УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2016 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання старшого слідчого відділу поліції № 4 Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м.Києві ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0010941 від 02.09.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:
27.09.2016 року старший слідчий відділу поліції № 4 Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м.Києві ОСОБА_3 звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з клопотанням, погодженим процесуальним прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0010941 від 02.09.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, про арешт майна, а саме квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 00), яка належить на праві приватної власності ОСОБА_5 .

Клопотання мотивоване тим, що Шевченківським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у м.Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0010941 від 02.09.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 02.09.2016 року невстановлені особи на підставі підробленого рішення Макарівського районного суду Київської області від 23.12.2009 року у справі № 2-1429/2009, шахрайським шляхом заволоділи квартирою АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , а також нежитловими приміщеннями групи приміщень № 9, загальною площею 42,9 кв.м. в буд. АДРЕСА_4 , що на праві власності належать ОСОБА_6 , чим завдали матеріальної шкоди в особливо великих розмірах.

Враховуючи, що квартира АДРЕСА_1 є речовим доказом, а саме предметом, що був об`єктом кримінально протиправних дій, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, слідчий звернувся з даним клопотанням.

Слідчий у судовому засіданні клопотання підтримав, просив слідчого суддю задовольнити його у повному обсязі.

Враховуючи те, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт не було тимчасово вилучене та розгляд справи без повідомлення власника майна є необхідним з метою забезпечення арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку про розгляд вищевказаного клопотання без повідомлення про його розгляд власника майна.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, вислухавши пояснення слідчого, вважаю, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч.2 ст. 170 КПК України визначено, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.10 ст. 170 КПК арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави для арешту зазначеного в клопотанні слідчого майна, оскільки, як встановлено з матеріалів клопотання та пояснень слідчого, квартира АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_5 , відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Крім того, існують реальні ризики передачі та відчуження вказаного майна, передбачені абз.2 ч.1 ст. 170 КПК України.

Керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого відділу поліції № 4 Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м.Києві ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0010941 від 02.09.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 00), яка належить на праві приватної власності ОСОБА_5 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Апеляційного суду м.Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя: