АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/496/16 Справа № 185/60/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційними скаргами заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2015 року відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України,
В с т а н о в и л а:
цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дніпропетровськ, громадянство України, проживаючий за адресою АДРЕСА_1 , неодноразово судимий:

- 24 лютого 2012 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області, за ст. 15 ч. 2, 185 ч. 2, 309 ч. 2, 70 ч. 1, 71 ч. 1 КК України на 2 роки 1 місяць позбавлення волі,

- 19 грудня 2013 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. ст. 263 ч. 1, 309 ч. 2, 70 ч. 1, 71 ч. 1 КК України на 3 роки 2 місяці позбавлення волі,

засуджений:

-за ч. 2 ст. 185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;

-за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі;

-за ч. 2 ст. 309 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_8 3 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднане не відбуте покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2013 року і за сукупністю вироків остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Стягнені витрати на проведення експертизи.

Вирішено питання про речові докази.

Зараховано ОСОБА_8 за правилами ч. 5 ст. 72 КК України, строк його перебування в установах попереднього ув`язнення з 06 лютого 2014 року до 31 липня 2014 року, з 30 жовтня 2014 року до 13 серпня 2015 року, з 10 вересня 2015 року до набрання вироком законної сили, а також перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-психіатричної експертизи з 17 грудня 2013 року по 16 січня 2014 року - із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за те, що він 10 листопада 2013 року, близько 05.00 години, перебуваючи у квартирі своєї бабусі ОСОБА_10 по АДРЕСА_1 , впевнившись, що він знаходиться сам у вказаній квартирі, вирішив викрасти чуже майно. Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи повторно, таємно із спальної кімнати викрав телевізор «ВЕКО» вартістю 500 грн., що належить ОСОБА_10 , чим завдав останній матеріальну шкоду на вказану суму.

В той же день, 10 листопада 2013 року, близько 07.00 години, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, будучи у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , діючи умисно викрав з кухонного приміщення однокамерний холодильник вартістю 1000 грн., що належить потерпілій ОСОБА_10 завдавши їй матеріальну шкоду на вказану суму.

02 грудня 2013 року в денний час (точний час досудовим слідством не встановлено), ОСОБА_8 маючи умисел на повторне таємне, викрадення чужого майна, а саме деталей верхньої будови колії, що знаходилося на момент викрадення у володінні ДП «Придніпровська залізниця» в особі ВСП «Павлоградська дистанція колії», маючи при собі гайковий ріжковий ключ розміром 36x41 та полімерний господарчий мішок, які взяв із дому з метою використання в ході скоєння кримінального правопорушення, з корисливих мотивів, з метою подальшого використання викраденого, прибув на залізничну колію 110 км ПК-3 перегону ст.ст. Павлоград-2 - Богуславський Придніпровської залізниці, розташовану у Павлоградському районі Дніпропетровської області, де реалізуючи свій умисел, діючи повторно, таємно, шляхом вільного доступу, гайковим ріжковим ключем розміром 36x41, розкрутив старопридатні клемні болти в зборі в кількості 3 штук, вартістю 19,43 грн. кожний, на загальну суму 58,29 грн. та закладні болти в зборі в кількості 19 штук, вартістю 22,60 грн. кожний, на загальну суму 429,58 грн., але розпорядитися викраденим майном не зміг по причинам незалежним від його волі, так як на місці вчинення кримінального правопорушення, був встановлений працівниками міліції.

Своїми протиправними діями ОСОБА_8 міг завдати ДП «Придніпровська залізниця» в особі ВСП «Павлоградська дистанція колії» матеріальну шкоду на загальну суму 487,87 грн.

Крім того, 11 грудня 2013 року, приблизно о 15 годині 40 хвилин ОСОБА_8 , перебуваючи в приміщенні магазину «Капі-4» приватного підприємства «Сфера», який розташований по вулиці Ленінградська, 13 в місті Павлоград Дніпропетровської області, проходив біля прилавку спиртних напоїв. В цей момент у нього виник умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, а саме: пляшки віскі «Джек Деніелс» об`ємом 0,7 л, та пляшки лікеру «Бейліс» об`ємом 1 л. Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, повторно взяв з прилавку пляшку віскі марки «Джек Деніелс» об`ємом 0,7 л вартістю 287,98 грн. та пляшки лікеру «Бейліс» об`ємом 1 л вартістю 178,98 грн. та сховав їх під курткою. Після чого продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 направився до виходу з магазину де був затриманий охоронцем. Таким чином ОСОБА_8 не виконав всіх дій, направлених на таємне викрадення чужого майна та звернення його на свою користь. Вказаними діями ОСОБА_8 міг завдати матеріальну шкоду ПП «Сфера» на суму 466,96 грн.

Крім того, 06 лютого 2014 року приблизно о 17 годині 10 хвилин ОСОБА_8 , перебуваючи в приміщенні торгівельного залу магазину «Капі-4», розташованого по вулиці Ленінградській, 13 в місті Павлоград Дніпропетровської області проходив через відділ по реалізації алкогольних напоїв. В цей час у нього раптово виник злочинний намір, направлений на таємне викрадення пляшки віскі «Jameson», розташованої на торгівельному прилавку вищевказаного відділу. Реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, ОСОБА_8 , підійшов до торгівельного прилавку, де упевнившись в тому, що поруч з ним нікого немає і що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, повторно, шляхом вільного доступу, із корисливих спонукань викрав пляшку віскі «Jameson» об`ємом 0,7 л, вартістю 325,88 грн. Намагаючись вийти з магазину з викраденим, ОСОБА_8 був затриманий охоронцем. Вказаними діями ОСОБА_8 міг завдати матеріальну шкоду ПП «Сфера» на суму 325,88 грн.

Крім того, ОСОБА_8 , 01 лютого 2014 року приблизно о 20.00 годині, маючи злочинний намір, направлений на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів, знаходячись на автобусній зупинці «40 років жовтня», розташованій по вулиці Дніпровській в місті Павлоград Дніпропетровської області, діючи незаконно, повторно, придбав - знайшов на землі поліетиленовий пакет з речовиною зеленого кольору рослинного походження в подрібненому стані із специфічним запахом вагою 10,44 г. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, спрямований на незаконне придбання та зберігання наркотичних речовин, переконавшись в тому, що незаконно придбана ним речовина є наркотичною речовиною "канабіс", ОСОБА_8 , носив його при собі, а також незаконно зберігав для особистого вживання, без мети збуту, за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .

06 лютого 2014 року приблизно в 17.00 годин, ОСОБА_8 , перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , взяв знайдений наркотичний засіб і носив при собі. У цей же день, 06 лютого 2014 року приблизно в 17 годин 30 хвилин, ОСОБА_8 перебував в приміщенні магазину «Капі-4», який знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, місто Павлоград, вулиця Ленінградська, 13, де працівники міліції в ході його особистого огляду виявили та вилучили поліетиленовий пакет з речовиною зеленого кольору, яка згідно з висновком експертизи є канабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Маса канабісу (в перерахунку на висушену речовину) становить 9,1872 г.

В апеляціях:

- захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить вирок суду, відносно її підзахисного скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог, захисник послався на те, що попереднім вироком від 23.12.2014 року, який був скасований ухвалою апеляційного суду Дніпропетровській області, ОСОБА_8 було призначено покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі, а 25 грудня 2015 року судом першої інстанції в іншому складі, призначено покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, тобто суд призначив покарання, яке погіршує становище ОСОБА_8 , хоча в ухвалі апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2015 року ніяких вказівок про необхідність посилення покарання не було. Крім того захисник вказує про відсутність доказів скоєння ОСОБА_8 злочину передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, - у повторному незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту (а.п. 206-207).

- заступник прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_11 , не оспорюючи висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 та кваліфікацію його дій, просить вирок суду скасувати в частині призначення покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити свій вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців,

- на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.12.2013 року, більш суворим, призначеним за злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, вчинений ним до постановлення цього вироку, визначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців;

- за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 309 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі;

- на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань 3 роки 6 місяців позбавлення волі;

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком за сукупністю злочинів, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком від 19.12.2013 року Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області та остаточно призначити до відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, прокурор вказав, що вирок в частині призначеного покарання є незаконним через неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, а саме, суд не застосував норми ч. 4 ст. 70 КК України, яка підлягала застосуванню після призначення покарання за ч. 2 ст. 185 КК України, які вчинено обвинуваченим до постановлення попереднього вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.12.2013 року, крім того прокурором зазначено, що у мотивувальній частині вироку викладено обґрунтування призначення останньому покарання за правилами, передбаченими ч. 1, 4 ст. 70, 71 КК України, а з його резолютивної частини видно, що судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність та не призначено покарання за сукупністю злочинів за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, отже має місце неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, тому, на думку прокурора, даний вирок підлягає скасуванню в частині призначеного покарання (а.п. 209-212).

12.03.2016 року до апеляційного суду Дніпропетровської області, надійшла відмова від раніше поданої апеляційної скарги прокурора Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_12 , в зв`язку з чим колегія суддів не вдається до дослідження доводів даної апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційну скаргу чи інші докази на підтвердження доводів апеляційної скарги сторонами судового провадження подані не були.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області, просив вирок суду у частині призначеного покарання змінити, призначити ОСОБА_8 покарання за кожен злочин окремо, а далі з застосуванням норм ч. 1 ст. 70 КК України, ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням попереднього вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2013 року, та з застосуванням норм ст. 71 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці,

- пояснення захисника ОСОБА_7 , яка вказала, що узгодивши позицію захисту з обвинуваченим, відмовляється від доводів своєї апеляційної скарги в частині не доведеності вини ОСОБА_8 за злочин, передбачений ч. 2 ст. 309 КК України, також відмовляється від вимоги про скасування вироку та призначення нового розгляду у суді першої інстанції. Просила апеляційний суд змінити вирок в частині призначеного покарання, привести його у відповідність до закону з застосуванням норм ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70, 71 КК України та визначити обвинуваченому покарання у вигляді 3 років 3 місяців позбавлення волі. Також просила у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,

- пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 , який підтримав позицію свого захисника, оголошену в судовому засіданні апеляційного суду, а також підтримав позицію прокурора про призначення йому покарання у вигляді 3 років 3 місяців позбавлення волі, їх виступи в судових дебатах та з останнім словом обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданих апеляційних скарг, обговоривши їх доводи і зіставивши із наявними матеріалами кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги захисника та прокурора підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у вироку суду, та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно та за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, як замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно.

Що стосується висновків суду про винність ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, то вони відповідають фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю розглянутими в судовому засіданні доказами, а саме:

- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_13 про те, що 06.02.2014 року, обвинувачений намагався викрасти з магазину пляшку спиртного напою, але був затриманий і в нього була вилучена пляшка віскі, та згорток з якоюсь речовиною;

- аналогічними показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_14 про те, що у лютому 2014 року у обвинуваченого, який намагався викрасти з магазину пляшку спиртного напою, при затриманні був вилучений згорток з речовиною;

- з протоколу огляду вбачається, що 06 лютого 2014 року у ОСОБА_8 був вилучений пакет з речовиною зеленого кольору рослинного походження, в подрібненому стані із специфічним запахом (т. 3 а.с. 13);

- в ході досудового слідства, за результатами експертизи було встановлено, що вилучена речовина, масою 10,44 г є "канабісом", який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Маса "канабісу" у перерахунку на висушену речовину становить 9,1872 г (т. 3 а.с. 43-45).

Таким чином, доводи сторони захисту про відсутність доказів скоєння ОСОБА_8 злочину передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, є необґрунтованими і спростовуються доказами дослідженими судом першої інстанції.

Оцінивши зібрані у кримінальному провадженні докази в їх сукупності, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене повторно.

Всі досліджені докази, покладені судом в основу вироку є допустимими, достовірними і достатніми для встановлення об`єктивної істини у справі і правильного її вирішення. Сумніватися у достовірності наведених у вироку судом доказів, підстав немає. Із матеріалів кримінального провадження та звукозапису судового засідання випливає, що впродовж судового засідання були допитані всі свідки та досліджені всі докази по справі, які підтверджують вину обвинуваченого в інкримінованому правопорушенні.

В той же час, на думку колегії суддів, заслуговують на увагу доводи апеляції захисника ОСОБА_7 стосовно розміру призначеного обвинуваченому покарання при ухваленні оскаржуваного вироку.

Так, вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2014 року ОСОБА_8 було призначено покарання у виді трьох років трьох місяців позбавлення волі (т. 4 а.п. 259-263). 29 липня 2015 року ухвалою колегії суддів апеляційного суду Дніпропетровської області вищевказаний вирок за апеляційною скаргою обвинуваченого було скасовано, а кримінальне провадження направлено до суду на новий розгляд в іншому складі (т. 5 а.п. 40-50). За результатами нового судового розгляду 25.12.2015 року, ОСОБА_8 було визнано винуватим та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

У відповідності до ч. 2 ст. 416 КПК України, - при новому розгляді в суді першої інстанції допускається застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення та посилення покарання тільки за умови, якщо вирок було скасовано за апеляційною скаргою прокурора або потерпілого чи його представника у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання.

Суд не дотримався вказаної норми закону при призначенні ОСОБА_8 покарання, яке погіршує його становище, хоча в ухвалі апеляційного суду Дніпропетровської області від 29.07.2015 року ніяких вказівок на необхідність застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання не було. Тому в цій частині вирок суду першої інстанції підлягає зміні.

Також колегія суддів частково погоджується з доводами апеляції прокурора, щодо недотримання судом вимог ч. 4 ст. 70 КК України, яка підлягала застосуванню після призначення покарання за скоєні кримінальні правопорушення, вчинені до постановлення попереднього вироку.

Згідно з нормами ч. 1 ст. 409 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України).

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 413 КПК України, - неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Як вбачається з матеріалів провадження, 19.12.2013 року ОСОБА_8 було засуджено вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ст. ст. 263 ч. 1, 309 ч. 2, 70 ч. 1, 71 ч. 1 КК України на 3 роки 2 місяці позбавлення волі. Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили не обирався (т. 3 а.п. 55-59).

У цьому кримінальному провадженні ОСОБА_8 вчинив 10.11.2013 року два епізоди таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинені повторно, крім того, 02.12.2013 року та 11.12.2013 року, він вчинив два епізоди не закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинені повторно, тобто до постановлення попереднього вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.12.2013 року.

За таких обставин, суд повинен був керуватись нормами ч. 1 ст. 70 КК України де вказано, що при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

А також вимогами ч. 4 ст. 70 КК України яка вказує, що за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Після постановлення вироку від 19.12.2013 року, ОСОБА_8 вчинив 06.02.2014 року замах на крадіжку чужого майна та незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене повторно, у зв`язку з чим, суд першої інстанції також повинен був керуватись вимогами ч. 1 ст. 70 КК України, оскільки наявна сукупність злочинів та нормами ст. 71 КК України, яка регулює призначення покарання за сукупністю вироків.

З цього приводу, у Постанові № 7 від 24.10.2003 року Верховний Суд України висловив свою позицію, і в п. 25 вказав, що коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК: спочатку - за правилами ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами ч. 4 ст. 70 КК; потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків.

Таким чином, за наявності вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.12.2013 року, судом першої інстанції неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, тобто ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим, тобто ухваленим судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, вмотивованим, а саме таким, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У відповідності до п. 2 ч. 3, п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині обвинувального вироку суд, крім іншого, повинен зазначити мотиви призначення покарання, а у його резолютивній частині - покарання, призначене по кожному з обвинувачень, що визнані судом доведеними, та остаточну міру покарання, обрану судом.

Отже, має місце неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляцій прокурора та захисника, у зв`язку з чим вирок суду в частині призначеного покарання підлягає зміні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
апеляційні скарги заступника прокурора області ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2015 року відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України в частині призначеного покарання змінити.

Вважати ОСОБА_8 засудженим:

за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі,

за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі,

У відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити 2 роки 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення цього покарання більш суворим покаранням за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2013 року призначити 3 роки 2 місяці позбавлення волі.

за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі,

за ч. 2 ст. 309 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі.

У відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити 2 роки 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарання, визначеного цією ухвалою за правилами ч. 4 ст. 70 КК України вигляді 3 років 2 місяців позбавлення волі, та покарання призначеного вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2013 року остаточно призначити ОСОБА_8 3 роки 3 місяці позбавлення волі.

У зв`язку з зарахуванням судом першої інстанції у строк відбуття покарання перебування ОСОБА_8 під вартою, звільнити його з під варти в залі суду у зв`язку з відбуттям призначеного судом покарання.

В решті вирок щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді апеляційного суду: