Справа № 646/5596/16-к
Провадження №1-кс/646/2498/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.16 року м.Харків

Слідчий суддя Червонозаводського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши скаргу голови ради директорів ТДВ «МСК» ОСОБА_3 на бездіяльність прокуратури Харківської області щодо невнесення відомостей до ЄРДР за заявою від 18.04.2016 року,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність прокуратури Харківської області щодо невнесення відомостей до ЄРДР за його заявою від 18.04.2016 року стосовно судді Фрунзенського районного суду міста Харкова ОСОБА_4 с приводу прийняття нею, на думку заявника, неправосудного рішення в справі про адміністративне правопорушення № 645/9282/15-п від 12.11.2015 року, оскільки заявник вважає, що при розгляді даної скарги суддею було прийнято недопустимі та неналежні докази та протокол про адміністративне правопорушення, який не повинен був складатися працівником поліції. Посилаючись на вказані обставини, на положення статті 214 КПК України, просив суд зобов`язати прокуратуру Харківської області внести відомості за його заявою від 18.04.2016 року із вказаних обставин до ЄРДР.

В судовому засіданні заявник та його захисник адвокат ОСОБА_5 доводи скарги підтримали та пояснили про обставини викладені вище.

Прокурор ОСОБА_6 в судовому засіданні щодо задоволення скарги заперечувала, зазначивши, що оскільки заява не містила відомостей, які б свідчили про вчинення суддею кримінального правопорушення відомості за нею до ЄРДР не вносились про що заявнику надано відповідь.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріли справи, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до положень статті 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

З огляду на викладене, відомості за заявою до ЄРДР вносяться лише за наявності в цій заяві обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з пояснень заявника та його адвоката, а також вбачається зі змісту скарги та заяви, що є предметом скарги, сторона заявника вважає, що розгляд суддею справи на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, який складений на думку заявника працівником поліції з перевищенням повноважень, і є обставиною, яка свідчить про прийняття суддею неправосудного рішення, дослідивши матеріли скарги, надавши оцінку доводам заявника, слідчий суддя приходить до висновку, що остання не містить обставин, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до статті 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. А відповідно їх оскарження з причин незгоди з судовим рішенням можливо лише в порядку передбаченим процесуальним законодавством.
Крім цього, будь-який злочин починається з події, котра може бути розцінена як «суспільно небезпечне винне діяння», передбачене Кримінальним Кодексом. Повідомлення про настання такої події й вноситься уповноваженим органом до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Саме подія, а не результати роздумів щодо ймовірності її настання чи існування, може вважатися обставиною, що свідчить про можливість вчинення кримінального правопорушення. Як вбачається зі змісту скарги та заяви про злочин, заявник вважає, що працівник поліції склав протокол про адміністративне правопорушення який не мав права складати, при цьому не наводить жодних доказів того (рішення суду, рішення іншого компетентного органу), якими б було встановлено протиправність діяння працівника поліції щодо складання протоколу, все це розцінюється судом як результати припущень заявника та не свідчать про обставини вчинення кримінального правопорушення.
Також, стаття 375 КК України, на яку посилається заявник, передбачає кримінальну відповідальність за постановлення суддею завідомо неправосудного вироку, рішення, ухвали або постанови.

Згідно з п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом. Процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.

Аналогічної позиції дотримується і Консультативна ради європейських суддів, яка в пункті 57 Висновку №11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

Частиною 2 ст. 126 Конституції України визначено гарантії незалежності і недоторканності суддів, згідно з якими вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється, що означає заборону будь-яких дій стосовно суддів незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, установ, організацій, громадян та їх об`єднань, юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків чи схилити їх до винесення неправосудного рішення. Заборона впливу на суддів у будь-який спосіб поширюється на весь час обіймання ними посади судді.

Разом з тим, відповідно до положень ч. 1 ст. 126 Конституції України недоторканність суддів як гарантія їхньої незалежності у виконанні професійних обов`язків може не обмежуватися обсягом, визначеним у ч. 3 статті 126 Конституції України.

Додаткові гарантії незалежності і недоторканності суддів, крім уже передбачених Конституцією України, можуть встановлюватися також законами. Не допускається зниження рівня гарантій незалежності і недоторканності суддів в разі прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів.

Згідно з положенням ч. 2 ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Це стосується і визначеного ст. 55 Конституції України права на судовий захист, яке включає в себе право на розгляд справи незалежним та неупередженим судом. Зниження рівня гарантій незалежності суддів опосередковано може призвести до обмеження можливостей реалізації права на судовий захист (п. п. 1.2, 1.3, 4.2, 4.3). Аналогічні роз`яснення змісту гарантій незалежності й недоторканності суддів надано у постанові Пленуму Верховного Суду України "Про незалежність судової влади" від 13 червня 2007 р.

Враховуючи викладене, а також те, що матеріли справи містять копію постанови Фрунзенського районного суду міста Харкова № 645/9282/15-п від 12.11.2015 року, яка набула чинності, керуючись принципом змагальності кримінального провадження (стаття 22 КПК України) відносно подання до суду доказів своєї правової позиції, судом встановлено, що заява заявника від 18.04.2016 року, обставин, які б свідчили про наявність кримінального правопорушення не містила, а тому відомості за нею до ЄРДР прокуратурою Харківської області не вносились.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 126 Конституції України, статтями 22, 303 307, 372 КПК України, слідчий суддя, -

У х в а л и в:

В задоволенні скарги голови ради директорів ТДВ «МСК» ОСОБА_3 на бездіяльність прокуратури Харківської області щодо невнесення відомостей до ЄРДР за заявою від 18.04.2016 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий Суддя ОСОБА_1