Справа № 214/2628/16-к
1-кп/214/449/16
У Х В А Л А
06 червня 2016 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальне провадження № 0000897 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Вільне, Пятихатського району, Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, дітей немає, не працюючого, з неповною середньою освітою, раніше судимого 12.01.2008 року Саксаганським районним судом м.Кривого Рогу за ст.185 ч.2, 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі,

27.09.2013 року Саксаганським районним судом м.Кривого Рогу за ст.185 ч.2 ст.15 ч.3 КК України до 2 років позбавлення волі з випробування га 1 рік (судимість погашена);

17.03.2016 року Центрально-Міським районним судом м.Кривого Рогу за ст 309 ч.1 КК України до 1 року позбавлення волі з ви пробуванням на 1 рік;

зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

В С Т А Н О В И В:
До суду надійшов обвинувальний акт відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 звинувачується у вчинені злочину за ч.2 ст.309 КК України за

ознаками: незаконне придбання, перевезення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене повторно.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 надійшов до суду з Угодою про визнання винуватості від 26 квітня 2016 року.

Відповідно до умов Угоди, ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за ч.2 ст. 309 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 ч.1 КК України погоджують остаточне покарання у вигляді 2 років одного дня позбавлення волі.

Крім того, сторони угоди розуміють наслідки укладання та затвердження означеної угоди, а саме обмеження права на оскарження вироку. Також обвинуваченому зрозумілі права, передбачені ч.4 ст.474 КПК України, та підстави для притягнення до кримінальної відповідальності за ст..389-1 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просить затвердити угоду про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у вчиненні інкримінованого йому діяння визнав повністю. Підтвердив, що розуміє наслідки затвердження угоди. Угоду він уклав добровільно. Дійсно, ті обставини злочину, що викладені в обвинувальному акті, мали місце.. В скоєному щиро кається.

Захисник підтримав клопотання про затвердження угоди та вказав на те, що його підзахисний її уклав добровільно, розуміючи її зміст.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

Згідно з п.1 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування.

Відповідно до ст.. 468 КПК України у кримінальному провадженні можуть бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадження щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним та суспільним інтересам. Укладання угоди про визнання винуватості у кримінальному провадження, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

Судом встановлено підстави, передбачених п.7 ст. 474 КПК України, для відмови в затвердженні угоди.

Так, в Угоді, яку сторони просять затвердити вказано на те, що дії обвинуваченого кваліфіковано за ст.. 309 ч.2 КК України за ознаками: незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене повторно, що не відповідає кваліфікації дій обвинуваченого за обвинувальним актом, тому характер обвинувачення не може бути зрозумілим для обвинуваченого.

Крім того, суд вважає, що умови угоди не відповідають змісту ст. 472 КПК України та п. 20. постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 13 від 11.12.2015 року «Про практику застосування судами кримінального провадження на підставі угод», якщо ж підозрюваний чи обвинувачений у період відбування покарання за вчинене кримінальне правопорушення вчинив інше кримінальне правопорушення, у провадженні щодо якого у подальшому було укладено угоду, суд, переконавшись, що угода може бути затверджена, ухвалює вирок, яким затверджує угоду, призначає узгоджену сторонами міру покарання, а остаточне покарання визначає, керуючись правилами статей 71, 72 КК.

Так, укладаючи угоду, сторони погодили не тільки покарання за пред`явленим обвинуваченням, а при визначенні остаточного покарання за правилами ст. 71 КК України, що суперечить вимогам ст.472 КПК України.

На підставі викладеного, суд вважає, що в затверджені угоди має бути відмовлено.

Керуючись ст. ст. 314, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 26 квітня 2016 року між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1