Справа № 136/1004/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2016 року м. Липовець
Липовецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовця обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000139 від 23 травня 2016 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Богданівка, Липовецького району, Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, проходив службу в зоні АТО, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,
за участю сторін кримінального провадження

з боку обвинувачення

прокурора ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

з боку захисту

обвинуваченого ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

23.05.2016 року біля 18:00 години, ОСОБА_6 , знаходячись в АДРЕСА_1 , маючи умисел направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень, на ґрунті неприязних відносин, які виникли через постійні сварки із ОСОБА_5 , яка являється співмешканкою його батька, під час чергової суперечки схопив дерев`яну палицю та вдарив нею ОСОБА_5 в область лівої ноги, спричинивши тим самим тілесне ушкодження у вигляді синця в ділянці лівого колінного суглобу, яке відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.
Такі умисні дії ОСОБА_6 органами досудового розслідування було кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав за обставин вказаних в обвинувальному акті, які підтвердив суду, погодившись з кваліфікацією вчиненого ним діяння, у вчиненому щиро розкаявся.
Суд переконався, що показання обвинуваченого ОСОБА_6 є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Ураховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 визнав свою винуватість та, беручи до уваги, що інші учасники судового провадження не оспорюють фактичних обставин кримінального провадження, і судом також встановлено, що учасники судового розгляду розуміють правильно зміст цих обставин, не має сумніву у добровільності їх позиції, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, що узгоджується з положеннями ч.3 ст.349 КПК України.

Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, а саме: умисне легке тілесне ушкодження.
Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст.12 КК України є кримінальним правопорушенням невеликої тяжкості, особу винного, а саме: ОСОБА_6 раніше не судимий; за місцем проживання характеризується посередньо, проходив службу в зоні АТО, на що вказує довідка видана виконавчим комітетом Богданівської сільської ради Липовецького району; на обліку в лікаря психіатра та в наркологічному кабінеті на обліку не перебуває; не одружений.

Відповідно до ст. 66 КК України суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого - щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину.

Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що пом`якшують та відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення і попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді громадських робіт на строк в межах санкції частини статті, за якою кваліфіковано його діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не застосовувався.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 374, 376 КПК України, ст. 65 КК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді 120 (сто двадцяти) годин громадських робіт.

Речові докази: дерев`яну палицю довжиною 1 м 04 см в діаметрі 5,5 та 6 см - знищити.
Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1