Ухвала
іменем україни
17 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000169 за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 травня 2015 року та вирок Апеляційного суду Кіровоградської області від 20 серпня 2015 року щодо

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Знам`янка

Кіровоградської області, зареєстрованого та

проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

за ст. 187 ч. 3 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,
захисника засудженого
ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 в режимі відеоконференції,

в с т а н о в и л а :

у касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить вироки судів обох інстанцій щодо ОСОБА_5 змінити та призначити йому мінімальний строк покарання, передбачений санкцією ст. 187 ч. 3 КК України. Вважає, що призначене ОСОБА_5 покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості, таке покарання прийняте без врахування всіх обставин справи.

Вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 травня 2015 року ОСОБА_5 засуджено за ст. 187 ч. 3 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією всього майна, що є його власністю. Строк відбування покарання вказано рахувати з 01 лютого 2015 року.

Вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин.

Так, 31 січня 2015 року близько 21 години 00 хвилин ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходилися у домоволодінні, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , де під час вжиття спиртних напоїв у ОСОБА_5 та ОСОБА_8 виник спільний умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), з погрозою застосування такого насильства, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, а саме - розбійний напад на ОСОБА_9 .
Реалізуючи вказаний умисел, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, в цілях власної наживи, через незачинену хвіртку проникли на територію домоволодіння ОСОБА_9 , розташованого за адресою АДРЕСА_3 , після чого шляхом пошкодження замка на дверях проникли до житлового будинку, розташованого на території вищевказаного домоволодіння. Перебуваючи у житловому будинку, ОСОБА_5 помітив у веранді будинку ОСОБА_9 та з метою попередження її опору, правою рукою схопив її за шию та штовхнув, від чого потерпіла впала на підлогу. Після цього ОСОБА_5 обома руками схопив ОСОБА_9 за шию та із застосуванням фізичної сили почав її здавлювати, перекриваючи таким чином доступ повітря до життєво-важливих органів, при цьому ОСОБА_5 вимагав у ОСОБА_9 грошові кошти. Під час вказаних дій ОСОБА_9 намагалася чинити опір, а саме - голосно кричала та кликала на допомогу. З метою припинення опору з боку ОСОБА_9 . ОСОБА_5 наніс останній не менше двох ударів правою ногою в область тулуба і нижніх кінцівок та погрожував позбавити її життя. У цей час ОСОБА_8 стояв біля вхідних дверей та спостерігав за навколишньою обстановкою з метою подачі сигналу у разі наближення сторонніх осіб, які б могли перешкодити скоєнню злочину.
Після цього ОСОБА_5 схопив обома руками ОСОБА_9 за волосся та затягнув її у прихожу, де кинув на підлогу та наніс один удар кулаком правої руки в область обличчя. В подальшому ОСОБА_5 схопив ОСОБА_9 обома руками за шию та із застосуванням фізичної сили почав її здавлювати, перекриваючи таким чином доступ повітря до життєво-важливих органів. Продовжуючи вимагати у ОСОБА_9 грошові кошти, ОСОБА_5 наносив удари обома ногами по тулубу і нижнім кінцівкам, погрожував позбавити її життя. У цей час ОСОБА_8 перебував біля входу в прихожу і з метою залякування потерпілої вмикав та вимикав світло.
Після цього ОСОБА_5 та ОСОБА_10 кімнати будинку з метою відшукати грошові кошти, під час чого ОСОБА_5 знайшов та заволодів належними ОСОБА_9 грошовими коштами у сумі 50 грн. та гаманцем вартістю 20 грн., у якому знаходилися грошові кошти у сумі 183 грн. Після чого ОСОБА_5 з метою заволодіння іншими грошовими коштами, згорнувши знайдену в будинку поліетиленову плівку в джгут, охопив ним шию ОСОБА_9 та із застосуванням фізичної сили почав його затягувати та здавлювати таким чином шию, перекриваючи доступ повітря до життєво-важливих органів, продовжуючи вимагати у ОСОБА_9 грошові кошти та погрожувати позбавити її життя. Усвідомлюючи небезпеку для свого життя, ОСОБА_9 віддала ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 7 000 грн.
Після цього ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , заволодівши за вищевказаних обставин належними ОСОБА_9 грошовими коштами в сумі 7 233 грн. та гаманцем, з місця скоєння злочину зникли, спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на суму 7 253 грн.

Вироком Апеляційного суду Кіровоградської області від 20 серпня 2015 року зазначений вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 скасовано в частині кваліфікації його дій та вирішення питання речових доказів. ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, та з погрозою застосування такого насильства, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч. 3 КК України.

Речові докази: грошові кошти, передані на зберігання потерпілій , залишено останній, частина речових доказів залишена при матеріалах кримінального провадження, частина передана ОСОБА_5 за належністю, а частину вказано знищити.

В решті вирок суду залишено без зміни.

Вказані судові рішення щодо ОСОБА_8 , якими його визнано винуватим і засуджено, у касаційному порядку не оспорюються.

Заслухавши доповідача, доводи захисника про обґрунтованість касаційної скарги, доводи прокурора про заперечення проти касаційної скарги та законність і обґрунтованість призначеного покарання, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Обґрунтованість засудження ОСОБА_5 та правильність кваліфікації його дій за ст. 187 ч. 3 КК України у касаційній скарзі не оспорюються.

Доводи касаційної скарги захисника про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі ОСОБА_5 внаслідок суворості не відповідають фактичним обставинам справи та не спростовують висновки судів щодо призначеного ОСОБА_5 покарання.
При призначені ОСОБА_5 покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу засудженого, обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання, та конкретні обставини скоєння кримінального правопорушення.

Так, суд врахував, що злочин, у вчиненні якого ОСОБА_5 визнано винуватим і засуджено, відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким, обставину того, що вказаний злочин він вчинив маючи не зняту та непогашену судимість за вчинення тяжкого злочину проти власності, дані про його особу, а саме те, що на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо. Також судом була врахована обставина того, що ОСОБА_5 свою вину визнав повністю. Вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та відносно особи похилого віку визнано обставинами, що обтяжують покарання.
Врахувавши, всі зазначені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що виправлення ОСОБА_5 можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, призначивши йому покарання в межах санкції частини 3 статті 187 КК України, але не в максимальних межах, а ближче до мінімальної межі санкції цієї статті.
Суд апеляційної інстанції, переглядаючи вирок щодо ОСОБА_5 за апеляційною скаргою його захисника ОСОБА_6 , доводи якої аналогічні доводам його касаційної скарги, перевірив і своє рішення належним чином мотивував. При цьому обставину визнання ОСОБА_5 своєї вини у вчиненому кримінальному правопорушенні апеляційний суд визнав такою, що пом`якшує покарання, проте з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, характеру та ступеню суспільної небезпеки, наявності двох обставин, що обтяжують покарання, невідшкодування заподіяної потерпілій шкоди, не знайшов підстав для пом`якшення ОСОБА_5 покарання. З такими висновками погоджується і колегія суддів.
Отже, покарання засудженому ОСОБА_5 призначено судом відповідно до вимог закону, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів, призначене йому покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Вироки судів відповідають вимогам ст.ст. 374, 420 КПК України.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування чи зміни судових рішень, також не виявлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів підстав для задоволення касаційної скарги, зміни вироків судів щодо ОСОБА_5 та призначення йому покарання в мінімальних межах санкції ст. 187 ч. 3 КК України не знаходить.

Керуючись ст.ст. 436, 438 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 травня 2015 року та вирок Апеляційного суду Кіровоградської області від 20 серпня 2015 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника засудженого - адвоката ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ __________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3