У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 жовтня 2016 року м. Ужгород
Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м.Ужгород, матеріали справи за скаргою ОСОБА_3 на постанову слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_4 від 31 жовтня 2015 року про закриття кримінального провадження,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернулась до Ужгородського міськрайонного суду із скаргою на постанову слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_4 від 31 жовтня 2015 року про закриття кримінального провадження.
Вказану постанову ОСОБА_3 вважає протиправною і такою, що підлягає скасуванню. ОСОБА_3 зазначає, що закриття кримінального провадження слідчий мотивував тим, що допитаний у якості свідка старший оперуповноважений міжрайонного відділу №3 управління протидії злочинності у сфері економіки управління МВС України в Закарпатській області майор міліції ОСОБА_5 пояснив, що приблизно на початку липня 2015 року його знайомий ОСОБА_6 повідомив йому, що до нього звернулися його знайомі з проханням допомогти їм в оформленні архівних довідок про народження їхніх родичів. У зв`язку з цим, він звернувся до працівника державного архіву Закарпатської області ОСОБА_3 , яка повідомила, що за пришвидшення оформлення необхідних архівних довідок потрібно буде надати їй 500 грн. за кожну таку довідку. На це старший оперуповноважений МРВ №3 УПЗСЕ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_6 написати у Берегівський РВ УМВС України в Закарпатській області відповідну заяву, на підставі якої 09 червня 2015 року слідчим відділом зазначеного органу внутрішніх справ було внесено відомості до ЄРДР за №0000462 за фактом вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України. При цьому, старший оперуповноважений МРВ №3 УПЗСЕ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_5 запевнив, що ніякої провокації надання неправомірної вигоди з його боку або інших працівників міліції щодо ОСОБА_3 не було. Також у постанові сказано, що допитаний, як свідок, заявник ОСОБА_6 повністю підтвердив показання старшого оперуповноваженого МРВ №3 УПЗСЕ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_5 та показав, що на початку літа до нього звернулися його знайомі з проханням допомогти їм у пришвидшенні оформлення архівних довідок про народження їхніх родичів. Тому він вирішив звернутися до працівника державного архіву Закарпатської області ОСОБА_3 , яка заявила йому, що такі довідки оформлюються на протязі тривалого часу, однак за умови сплати 500 грн. за кожну довідку, вона зможе значно пришвидшити цю процедуру. Оскільки вказані неправомірні дії ОСОБА_3 обурили його, ОСОБА_6 вирішив звернутися до правоохоронних органів із відповідною заявою. При цьому, останній запевнив, що працівники міліції при написанні ним відповідної заяви не вчиняли на нього ніякого тиску.

Такі показання двох свідків було достатньо для слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_4 , щоб він закрив кримінальне провадження № 0000013 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України - в зв`язку з відсутністю в діях працівників УПЗСЕ УМВС України в Закарпатській області, а саме старшого оперуповноваженого МРВ № з УПЗСЕ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 370 КК України.

Прийнята слідчим в ОВС слідчого відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_4 постанова про закриття кримінального провадження №0000013, на думку ОСОБА_3 , є безумовно незаконною і передчасною, адже слідчий навіть не намагався встановити дійсні обставини справи та реально перевірити наявність чи відсутність у діях старшого оперуповноваженого МРВ №3 УПЗСЕ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.370 КК України, про що свідчить наступне:

- слідчий в ОВС слідчого відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_4 не вжив жодних заходів для отримання пояснень від самої заявниці ОСОБА_3 , пояснень від знайомих ОСОБА_6 , які за словами останнього попросили його допомогти їм в прискоренні оформлення архівних довідок про народження їхніх родичів, а саме: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ;

- слідчий в ОВС слідчого відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_4 залишив поза увагою очевидні розбіжності в показаннях старшого оперуповноваженого МРВ №3 УПЗСЕ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_5 , який показав, що ОСОБА_6 звернувся до нього на початку липня 2015 року, і показаннях самого ОСОБА_6 , який показав, що він звернувся до вищевказаного працівника органів внутрішніх справ ще на початку червня 2015 року;
- слідчим в ОВС слідчого відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_4 залишено поза увагою той факт, що в своїй заяві від 09 червня 2015 року ОСОБА_6 вказав, що ОСОБА_3 вимагає неправомірну вигоду в сумі 3000 грн. за сприяння в прискореному оформленні архівних довідок про народження родичів, які проживали на території Закарпатської області до 1945 року, тобто родичів самого ОСОБА_6 . При цьому, в зазначеній заяві нічого не сказано про те, що ОСОБА_3 вимагає по 500 грн. за кожну таку архівну довідку, як і не сказано про те, що за яку саме кількість архівних довідок остання вимагає неправомірну вигоду. У протоколі ж допиту потерпілого ОСОБА_6 від 09 червня 2015 року вказано, що ОСОБА_3 нібито просила від нього неправомірну вигоду за прискорене виготовлення архівних довідок про народження родичів його знайомих: ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які проживали на території Закарпатської області до 1945 року, - по 500 грн. за кожну архівну довідку. У даному випадку слідчий в ОВС слідчого відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_4 мав з`ясувати причини таких розбіжностей у заяві ОСОБА_6 від 09 червня 2015 року та в протоколі допиту останнього від 09 червня 2015 року, однак цього зроблено не було.

- слідчим в ОВС слідчого відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_4 не з`ясовано, чому дізнавшись про нібито вимагання ОСОБА_3 неправомірної вигоди за сприяння знайомим ОСОБА_6 у прискореному оформленні архівних довідок про народження їхніх родичів старший оперуповноважений МРВ №3 УПЗСЕ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_5 не роз`яснив ОСОБА_6 , що згідно чинного законодавства він не вправі звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств установ і організації в інтересах третіх осіб без наявності відповідного на те письмового доручення, якого в ОСОБА_6 ніколи не було, як і не вправі просити службових осіб про прискорення виготовлення офіційних документів, тобто про надання такими неправомірної переваги, а натомість запропонував йому написати у Берегівський РВ УМВС України в Закарпатській області заяву про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 , підбурюючи його таким чином на вчинення порушення закону. Знаючи про вищевказану обставину слідчий в ОВС слідчого відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_4 не з`ясував, чому старший оперуповноважений МРВ №3 УПЗСЕ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_5 порушив вимоги ч.2 ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-ІУ, та замість того, щоб вжити заходів щодо не допущення вчинення ОСОБА_6 порушення законодавства (звернення до працівника державного архіву Закарпатської області ОСОБА_3 в інтересах третіх осіб без наявності відповідного письмового доручення від таких з проханням про надання неправомірної переваги вказаним особам - прискорення виготовлення їм архівних довідок про народження їхніх родичів), навпаки підбурив останнього на вчинення порушення закону з метою подальшого можливого викриття працівника державного архіву Закарпатської області ОСОБА_3 на отриманні неправомірної вигоди.

ОСОБА_3 вважає, що все вищенаведене в сукупності свідчить про відверте небажання слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_4 встановлювати дійсні обставини справи та перевіряти доводи, наведені в заяві ОСОБА_3 від 26 серпня 2015 року, зокрема щодо можливої наявності в діях працівників МРВ № УПЗСЕ УМВС України в Закарпатській області ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.370 КК України.

За таких обставин, ОСОБА_3 просить скасувати постанову слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Закарпатської області молодшого радника юстиції ОСОБА_4 від 31 жовтня 2015 року про закриття кримінального провадження №0000013, а матеріали кримінального провадження №0000013 направити слідчому в ОВС слідчого відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_4 для продовження досудового розслідування

У судове засідання ОСОБА_3 не з`явилась, хоча належним чином повідомлялась про день та час розгляду скарги. 09.06.2016 року вона подала до суду заяву згідно якої просить розглянути скаргу у її відсутності, скаргу підтримує в повному обсязі.
Слідчий в ОВС слідчого відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_4 та прокурор прокуратури в Закарпатській області в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомлялись про день та час розгляду скарги. Їх неявка не є перешкодою для розгляду скарги, відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України.
Вивчивши матеріали скарги, дослідивши матеріали провадження додані до скарги, приходжу до наступного висновку.
За змістом ст.26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК, при цьому сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК.
Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора визначено главою 26 Кримінального процесуального кодексу України, параграф №1, ст.ст. 303 - 308.
Так, ч.1 ст.303 КПК України передбачено перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового провадження, та ким такі рішення, дії або бездіяльність можуть бути оскаржені. Встановлений даною нормою перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора які можуть бути оскаржені на стадії досудового провадження є вичерпним.
Згідно ч.1 ст.304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 КПК, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування визначений ст. 306 КПК України. Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.ст. 318-380 КПК, з урахуванням відповідних положень глави 26 КПК України. Скарги на рішення про закриття кримінального провадження, розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги.
Як встановлено в судовому засіданні, 31 жовтня 2015 року слідчий в ОВС слідчого відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_4 виніс постанову про закриття кримінального провадження про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.370 КК України, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000013 від 22.09.2015 року, за ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду від 14.09.2015 року про зобов`язання зареєструвати заяву ОСОБА_3 від 27.08.2014 року про вчинення працівниками УПЗСЕ УМВС України в Закарпатській області кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.370 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, тобто за відсутністю в їхніх діях складу вказаного кримінального правопорушення.
Згідно мотивувальної частини оскаржуваної постанови, слідчий зазначає, що у ході досудового розслідування здійснено всі можливі слідчі та процесуальні дії, спрямовані на встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, однак здобути які-небудь об`єктивні докази про вчинення працівниками УПЗСЕ УМВС України в Закарпатській області злочину, провокації підкупу. Крім того слідчий зазначає, що працівники міліції діяли в межах своєї компетенції, не порушуючи жодних вимог чинного кримінально-процесуального законодавства, що виключає в їхніх діях складу злочину, передбаченого ч.2 ст.370 КК України (провокація підкупу), а тому на підставі викладеного, керуючись ст.ст.40, 110 та 284 КПК України ним прийнято рішення про закриття кримінального провадження.
Згідно положень п.4 ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження. У відповідності до ч.2 ст.91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Відповідно до ч.2 ст.93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених КПК.
У відповідності до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України покладається на слідчого, прокурора, та у встановлених КПК випадках - потерпілого.
Разом з тим, відповідно до положень ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Слідчим суддею встановлено, що під час проведення перевірки обставин, викладених у заяві ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення, слідчим в порушення вимог ч.2 ст.9 КПК України щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, не було надано аналізу тих обставин, на які посилається скаржник, не проведено всього обсягу слідчих дій, спрямованих на встановлення обставин кримінального правопорушення, зокрема слідчим не було вжито жодних заходів для відібрання пояснень від заявника ОСОБА_3 , пояснень від знайомих ОСОБА_6 , які за словами останнього попросили його допомогти їм в прискоренні оформлення архівних довідок про народження їхніх родичів, слідчим залишено поза увагою очевидні розбіжності в показаннях старшого оперуповноваженого МРВ №3 УПЗСЕ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а тому прийняте рішення про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками правопорушення, передбаченого ч.2 ст.370 КК України, є передчасним.
Висновок про відсутність в діях працівників УПЗСЕ УМВС України в Закарпатській області складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.370 КК України, слідчим зроблено виключно на показаннях двох свідків - старшого оперуповноваженого МРВ №3 УПЗСЕ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_5 та заявника ОСОБА_6 .

Крім того, закриваючи кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в діях працівників УПЗСЕ УМВС України в Закарпатській області складу кримінального правопорушення, на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, слідчий не вказує, в чиїх саме діяннях відсутній склад кримінального правопорушення.
Слідчим жодних доказів, які б спростовували доводи скарги та підтверджували обставини, які є підставою для закриття кримінального провадження, до суду не надано.
Відсутність матеріалів досудового розслідування позбавляє суд можливості дослідити ці матеріали та встановити правомірність винесення слідчим постанови про закриття кримінального провадження.
Тому суд бере до уваги твердження ОСОБА_3 про те, що досудове розслідування було проведено не в повному обсязі і вважає необхідним постанову про закриття кримінального провадження скасувати.
За результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала ( ст.307 КПК).
Таким чином, слідчий суддя, розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на його розгляд сторонами кримінального провадження, та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням викладеного приходить до висновку, що скарга ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена.
Керуючись ст.ст. 303,304, 306, 307, 309, 369 КПК України слідчий суддя -
ПОСТАНОВИВ:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_4 від 31 жовтня 2015 року про закриття кримінального провадження задовольнити.
Постанову слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_4 від 31 жовтня 2015 року про закриття кримінального провадження про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.370 КК України, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000013 від 22.09.2015 року скасувати.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1