Справа № 341/1621/16-к
Провадження № 11-сс/779/183/2016
Категорія ст. 183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 вересня 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області

в складі суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду Івано-Франківської області від 10 вересня 2016 року про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :
В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та обрати щодо нього запобіжного захід у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту. В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою. Вважає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження, і висновки слідчого судді про їх наявність ґрунтуються на припущеннях. Не досліджено в повній мірі його характеристику як особи підозрюваного. Не погоджується також із визначеним розміром застави.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду Івано-Франківської області від 10 вересня 2016 року задоволено клопотання слідчого СВ Галицького відділення поліції Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_9 , що погоджене з начальником Галицького відділу Тисменицької місцевої прокуратури ОСОБА_10 , застосовано до ОСОБА_6 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів до 09 листопада 2016 року, з визначенням розміру застави в межах 60 мінімальних заробітних плат в сумі 82 680 грн.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що під час досудового слідства встановлено, а в судовому засіданні підтверджено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведені у судовому засіданні застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання згаданих ризиків і є співмірним та доцільним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Під час апеляційного розгляду:

- підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційної скарги;

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав її безпідставною, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали клопотання, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про наявність достатніх підстав для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим, у зв`язку із чим в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу слідчого судді залишити без змін, з наступних підстав.

Органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення корисливих злочинів, останній раз 01 липня 2016 Костопільським районним судом Рівненської області за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 4 дні, звільнившись із залу суду 01 липня 2016 у зв`язку з відбуттям строку, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і в період непогашеної судимості знову вчинив аналогічне кримінальне правопорушення. Зокрема, 07 вересня 2016 ОСОБА_6 , маючи намір вчинити крадіжку грошових коштів з церкви Святого Великомученика Дмитрія у с. Задністрянське Галицького району, яку бачив раніше з дороги, проїжджаючи через вказаний населений пункт, взяв з дому пакет з особистими речами, серед яких були дві пари кросівок, одяг, покривало, цвяхотяг та кишеньковий ліхтарик і близько 20 години приїхав рейсовим автобусом з с. Чесники Рогатинського району у с. Задністрянське Галицького району. Прибувши до вказаного населеного пункту, ОСОБА_6 дочекався коли надворі стемніє, після чого 08 вересня 2016 близько 2 години ночі взяв ліхтарик та цвяхотяг і пішов до церкви Святого Великомученика Дмитрія, яка знаходиться у АДРЕСА_1 . Підійшовши до території церкви, яка була загороджена, ОСОБА_6 пересвідчився, що за його діями ніхто не спостерігає, переліз через ворота та направився до приміщення церкви. При цьому він підійшов до бокових дверей церкви, які розташовані з правої по відношенню до входу сторони і ведуть до кімнати паламаря, де за допомогою цвяхотяга спочатку віджав одні двері, що відчинялись назовні, а потім - інші, які відчинялись всередину, та проник у приміщення церкви, а саме у кімнату паламаря. Перебуваючи у приміщенні, ОСОБА_6 , присвічуючи собі кишеньковим ліхтариком, почав шукати грошові кошти. У залі церкви він побачив з лівої від Тетраподу сторони металеву скриньку для пожертв і, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_6 за допомогою цвяхотяга відчинив вказану скриньку і з метою особистого збагачення таємно викрав з неї грошові кошти у сумі 1200 грн. У подальшому ОСОБА_6 виявив у кімнаті паламаря металевий сейф, що знаходився у правому від входу куті, який теж відчинив за допомогою цвяхотяга, і таємно викрав з нього грошові кошти у сумі 6 657 грн. Всього, ОСОБА_6 викрав з церкви Святого Великомученика ОСОБА_11 грошові кошти у сумі 7 857 грн, після чого покинув місце вчинення злочину та з настанням світлового дня поїхав у м. Івано-Франківськ, де розтратив більшу частину викрадених грошей і цього ж дня був затриманий працівниками поліції.

09 вересня 2016 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченому ч. 3 ст. 185 КК України (а.п. 16-17).

Згідно з вимогами ч. ч. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ст. ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею дотримані вимоги ст. ст. 176, 177, 178, 183 КПК України.

Як підтверджують матеріали клопотання слідчого та зміст оскарженої ухвали, слідчий суддя вмотивовано прийшов до висновку, дотримавшись вимог закону, навівши це по тексту ухвали, що в даному випадку мають місце відповідні ризики, при наявності яких застосування іншого запобіжного заходу, в тому числі і з врахуванням тяжкості злочину, у якому підозрюється ОСОБА_6 , буде недостатнім та не забезпечить запобігання цим ризикам.

Підставою для такого запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 є обґрунтована підозра у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Так, відомості про вчинений злочин внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000346 08 вересня 2016 року.

Як вбачається із матеріалів, ОСОБА_6 обґрунтовано повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, відповідальність за яке передбачає позбавлення волі на строк від 3 до 6 років.

Із змісту ухвали слідчого судді вбачається, що сторона обвинувачення навела переконливі доводи того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти спробі підозрюваного здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також продовжувати свою злочинну діяльність.

Слідчій суддя при прийнятті рішення взяв до уваги, що ОСОБА_12 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, що дало суду підстави вважати, що останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

При обранні виду запобіжного заходу, слідчий суддя врахував данні, що характеризують особу ОСОБА_6 , та дійшов правильного висновку про недостатність застосування у даному випадку більш м`яких запобіжних заходів для запобігання наявним ризикам.

За таких обставин слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню виникненню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, з врахуванням даних про його особу, відповідно до вимог кримінального процесуального закону обґрунтовано прийняв рішення про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя в повній мірі дотримався вимог закону та прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість утримання особи під вартою, що не порушує прав обвинуваченого, гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, при цьому слідчий суддя дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, а відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від 20 до 80 розмірів мінімальної заробітної плати.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про розмір застави - 60 (шістдесят) мінімальних заробітних плат, що становить 82 680 грн, що є достатнім для мети забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків під умовою звернення внесених коштів в дохід держави в разі невиконання цих обов`язків.

Доводи апеляційної скарги підозрюваного про незаконність та невмотивованість ухвали слідчого судді є безпідставними, оскільки вони повністю спростовані при апеляційному розгляді справи та матеріалами клопотання слідчого.

Інших підстав для скасування ухвали слідчого судді колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 12, 176-178, 182, 183, 194, 376, 404, 407, 419 КПК України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Галицького районного суду Івано-Франківської області від 10 вересня 2016 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4