КП№ 278/1623/15-к
УКРАЇНА
Житомирський районний суд Житомирської області
В И Р О К
Іменем України
03 листопада 2016 року Житомирський районний суд Житомирської області
в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, за яким обвинувачується:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, із середньою спеціальною освітою, не працюючий, розлучений, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрований у АДРЕСА_1 , мешканець АДРЕСА_2 , -
за частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України (далі КК) , -
ВСТАНОВИВ:
28.02.2015 ОСОБА_4 із ОСОБА_7 знаходилися за місцем проживання обвинуваченого у будинку АДРЕСА_2 . Де в цей день близько 14-ї год. між ними, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин сталася суперечка та в обвинуваченого виник умисел, направлений на спричинення ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень. Реалізуючи цей злочинний намір, ОСОБА_4 дерев`яним держаком від лопати, який знаходився в кімнаті будинку, умисно наніс ОСОБА_7 декілька ударів в область голови та тулуба, від чого остання впала на підлогу. Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи їх суспільно небезпечний характер, ОСОБА_4 , навмисно із значною силою наніс ОСОБА_7 дерев`яним держаком ще не менше 17 ударів по голові, тулубу, верхніх та нижніх кінцівках. Згідно із висновками експерта, смерть ОСОБА_7 настала внаслідок тупої сполучної травми тіла у вигляді великої кількості синців (0,4 м2) на кінцівках, плечах, переломів ребер, з ушкодженням пристінкової плеври, крововиливу під ендокард лівого шлунку серця, з послідуючим розвитком комбінованого травматичного шоку. Стосовно живої особи в своїй сукупності ці ушкодження мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя в момент їх заподіяння.
Батьки потерпілої ОСОБА_8 і ОСОБА_9 пред`явили цивільний позов до ОСОБА_4 за завдану його діяннями моральну шкоду по 100 000 грн. кожному. Вимоги мотивовані стражданнями від незворотної втрати своєї дочки, яка проживала з ними, доглядала їх, допомагала по господарству. Позивачі є людьми похилого віку, пенсіонерами, а ОСОБА_9 ще й інвалідом 2-ї групи та постійно потребує сторонньої допомоги. Їх життя без доньки зазнало вкрай негативних, безповоротних змін (том 2 а.с. 35-38).
ОСОБА_4 свою винуватість у спричиненні ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень та позов її батьків не визнав. Поряд з цим не заперечував умисного нанесення потерпілій легких тілесних ушкоджень 28.02.2015 близько 14 год., коли він повернувся з м. Житомира до наведеного будинку, де знаходилася лише ОСОБА_7 у нетверезому стані. Остання сиділа на дивані в плавках та светрі із подряпинами на обличчі і ногах та продовжувала вживати спиртні напої, не реагуючи на зауваження ОСОБА_4 не пити. Тоді він з іншої недобудованої кімнати взяв уламок держаку від лопати і наніс ОСОБА_7 цим держаком «декілька ляпасів» в область лівого стегна, тулубу зліва та лівого плеча. В цей час ОСОБА_7 стояла на місці, захищатися не намагалась. Після цього ОСОБА_4 наказав ОСОБА_7 йти на вулицю, щоб протверезіти і остання, підходячи до дверей, спіткнулась, впала на коліна, допомагаючи їй підвестись, обвинувачений побачив кров. ОСОБА_7 вийшла на вулицю, не одягнена, без взуття та сама пішла до гаражу, обперлася об його двері. В цей час ОСОБА_4 відімкнув гараж і впустив ОСОБА_7 всередину. Обвинувачений дав їй ватну ковдру та зачинив двері гаражу, повернувшись через 20 - 30 хв., побачив ОСОБА_7 у кутку, знову закрив двері і пішов до будинку. Приблизно через півгодини, коли ОСОБА_4 зазирнув до гаражу, ОСОБА_7 лежала біля входу, ногами впершись у підлогу, як мертва. Вважає, що потерпіла впала в «оглядову яму для автомобілів», що знаходилася в гаражі та сильно травмувалася. Злякавшись, обвинувачений зачинив потерпілу у гаражі, випив горілки та ліг спати. Наступного дня він поїхав до м. Житомира на вул. Польову до опорного пункту, щоб повідомити міліцію про ці події. Але пункт був зачинений, тому він пішов на ринок «Сімейний» за цигарками, де втратив свідомість. До тями ОСОБА_4 прийшов вже в лікарні. У подальшому був затриманий працівниками міліції. Стверджував, що умислу на спричинення потерпілій тяжких тілесних ушкоджень у нього не було; він не міг передбачити її падіння в «оглядову яму»; його вина полягає лише у тому, що не надав ОСОБА_7 допомоги. Просив суворо не карати, зважити на наявність у нього важкої хвороби та обмежитися вже відбутим покаранням.
На думку захисника обвинуваченого у ході судового розгляду справи доказів про наявність у ОСОБА_4 умислу на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 не здобуто; смерть потерпілої не є прямим наслідком отриманих тілесних ушкоджень. За умови надання обвинуваченим останній своєчасної допомоги була реальна можливість уникнути настання комбінованого шоку. Просив виправдати обвинуваченого згідно із пунктом 3 частини 1 статті 284 КПК.
Аналізуючи зібрані по справі докази з точки зору їх достатності, допустимості та стосовності, суд дійшов висновку про заподіяння обвинуваченим тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , які призвели до її смерті.
Так, за показаннями потерпілої ОСОБА_6 (рідна сестра ОСОБА_7 ), 26.02.2015 остання із ОСОБА_4 приїхали до батьків у с. Озерянка для знайомства. Обвинувачений позиціонував себе як бізнесмен, але поспілкувавшись з ним, ОСОБА_6 зрозуміла, що ОСОБА_4 все про себе бреше. У цей же день ввечері мама по телефону розповіла, що ОСОБА_7 і ОСОБА_4 поїхали разом. А 27.02.2015 матір особисто повідомила ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_4 , по телефону сказав, що ОСОБА_7 «від нього втекла». У подальшому ОСОБА_6 не змогла додзвонитися ані до сестри, ані до обвинуваченого. 02.03.2015 їй повідомили, що сестру знайшли мертвою у гаражі в с. Станишівка, де вона впізнала її труп. Пригадала, як одного дня сестра прийшла додому із поламаною рукою та спочатку вказувала, що впала. Але потім ОСОБА_7 особисто потерпілій розповіла, що обвинувачений побив її та прив`язав, але вона змогла вирватись та втекти. До міліції йти боялася. Чому вона знову стала зустрічатися з ОСОБА_4 пояснити не могла. Додала, що іноді ОСОБА_7 не контролювала об`єм вжитих нею спиртних напоїв, але вона працювала вчителем, мала позитивну характеристику, звільнилася з роботи, щоб доглядати за батьками. Допомагала їм по господарству, торгувала на базарі, і не мала наміру працювати. Вказувала на неправдивість свідчень обвинуваченого про її пошуки роботи на Польовій. Просила суворо покарати ОСОБА_4 , який не висловлює жалю у жорстокому побитті
жінки, у залишенні її в холодному гаражі та смерті останньої. Вважає, що ОСОБА_4 є суспільно небезпечною особою.
З рапорту оперативного чергового Житомирського РВ УМВС України в Житомирській області вбачається, що 02.03.2015 об 20 год.10 хв. зареєстровано повідомлення від аноніму про підозрілу поведінку невідомого чоловіка у подвір`ї будинку по АДРЕСА_3 ( том 2, а.с. 61).
Відповідно до протоколу огляду місця події (із фото таблицями до нього) за участю спеціалістів та експерта, напівоголений труп ОСОБА_7 з ознаками насильницької смерті був виявлений 02.03.2015 на підлозі гаражу, за місцем проживання обвинуваченого і ОСОБА_7 у будинку АДРЕСА_2 . На воротах гаражу виявлено та вилучено сліди речовини бурого кольору; при огляді житлового будинку (кімната № 1) чисельні плями речовини бурого кольору, що просочують та ущільнюють тканину за різними розмірами від крапкових до 66 см х 24 см. були виявлені на поверхні дивану, наволочках, подушках, простирадлі, ковдрі; група плям бурого кольору виявлена на доріжці; плями речовини бурого кольору у виді крапель, бризків виявлені на стелі над диваном та стінах, а також на дверях, що ведуть у кімнату № 2 та на правій дальній стіні від цих дверей. Плями бурого кольору, що просочують та ущільнюють тканину виявлені на доріжці у прихожий кімнаті, на лівому жіночому тапку, на рушнику, що знаходився у ванній кімнаті, на чоловічій куртці жовтого кольору з червоними та синіми вставками, на уламку дерев`яній палиці блакитного кольору. А також зафіксовані виявлені кров`яні сліди волочіння у кімнаті № 1 та прихожій. В ході цієї процесуальної дії були вилучені предмети, речі, зразки із слідами речовини бурого кольору, змиви на ватні тампони тощо (том 2, а.с. 63-87).
Поняті ОСОБА_10 і ОСОБА_11 у суді підтвердили свою присутність ввечері 02.03.2015 під час проведення огляду місця події у вказаному гаражі і будинку та правильність відображення наслідків цієї слідчої дії. При цьому зазначені свідки вказували, що гараж відкривали саме при них. ОСОБА_11 засвідчив, що потерпіла була «вся синя від побиття». Останній не пам`ятає наявність у будинку розбитої скляної пляшки.
Протоколом огляду трупа ОСОБА_7 у морзі від 03.03.2015 підтверджується наявність насильства до потерпілої, за яким на тілі останньої були виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців на тулубі, кінцівках, крововиливів на правій гомілці, лівому плечі, переломів ребер, кісток правого передпліччя, а також виявлено одяг та взяті зразки для дослідження (том 2, а.с. 95-96).
Згідно із висновками судово-медичних експертиз від 22.04.2015 №№ 214, 556/11 на трупі ОСОБА_7 виявлені множинні зливні синці на лівій кисті та передпліччі, лівому плечі, правому плечі та передпліччі, правих кисті та пальцях, тулубі ліворуч, лівому стегні (3), правому стегні (3), правій гомілці, правій ступні, лівій гомілці та ступні. Данні тілесні ушкодження утворились від контактів (не менше 17 по кількості зливних синців) з твердим(ими) тупим(ими) предметом(ами) з обмеженою контактуючою поверхнею, не виключено у вигляді подовженого предмету циліндричної форми по типу держака лопати (що відобразилось в синцях-на лівому стегні); три рани на лівому плечі та правій гомілці, які утворились від проникаючих неодноразових (не менше 3) дій твердого тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею; переломи обох кісток правого передпліччя та ребер по 3 анатомічних лініях з ушкодженням пристінкової плеври та наявністю вільної рідкої крові в плевральній порожнині. Переломи обох кісток передпліччя утворились від прямої травми удару (не менше 1) твердим тупим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею, що не залишив специфічних ідентифікуючих ознак; переломи ребер утворились від травмуючої дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, сила якого була направлена в місце знаходження переломів ребер праворуч (1 удар) та переломів ребер по лівій задній підпахвинній лінії (1 удар), з подальшим утворенням непрямих переломів по лівій середній підпахвинній лінії. Усі виявлені тілесні ушкодження є прижиттєвими. Під час отримання цих
тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , незважаючи на стан важкого алкогольного сп`яніння (концентрація етилового спирту в крові 2,54%) відчувала сильний фізичний біль. Смерть ОСОБА_7 настала від комбінованого шоку, до якого призвела тупа сполучна травма тіла у вигляді множинних зливних синців на тулубі, кінцівках, переломів кісток передпліччя, ребер по 3 анатомічним лініям, ран на кінцівках, які мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження та знаходяться у причинному зв`язку зі смертю. Загальна площа сінців становить 0,4 м2 при площі шкіряного покрові від 1,5-2,5 м2. Смерть останньої могла настати в межах від 2 до 4-5 діб від часу огляду трупа на місці його виявлення.
На трупі ОСОБА_7 виявлені легкі тілесні ушкодження у вигляді: 5 саден на носі, чолі, біля правого ока, нижній щелепі, ділянці тазу та крововилив в м`які тканини голови в лівій скроневій ділянці, які утворитись від 6 контактів з твердими тупими предметами, що не залишили специфічних ідентифікуючих ознак та в причинному зв`язку зі смертю не знаходяться. Крововиливи в м`які тканини голови, садна на чолі, біля правого ока, в ділянках нижньої щелепи та тазу могли утворитися при падінні на площині та в причинному зв`язку зі смертю не знаходяться (том 2, а.с. 88-91, 151-154).
Експерт ОСОБА_12 , допитаний в суді за клопотанням сторони захисту, підтвердив дослідження щодо правильності визначення ступеню тяжкості виявлених на тілі потерпілої тілесних ушкоджень та причин її смерті. Експерт роз`яснив, що, ураховуючи анатомічну локалізацію тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілої, їх морфологічні характеристики, кількість та взаєморозміщення, виключається можливість їх утворення внаслідок падіння з висоти на площину та на виступаючі предмети. Тяжкі тілесні ушкодження у ОСОБА_7 утворилися від ударної дії травмуючих предметів, з обмеженою контактуючою поверхнею, сила якого була направлена в місця переломів, зливних синців тощо. У зв`язку з відсутністю на тілі трупа потерпілої тілесних ушкоджень не сумісних із життям, то не виключена можливість, що після заподіяння тілесних ушкоджень до настання смерті ОСОБА_7 могла самостійно здійснювати деякі цілеспрямовані дії (сидіти, повзати, рухатися, розмовляти тощо), а при наданні своєчасної висококваліфікованої медичної допомоги можливість врятувати їй життя не виключається. Пояснив, що від отриманих ушкоджень ребер та ушкодження пристінкової плеври потерпіла відчувала сильний фізичний біль, незважаючи на важку ступінь сп`яніння, а виявлені ушкодження на верхніх кінцівках явно свідчать про її спроби захиститись від ударів.
Таким чином місце виявлення трупу ОСОБА_7 характер та локалізація поранення на її тілі, знаряддя злочину, описаного обвинуваченим, співпадають з даними ОМП та висновками експертиз, досліджених судом. Проміжки часу нанесення тілесних ушкоджень із зіставленням показаній самого обвинуваченого безперечно доводять, що під час отримання тілесних ушкоджень та перед своєю загибеллю ОСОБА_7 перебувала на одинці лише із обвинуваченим.
За висновком судово-медичної експертизи від 30.03.2015 № 309, виявлена на марлевому тампоні змиву з воріт гаражу речовина, є кров`ю, походження якої від ОСОБА_7 не виключається (том 2, а.с. 155-157).
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 31.03.2015 № 290 у вирізках фрагментів доріжки, рушника, килиму, вилучених з будинку є кров, походження якої від ОСОБА_7 не виключається (том 2, а.с. 147-150).
Згідно із висновком судово-медичної експертизи від 27.03.2015 № 288 у вирізках з куртки жовтого кольору із синіми та білими вставками, вилученої з кімнати № 2, виявлена кров, походження якої від ОСОБА_7 не виключається (том 2, а.с. 133-135).
З висновку судово-медичної експертизи від 7.04.2015 № 71/ц вбачається, що на дерев`яній палиці блакитного кольору, вилученої у кімнаті № 1 знаходяться сліди крові людини, статеву та групову приналежність якої не встановлено через відсутність в препаратах клітин крові, придатних для дослідження (том 2, а.с. 125-127).
Відповідно до висновку експерта від 31.03.2015 № 289 походження крові на одягу ОСОБА_7 від неї самої не виключається (том 2, а.с. 128-130).
У висновку експертизи від 01.04.2015 №73/ц вказано, що кров та епітеліальні тканини, знайдені в піднігтьовому вмісті правої руки ОСОБА_7 утворилися від жінки, в крові якої міститься антиген А ізосерологічної системи АВО, в тому числі і від неї самої (том 2, а.с. 117-119). А тому суд відкидає твердження ОСОБА_4 про наявність під нігтями та на одязі ОСОБА_7 крові іншої особи.
За висновком судово-психіатричної експертизи від 7.04.2015 № 1245, в особистій сфері ОСОБА_4 виявляє егоцентризм, егоїзм, намагається представити себе з кращого боку, фіксує увагу експертів на свій стан, втрату свідомості. Але разом з тим чітко орієнтується в ситуації, послідовно розповідає про події до і після втрати свідомості; висуває свою версію подій, намагаючись применшити власну провину, впевнити експертів у тому, що він добу був непритомний, однак ситуацію диференціює. На питання хто повідомив міліцію, відповів «…шуряк, бо у мене боліла голова». Експерти встановили, що ОСОБА_4 у період часу, до якого відносяться інкриміновані йому протиправні вчинки, будь-якими психічними захворюваннями не страждав та не перебував в тимчасовому хворобливому розладі, який би міг позбавляти його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. Діяння, які йому інкримінуються, потребували від ОСОБА_4 пролонгованих у часі дій, адекватної мотивної продукції, чіткої орієнтації у ситуації. З 01.03.2015 по 02.03.2015 обвинувачений перебував на стаціонарному лікуванні в Станишівській ЦРЛ. При надходженні знаходився у стані алкогольного сп`яніння (том 2, а.с. 159-160).
Усі обставини в поєднанні з іншими об`єктивними даними справи дають підстави для висновку суду, що побиття потерпілої обвинуваченим сталося саме у будинку проживання останнього та спростовують його твердження про нанесення ним у кімнаті № 1 лише трьох несильних ударів уламком дерев`яного держаку від лопати та можливості отримання тяжких тілесних ушкоджень від падіння потерпілої в гаражі в «оглядову яму». Наявність слідів крові на уламку держаку від лопати локалізація, характер і взаєморозміщення тяжких тілесних ушкоджень у потерпілої із зіставленням з висновками експертиз щодо механізму їх утворення, дають підстави для висновку суду, що смертельні удари ОСОБА_4 наносив саме цим держаком. Виявлена кров на куртці обвинуваченого також доводить, що тілесні ушкодження потерпілої спричинив саме обвинувачений. За встановлених судом фактичних обставин дії ОСОБА_4 носили активний характер, були протиправними, між цими діями і їх наслідками у вигляді заподіяння ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент їх заподіяння, існував прямий причинний зв`язок. Суд вважає також неправдивими свідчення обвинуваченого про відсутність у ОСОБА_7 спроб захищатись від його ударів. Суд відкидає твердження обвинуваченого, що жовта куртка зі слідами крові, яка була вилучена за місцем його проживання, серед його речей, останньому не належить, оскільки ОСОБА_4 не міг пояснити кому вона належить, а у будинку на той час проживав лише обвинувачений.
Судом за згодою учасників кримінального провадження досліджувалися дані фіксації слідчого експерименту, проведеного із обвинуваченим. За встановленими положеннями частини 2 статті 104 КПК у випадку фіксування процесуальної дії під час досудового розслідування за допомогою технічних засобів про це зазначається в протоколі. Якщо за допомогою технічних засобів фіксується допит, текст показань може не вноситися до відповідного протоколу за умови, що жоден і учасників процесуальної дії не наполягає на цьому. Аналогічні вимоги ставляться і до слідчого експерименту (стаття 240 КПК). У такому випадку умови та результати цієї процесуальної дії фіксуються на носії інформації, який додається до протоколу.
Показання ОСОБА_4 у суді та у ході проведення експерименту не збігаються із дослідженими судом доказами. Так твердження ОСОБА_4 стосовно падіння ОСОБА_7 у будинку з висоти свого зросту на коліна, спростовуються експертними висновками та поясненням ОСОБА_12 про відсутність будь-яких ушкоджень на колінах потерпілої. Суперечать даним ОМП та іншим дослідженим матеріалам і пояснення ОСОБА_4 про нанесення ним уламком держаку від лопати (блакитного кольору) лише 3-х ударів ОСОБА_7 та відсутності на ньому слідів крові до і після їх нанесення, а також можливість нанесення ударів потерпілій розбитою скляною пляшкою невідомою особою. Непереконливими та такими, що спростовуються показаннями ОСОБА_6 та наявними доказами є і доводи обвинуваченого про отримання ОСОБА_7 тілесних ушкоджень в іншому місці, під час нібито пошуків нею роботи «на Польовій». Наявність тяжких тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 , кров`яних слідів волочіння у кімнаті та прихожій, важка ступінь алкогольного сп`яніння та сильний фізичний біль, який відчувала ОСОБА_7 , дають підстави для висновку суду про неправдивість версії обвинуваченого, що після отриманих травм ОСОБА_7 самостійно та добровільно вийшла з будинку та добровільно пішла до гаражу. Показання ОСОБА_4 суд розцінює як намагання уникнути відповідальності за скоєне.
Суд відкидає доводи ОСОБА_4 про відсутність в Єдиному реєстрі досудових розслідувань інформації щодо призначення у даному кримінальному провадженні слідчих майора міліції ОСОБА_13 та лейтенанта міліції ОСОБА_14 як підставу для визнання недопустимими усіх даних, отриманих в результаті проведення цими особами слідчих дій. Такі твердження не ґрунтуються на вимогах частини 2 статті 38, статті 39 КПК. Конкретний спосіб, у який керівник органу досудового розслідування визначає слідчого (слідчих) процесуальний закон не містить. Відсутність інформації про певного слідчого у ЄРДР на момент внесення в нього даних про кримінальне правопорушення не може свідчити про те, що керівник органу досудового розслідування у подальшому не доручив цьому слідчому (слідчим) здійснювати досудове розслідування.
Аналіз даних щодо розташування та характеру заподіяного потерпілій тілесних ушкоджень з урахуванням роз`яснень, викладених у пункті 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 7.02.2003 №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» дає підстави суду зробити обґрунтований висновок про спрямованість умислу ОСОБА_4 на заподіяння ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень, від якого настала її смерть.
Дії обвинуваченого суд кваліфікує за частиною 2 статті 121 КК як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть ОСОБА_7 .
Доводи ОСОБА_4 про вчинення ним злочину за статтею 135 КК не відповідають дослідженими доказами у справі в їх сукупності та логічному і взаємозв`язку.
При призначенні покарання, суд на підставі статті 65 КК ураховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, характеризується посередньо, хворіє на туберкульоз, однак добровільно відмовився від лікування. Обставин, що в силу статей 66-67 КК пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено. Суд не визнає як обставину, що пом`якшує покарання, з`явлення ОСОБА_4 із зізнанням, Відповідно до статтті 66 КК з`явлення із зізнанням передбачає особисте, добровільне письмове чи усне повідомлення заявником про вчинений (підготовлюваний) ним злочин до порушення кримінальної справи, чи, якщо вона вже порушена, до винесення постанови про притягнення його як обвинуваченого. Таких доказів у справі немає. У будь-якому випадку зізнання має бути добровільним, таким, що свідчить, що особа, яка скоїла злочин, бажає стати перед судом та понести покарання за вчинене. Втім ОСОБА_4 навпаки, перешкоджав встановленню істини у справі. З огляду на невжиття засудженим заходів до відшкодування заподіяної потерпілим шкоди, не принесення їм вибачення, у суду
не має підстав вважати, що обвинувачений добровільно повідомив про злочин, щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочину.
ОСОБА_4 хоч і вперше притягується до кримінальної відповідальності, але характеризується фактично посередньо, на час скоєння злочину суспільно корисною працею зайнятий не був, не працював. Обираючи ОСОБА_4 міру покарання, суд ураховує обставини вчиненого ним злочину, як жорстоке нанесення смертельних ударів жінці, їх кількість, його поведінку після злочину та намагання обмовити потерпілу. Вчинений ОСОБА_4 злочин проти життя і здоров`я особи, що за Конституцією України визнаються найбільшою соціальною цінністю. Суд ураховує думку потерпілої, яка просила призначити ОСОБА_4 покарання за найвищою межею санкції інкримінованої йому статті як суспільно небезпечні особі; міркування прокурора про необхідність ізоляції обвинуваченого від суспільства на тривалий строк з метою недопущення вчинення ним інших злочинів.
Суд не бере до уваги доводи сторони захисту про наявність в обвинуваченого тяжкого захворювання на туберкульоз, як підставу для його звільнення від подальшого відбування покарання. Відповідно до пункту 5 розділу VI «Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі», затвердженого наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 № 1348/5/572, наявність у засудженого захворювання, визначеного Переліком захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, фіксується у висновку спеціальної лікарської комісії. Однак у матеріалах справи такий висновок відсутній.
Цивільний позов батьків ОСОБА_15 та ОСОБА_8 підлягає задоволенню у повному обсязі. У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про компенсації моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 №4 роз`яснено, що суд визначає розмір грошового еквіваленту на відшкодування моральної шкоди залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо). З урахуванням стану здоров`я потерпілих, їх похилий вік, тяжкість незворотних вимушених змін в їх житті, суд вважає позов грунтовним.
Керуючись статтями 349, 373-376, 394, 532, КПК суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 121 КК, та призначити йому покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити попередній тримання під вартою.
Відповідно до частини 5 статті 72 КК зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з дня його затримання 02.03.2015 до дня набрання вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Початком строку відбування покарання вважати день набрання вироком законної сили.
Цивільний позов потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_8 задовольнити повністю. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 , ОСОБА_8 по 100 000 грн. моральної шкоди кожному.
Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави витрати на залучення експертів у розмірі 491 грн. 04 коп.
Речові докази: сумку чорного кольору, мобільний телефон марки «Нокіа», паспорт, посвідчення водія, військовий квиток, туалетну воду, підзарядний пристрій, окуляри, гаманець, куртку чорного кольору, туфлі чорного кольору, штани сірого кольору, кросівки, передані до камери зберігання речових доказів Житомирського РВ УМВС України в Житомирській області, повернути ОСОБА_4 ; чотири фрагменти дерев`яної палиці, один фрагмент дерев`яної палиці, дві зубні щітки та два гребінці, жіночу куртку, фрагмент килиму, рушник, жіночі тапочки, жіночі труси, бюстгальтер, кофту та майку, передані до камери зберігання речових доказів Житомирського РВ УМВС України в Житомирській області, а також змиви речовини бурого кольору знищити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд Житомирського області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а ОСОБА_4 у той же строк з дня отримання ним копії вироку.

Суддя: ОСОБА_1