зупинено, а ОСОБА_9 оголошено в розшук.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, ОСОБА_9 була затримана 10 лютого 2011 року.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 11 лютого 2011 року у відношенні ОСОБА_9 був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 16 лютого 2011 року зазначену постанову суду першої інстанції скасовано, а ОСОБА_9 звільнено з під варти

18 лютого 2011 року відносно ОСОБА_9 постановою слідчого було обрано міру запобіжного заходу у виді підписки про невиїзд.

Вищевикладене судом першої інстанції не враховано та належним чином не перевірено законність направлення органом досудового слідства до суду зазначеного клопотання.

Враховуючи ці обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв передчасне рішення про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, а тому ухвалу суду не можна вважати законною та обґрунтованою.

За таких обставин ухвала суду підлягає скасуванню, а кримінальне провадження направленню на новий судовий розгляд.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 413 КПК Украины, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2015 року щодо ОСОБА_9 скасувати, а кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд, зі стадії підготовчого судового засідання, в той же суд в іншому складі суддів.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області ОСОБА_2

ОСОБА_4

ОСОБА_3