Провадження № - 1кп/201/398/2016
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 вересня 2016 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0002933 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровська, українки, громадянки України, навчається, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої,

обвинуваченої у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_5

обвинувачені ОСОБА_3

ОСОБА_4

захисник ОСОБА_6

законний представник ОСОБА_7

представник служби у справах дітей ОСОБА_8

представник уповноваженого підрозділу

органів поліції ОСОБА_9

ВСТАНОВИВ:

13.07.2016 року близько 07-00 години ОСОБА_3 , перебуваючи разом з раніше знайомим їй ОСОБА_4 на о. Монастирський у м. Дніпропетровську, маючи злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна(грабіж), з корисливих мотивів, вступили у злочинну змову між собою, при цьому розподіливши ролі кожного при скоєнні злочину. Потім співучасники злочину ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , знаходячись у вказаному місці та вказаний час, побачили раніше незнайомого їм ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який спав у саморобно-збудованій палатці, при цьому через гарнітуру під`єднану до мобільного телефону слухав музику та визначили зазначений телефон, як об`єкт свого злочинного посягання. Після цього співучасник злочину ОСОБА_3 виконуючи відведену їй роль при скоєнні злочину та, керуючись прямим умислом, направленим на відкрите заволодіння чужим майном (грабіж), за попередньою змовою групою осіб, почала будити потерпілого ОСОБА_10 , та коли останній прийшов до тями, ОСОБА_3 , шляхом ривку заволоділа мобільним телефоном марки «Lenovo P 70A», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , у корпусі чорного кольору, вартістю 3443 гривні, 18 копійок, у якому знаходились дві сім карти операторів мобільного зв`язку «Київстар» - НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , які не становлять матеріальної цінності для потерпілого, на рахунку яких грошові кошти були відсутні, а флеш носієм «Micro SD 32 GB», який не становить матеріальної цінності для потерпілого, та залишила вказаний телефон у своїй руці при цьому покинула вказану саморобно-збудовану палатку. Після чого співучасник злочину ОСОБА_3 передала викрадене майно іншому співучаснику злочину ОСОБА_4 , який в свою чергу, діючи відведеній йому ролі при вчиненні корисливого злочину, керуючись прямим умислом, направленим на відкрите заволодіння чужим майном, за попередньою змовобю групою осіб, вказаний телефон поклав до своєї лівої кишені шорт, одягнених на нього та в подальшому розпорядився ним.

Співучасники злочину ОСОБА_3 та ОСОБА_4 завдали своїми проиправними діями майнові збитки ОСОБА_10 на загальну суму 3443 гривні, 18 копійок.

Вказаними діями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчинили злочин передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, а саме, відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнала у повному обсязі, у скоєному розкаялася та надала показання, які повністю підтверджують обставини викладені в обвинувальному акті.

ОСОБА_4 в судовому засіданні також визнав себе винним у скоєному кримінальному правопорушенні, у скоєному розкаявся та надав показання, які повністю підтверджують обставини викладені в обвинувальному акті.

Враховуючи те, що обвинувачені та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що:

- вина ОСОБА_3 у вчиненні нею кримінального правопорушення доведена в повному обсязі і умисні дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

- вина ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення доведена в повному обсязі і умисні дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65, 103 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких, дані про особу обвинуваченої, яка не судима, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, по місцю навчання характеризується посередньо, по місцю проживання позитивно, навчається, має добрі стосунки зі своїми однолітками, не має в своєму оточенні осіб, які схильні до вчинення кримінальних правопорушень, виховувалась тільки матір`ю, має достатній рівень розвитку для свого віку, її ставлення до вчиненого нею діяння, яке розцінюється нею як негативна дія.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає її щире каяття та вчинення злочину в неповнолітньому віці.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України в судовому засіданні не встановлено.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченій слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі в мінімальному його розмірі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, даним про особу обвинуваченої, описаним вище та встановленим під час розгляду кримінального провадження обставинам, що пом`якшують її покарання.
Враховуючи тяжкість злочину, особу обвинуваченої, обставини злочину, що описано вище, відсутність матеріальної шкоди, суд приходить до висновку, що обвинувачена може стати на шлях виправлення без відбування покарання, а тому вважає за можливе звільнити її від відбування основного покарання з випробовуванням.
Підстав для застосування до ОСОБА_3 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких, дані про особу обвинуваченого, який не судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, посередньо характеризується.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України в судовому засіданні не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченому слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі, однак не в максимальному його розмірі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, даним про особу обвинуваченого та таке покарання повністю буде відповідати встановленим під час розгляду кримінального провадження обставинам, що пом`якшують покарання обвинуваченого.
Враховуючи тяжкість злочину, особу обвинуваченого, обставини злочину, що описано вище, відсутність матеріальної шкоди, суд приходить до висновку, що обвинувачений може стати на шлях виправлення без відбування покарання, а тому вважає за можливе звільнити його від відбування основного покарання з випробовуванням.
Підстав для застосування до ОСОБА_4 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

Звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75, 104 КПК України з випробовуванням, призначивши іспитовий строк один рік.

На підставі п. 2, 3, 4 ст. 76 КПК України зобов`язати засуджену ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки.

Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробовуванням, призначивши іспитовий строк три роки.

На підставі п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення експертизи в розмірі 176,20 гривень.

Речові докази мобільний телефон «Lenovo P 70A» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 повернути потерпілому ОСОБА_10 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.
Копію вироку вручити обвинуваченим та прокурору.
Головуючий - суддя: ОСОБА_1