Справа № 449/1217/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/119/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Перемишлянського районного суду Львівської області від 11 грудня 2015 року про визначення йому остаточного покарання згідно вироків Перемишлянського районного суду Львівської області від 30 вересня 2015 року та від 17 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

ухвалою Перемишлянського районного суду Львівської області від 11 грудня 2015 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначено остаточне покарання згідно вироків Перемишлянського районного суду Львівської області від 30 вересня 2015 року та від 17 квітня 2015 року у виді позбавлення волі строком на чотири роки один місяць.

Не погоджуючись із ухвалою Перемишлянського районного суду Львівської області від 11 грудня 2015 року ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою визначити йому остаточне покарання згідно вироків Перемишлянського районного суду Львівської області від 30 вересня 2015 року та від 17 квітня 2015 року у виді чотирьох років позбавлення волі. Вважає ухвалу незаконною та необґрунтованою. Зазначає, що судом першої інстанції правильно визначено покарання в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі, але остаточне покарання призначено з порушенням правил ст. 71 КК України, так як судом не враховано, що станом на час ухвалення нового вироку ним було відбуто п`ять місяців обмеження волі. З урахуванням положень ч.2 ст. 404 КПК України за наявності наведених пом`якшуючих обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням даних про особу вказує на можливість застосування ст. 69 КК України та призначення йому більш м`якого основного виду покарання у виді позбавлення волі строком чотири роки, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_7 , який просить апеляційну скаргу задоволити, думку прокурора, яка частково погодилася з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали подання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з ч.1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: неповнота судового розгляду; невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Перевіривши матеріали судової справи, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 про те, що суд першої інстанції належним чином не врахував усі пом`якшуючі обставини та особу засудженого, адже при постановленні вироків Перемишлянського районного суду Львівської області від 17 квітня 2015 року та від 30 вересня 2015 року відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання. Вказані вироки суду першої інстанції набрали законної сили, а тому доводи апеляційної скарги в тій частині не підлягають розгляду на стадії виконання вироків.
У той же час перевіркою матеріалів провадження встановлено, що, застосовуючи ч.1 ст. 72 КПК України та визначаючи ОСОБА_7 остаточне покарання при наявності двох вироків шляхом часткового приєднання покарання за вироком від 30 вересня 2015 року до покарання, призначеного згідно вироку від 17 квітня 2015 року, суд першої інстанції допустив неправильне застосування кримінального закону.
Як вбачається з матеріалів судової справи ОСОБА_7 був засуджений вироком Перемишлянського районного суду Львівської області від 17 квітня 2015 року за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком два роки.
Проте до постановлення зазначеного вироку ОСОБА_7 вчинив у лютому 2014 року інший злочин, за який його засуджено вироком Перемишлянського районного суду Львівської області від 30 вересня 2015 року до реального відбування покарання у виді одного року обмеження волі.
Згідно пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати

реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного

складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду частково погоджується з доводами апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 та приходить до висновку, що суд першої інстанції, визначивши засудженому ОСОБА_7 остаточне покарання на підставі ч.1 ст. 72 КК України, неправильно застосував закон про кримінальну відповідальність, що, відповідно до ст. 409 КПК України, є підставою для скасування судового рішення, а, отже, і для задоволення апеляційної скарги.
З врахуванням наведеного, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону при визначенні остаточного покарання ОСОБА_7 за ч.1 ст. 72 КК України з постановленням нової ухвали, згідно якої на підставі ч.4 ст. 70 КК України вирок Перемишлянського районного суду Львівської області від 17 квітня 2015 року та вирок Перемишлянського районного суду Львівської області від 30 вересня 2015 року слід визначити до самостійного виконання.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419, 537 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задоволити частково.
Ухвалу Перемишлянського районного суду Львівської області від 11 грудня 2015 року скасувати.

Клопотання начальника Перемишлянського РВ КВІ УДПтСУ у Львівській області ОСОБА_8 про вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку, задоволити частково.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України вирок Перемишлянського районного суду Львівської області від 17 квітня 2015 року та вирок Перемишлянського районного суду Львівської області від 30 вересня 2015 року визначити до самостійного виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4