В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2016 р. м. Жмеринка
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області
в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 1-кп/130/84/2016 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, студентки 2-го курсу Державного професійно-технічного навчального закладу «Гніванський професійний ліцей імені двічі Героя Радянського Союзу Р.Я. Малиновського» м. Гнівань Тиврівського району Вінницької області, незаміжньої, раніше не судимої, та
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Гнівань Тиврівського району Вінницької області, громадянина України, допризовника, студента 2-го курсу Державного професійно-технічного навчального закладу «Гніванський професійний ліцей імені двічі Героя Радянського Союзу Р.Я. Малиновського» м. Гнівань Тиврівського району Вінницької області, неодруженого, мешканця АДРЕСА_2 , раніше не судимого, - обох у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.2 КК України,

також за участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисників обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,
законних представників обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
представника Служби у справах дітей Жмеринської РДА ОСОБА_11 ,
представника кримінальної поліції у справах дітей Жмеринського ВП ОСОБА_12 ,

у с т а н о в и в :

В середині листопада 2015 року, біля 13 г, неповнолітня обвинувачена ОСОБА_13 за попередньою змовою з неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_14 , за пропозицією останнього, перебуваючи у житловому будинку АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_8 , умисно таємно викрали деталі металевої плити з опалювальної печі, а саме : двохотворної металевої плити в зборі, металевих дверцят до топки, металевих дверцят до піддувала, утримувача палива та двох газових горілок загальною вартістю, згідно з висновком про оцінку майна № 353 від 17 грудня 2015 року, 589 грн. 50 коп., яке привласнили. Згодом викрадене було виявлене працівниками поліції на території домоволодіння ОСОБА_9 у АДРЕСА_1 та вилучене.
У вчиненому злочині обвинувачена ОСОБА_13 винною себе визнала повністю і пояснила, що вона зустрічалась з обвинуваченим ОСОБА_14 , він був її другом. Точно не пам`ятає дати, приблизно всередині листопада 2015 року, вона разом з ОСОБА_14 прогулювались по вул. Шкільній у с. Демидівка і побачили на подвір`ї нежилого будинку АДРЕСА_3 дерева горіху, вирішили назбирати плодів горіху. Коли пішов дощ, вони через оббите клейонкою вікно проникли у будинок заховатись від дощу. За пропозицією ОСОБА_14 будинок і на кухні побачили плиту. ОСОБА_14 сказав, що у нього є знайомий у м. Гнівані, який приймає металобрухт, і запропонував викрасти металеві деталі плити. Вони удвох розібрали плиту, склали металеві деталі у три мішки, які винесли з будинку, а ввечері прийшли за ними і перенесли до сараю ОСОБА_13 та сховали у бур`янах. Коли дільничний інспектор спитав її за крадіжку, вона одразу призналась. Розкаюється у вчиненому. Неодноразово у судовому засіданні просила пробачення у потерпілого. Завірила всіх, що крадіжку вчинила перший і останній раз у своєму житті. Просила її суворо не карати.
У вчиненому злочині обвинувачений ОСОБА_14 винним себе не визнав і пояснив, що він дійсно дружив з обвинуваченою ОСОБА_13 на протязі 7-8 місяців до крадіжки, яку він не вчиняв. Коли він був у ОСОБА_13 , її вітчим попросив перенести мішки з металобрухтом у гараж. Пізніше вона до нього зателефонувала і попросила приїхати. Коли він приїхав до неї, прийшов дільничний інспектор, в сільраді диктував йому, що писати. Після розмови з ОСОБА_13 всі пішли до неї додому, він допомагав виносити мішки з металобрухтом з гаражу. Він разом з ОСОБА_13 ходив до потерпілого вибачатись, визнавав, що викрав деталі плити (так казала говорити ОСОБА_13 ), хоча він не вчиняв цієї крадіжки. Під час досудового слідства у нього не було адвоката, всі свої показання він писав під диктовку працівників поліції. Повністю визнавав свою вину у вчиненні крадіжки, так як думав, що так буде краще для нього. ОСОБА_13 обмовляє його, оскільки бажає, щоб він з нею зустрічався, а він не бажає. Просив виправдати його.
Вина обвинувачених у інкримінованому їм злочині повністю доведена оціненими судом окремо та у їх сукупності такими доказами : показаннями потерпілого, законного представника неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_9 , свідків, матеріалами кримінального провадження.
Потерпілий ОСОБА_8 у судовому засіданні показав, що має будинок у с. Демидівка, у якій періодично приїздить. Там ніхто не живе вже на протязі трьох років. Крадіжку виявив 26 листопада 2015 року, перед цим був у будинку 20 вересня цього ж року. Викрали деталі плити, як зазначено у обвинувальному акті. Через два дні прийшла мама обвинуваченого ОСОБА_14 . ОСОБА_10 і просила забрати заяву про крадіжку. Вона плакала, обіцяла все викрадене повернути та відновити плиту. Деталі плити працівники поліції вилучили у ОСОБА_15 . Коли він приїхав до них забирати викрадене, обвинувачені вибачались за вчинену ними крадіжку і казали, що такого більше не повториться. Претензій до обвинувачених не має, не наполягає на суворому їх покаранні.
Законний представник неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_13 ОСОБА_9 - у судовому засіданні пояснила, що коли у бур`янах за сараєм її молодший син виявив мішки з металевими частинами, вона із своїм співмешканцем запитувала дочку і її хлопця ОСОБА_14 , де це взялось. Вони відповідали, що взяли з будинку потерпілого. Перенесли це все у гараж. Потім дільничний інспектор вилучив ці мішки. Мати обвинуваченого ОСОБА_14 говорила, що вона з сином їздила до потерпілого, просили вибачення. Мішки були важкі, дочка одна не змогла б їх донести. Щодо її причетності та причетності ОСОБА_14 до крадіжки - вона говорить правду. Дочку та ОСОБА_14 опитували у сільській раді. Ніхто з працівників міліції на них не тиснув. Після вчинення крадіжки дочка розкаюється у скоєному, змінюється у кращу сторону, піддається виховному впливу. Марина і ОСОБА_14 на досудовому слідстві визнавали, що це вони вчинили крадіжку.
Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_14 ОСОБА_10 у судовому засіданні відмовилась від давання показань.
Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні показала, що була понятою при огляді місця крадіжки, вилученні трьох мішків з металевими деталями з гаражу ОСОБА_15 . При ній обвинувачені не говорили, що вони вчинили крадіжку.
Свідок ОСОБА_17 у судовому засіданні показала, що також була понятою при вищевказаній слідчій дії, а також при огляді будинку потерпілого та вилученні металу у ОСОБА_15 . Свідок ОСОБА_16 також була понятою при всіх цих слідчих діях. Обвинувачені ОСОБА_13 та ОСОБА_14 визнавали, що це вони вчинили крадіжку з будинку ОСОБА_8 ..
Свідок ОСОБА_18 у судовому засіданні показав, що працює слідчим. Він особисто відбирав заяву у потерпілого, проводив огляд місця події. Опалювальна плита в будинку була повністю розібрана. Неповнолітня ОСОБА_13 в присутності своєї матері визнала, що разом з ОСОБА_14 вчинила крадіжку з будинку ОСОБА_8 , як виносили мішки з викраденим, переховували їх, де вони знаходяться в теперішній час. На підставі заяви матері обвинуваченої ОСОБА_13 провели огляд приміщення, де віднайшли мішки з металевими деталями плити.
Свідок ОСОБА_19 у судовому засіданні пояснила, що працює слідчим. Пояснила, що на досудовому слідстві ОСОБА_14 добровільно зізнавався у своїй причетності до вчинення крадіжки з будинку ОСОБА_8 . Захисник ОСОБА_20 був завжди присутній при проведенні слідчих дій із ОСОБА_14 після його призначення.
Свідок ОСОБА_21 у судовому засіданні показав, що працює дільничним інспектором. Співмешканець ОСОБА_9 ОСОБА_22 повідомив його, що до крадіжки з будинку ОСОБА_8 причетні неповнолітні ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . В присутності понятих був проведений огляд і вилучення трьох мішків з металевими деталями з гаражу ОСОБА_9 . У приміщенні сільської ради у неповнолітніх відбирались пояснення, вони визнавали себе винуватими у вчиненні крадіжки. На них ніхто не тиснув, що писати не диктував.
Свідок ОСОБА_22 у судовому засіданні показав, що спів мешкає з ОСОБА_9 матір`ю неповнолітньої ОСОБА_23 . Коли він виявив у бур`янах мішки з металевими деталями, то запитав ОСОБА_23 і ОСОБА_14 , звідки це все узялось. Вони відповіли, що взяли з будинку потерпілого. Потім перенесли мішки у гараж. Про цей факт він повідомив дільничному інспектору.
Свідок ОСОБА_24 у судовому засіданні показав, що проводив оцінювання частин плити та газових горілок. Безпосередньо оглянувши ці речі, він зробив висновок, що деталі придатні для подальшого використання, тому не оцінював їх як металобрухт. Свій висновок оцінювача підтвердив повністю. За 12 років його практики жоден його висновок не оскаржувався.
Представник служби у справах дітей Жмеринської РДА ОСОБА_11 у судовому засіданні показала, що сім`я ОСОБА_13 багатодітна, малозабезпечена, поганих відгуків про неї до служби не надходило, на обліку не перебувала. Марина чесна і відверта дівчина. ОСОБА_14 також у поле зору служби у справах дітей не попадав.
Представник Жмеринського ВП ОСОБА_25 у судовому засіданні показав, що неповнолітні обвинувачені на обліку у поліції не перебували, при водів не було, характеризуються позитивно.
Крім цього, вина обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.2 КК України, повністю доведена оціненими судом у нарадчій кімнаті у відповідності із ч.1 ст.89 КПК України і визнаними належними і допустимими у сукупності з показаннями обвинувачених, потерпілих та свідків такими доказами :
- повідомленнями до ЄРДР від 26 листопада 2015 року про проникнення неповнолітніх ОСОБА_13 та ОСОБА_14 через відчинене вікно до будинку ОСОБА_8 та викрадення деталей металевої плити на загальну суму 1500 грн. (а.с.43-44);
- протоколом старшого слідчого ОСОБА_18 від 26 листопада 2015 року про прийняття заяви від ОСОБА_8 про крадіжку з його будинку (а.с.50);
- протоколом огляду місця події з фототаблицею від 26 листопада 2015 року, в ході якого у будинку ОСОБА_8 було виявлено відсутність металевих частин плити (а.с.52-54);
- рапортом інспектора Жмеринського ВП ГУНП про вчинення крадіжки неповнолітніми ОСОБА_13 та ОСОБА_14 (а.с.55);
- протоколом огляду господарського приміщення у домогосподарстві ОСОБА_15 з фототаблицею від 26 листопада 2015 року, в ході якого у трьох мішках було виявлено викрадені деталі від металевої плити (а.с.57-60);
- протоколом огляду викрадених деталей плити з фототаблицню від 4 грудня 2015 року, в ході якого прокурором були оглянуті металева плита, утримувачі палива, дверцята до топки та піддувала плити, дві газові горілки (а.с.61-63);
- постановою прокурора від 4 грудня 2015 року про визнання оглянутого речовими доказами (а.с.64);
- заявою законного представника обвинуваченої ОСОБА_26 про видачу мішка, який залишився у неї після огляду території її домоволодіння (а.с.66);
- протоколом огляду цього мішка від 15 січня 2016 року та фототаблицею (а.с.67-69);
- постановою слідчого від 15 січня 2016 року про визнання цього мішка речовим доказом (а.с.70);
- постановою прокурора від 9 грудня 2015 року про залучення спеціаліста для оцінки викраденого майна та листом спеціалісту (а.с.72-75);
- заявами обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , у яких вони відмовились від проведення слідчого експерименту з їх участю, оскільки вину визнали повністю (а.с.120-121);
- дорученням адвокату ОСОБА_20 здійснювати захист за призначенням обвинуваченого ОСОБА_14 (а.с.123);
- ксерокопією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та ордером адвоката ОСОБА_20 (а.с.124-125);
- висновком № 353 від 17 грудня 2015 року оцінювача ОСОБА_24 , яким установлена вартість викраденого 679,5 грн. (а.с.132-137).
Дослідивши безпосередньо та оцінивши всі вищеперераховані докази відповідно до вимог ст.94 КПК України, суд вважає їх належними і допустимими, оскільки вони прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та отримані у порядку, встановленому цим Кодексом.
Стороною захисту захисником неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_14 ОСОБА_7 наголошувалась на порушенні його підзахисного права на захист, оскільки він заявив, що на досудовому слідстві у нього не було захисника, на невірній оцінці викраденого. Разом з цим захисник просив виправдати його підзахисного відповідно до ст.373 КПК України.
Суд не приймає до уваги посилання неповнолітнього обвинуваченого та його захисника на порушення права обвинуваченого на захист, оскільки стороною обвинувачення надано суду постанову слідчого від 24 грудня 2015 року призначити адвоката для здійснення захисту за призначенням ОСОБА_14 (а.с.122), доручення Регіонального центру з надання безоплатної правової допомоги адвокату ОСОБА_20 здійснювати захист ОСОБА_14 (а.с.123), ксерокопію свідоцтва ОСОБА_20 на право зайняття адвокатською діяльністю (а.с.124), ордер серії ВН № 021205 (а.с.125). Суд вважає, що в ордері в написанні прізвища підзахисного адвокатом допущено помилку «Томач» замість « ОСОБА_27 », і це не є підтвердженням відсутності захисника на досудовому слідстві. Факт присутності захисника у неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_14 на досудовому слідстві підтвердила також слідчий ОСОБА_19 , підстав не брати до уваги показання якої у суду немає.
Даючи ретельну оцінку висновку оцінювача, з яким не погоджується захисник ОСОБА_7 , і який він просить визнати недопустимим, суд враховує, що ця оцінка призначена і проведена з дотриманням вимог закону, компетентним спеціалістом у своїй галузі, висновок оцінювача ґрунтується на правильно зібраних досудовим слідством даних та доказах, відповіді оцінювача на поставлені питання логічні, обґрунтовані, повні та переконливі, а також узгоджуються з іншими, дослідженими і перевіреними у судовому засіданні зібраними досудовим слідством, доказами, зокрема, показаннями обвинуваченої ОСОБА_13 , її законного представника. потерпілого, свідків.
При цьому показання обвинуваченої ОСОБА_13 суд вважає різновидом процесуальних джерел доказів, що становлять відомості, надані в усній формі визначеним КПК України колом суб`єктів щодо відомих їм обставин, що є предметом доказування у кримінальному провадженні, оскільки тільки вона як співучасник може докладно розповісти про вчинений злочин, про співучасників, так як їй більше, ніж будь-кому, відомі всі обставини кримінального правопорушення. Показання обвинуваченої ОСОБА_13 , в яких вона повністю визнала себе винною, судом не розглядається як більш переконливий доказ у порівнянні з іншими, оскільки жоден доказ не має наперед встановленої сили (ч. 2 ст. 94 КПК України). Однак у суду немає підстав критично оцінювати та не приймати до уваги показання обвинуваченої ОСОБА_13 в частині причетності обвинуваченого ОСОБА_14 до вчинення таємного викрадення майна з будинку ОСОБА_8 , оскільки вони послідовні, не суперечливі іншим дослідженим у судовому засіданні доказам, узгоджуються з ними, і є, на думку суду, правдивими. Судом також не встановлено у судовому засіданні підстав для обмовлення обвинуваченою ОСОБА_13 обвинуваченого ОСОБА_14 . Показання обвинуваченої ОСОБА_13 узгоджуються в цій частині і не суперечать показанням її законного представника, яка від обвинуваченого ОСОБА_14 чула про вчинену ним крадіжку разом з її дочкою; потерпілого, до якого приїздили обвинувачений ОСОБА_14 зі своє матір`ю ОСОБА_10 і просила пробачення, обіцявши відновити піч, просили забрати заяву про крадіжку; свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , при яких неповнолітні обвинувачені ОСОБА_13 і ОСОБА_14 визнавали себе винними у вчинені крадіжки з будинку потерпілого.
Тому суд не приймає до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_14 в частині невизнання ним вини у інкримінованому йому злочині, і розцінює його позицію як намагання уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин.
Таким чином суд, зберігаючи відповідно до вимог ч.6 ст.22 КПК України об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає, що стороною обвинувачення доведено, що обвинувачені ОСОБА_13 та ОСОБА_14 вчинили таємне викрадення чужого майна за попередньою змовою групою осіб (крадіжку) і їх дії слід кваліфікувати за ст.185 ч.2 КК України.
Щодо особи обвинувачених, судом установлені такі обставини.
Під час вчинення злочину обвинувачені ОСОБА_13 і ОСОБА_14 були і є неповнолітніми, що підтверджується ксерокопіями їх свідоцтв про народження (а.с.102, 110).
Обвинувачені раніше не судимі, про що свідчать відповідні довідки (а.с.103, 111).
Обвинувачена ОСОБА_13 виховується у багатодітній сім`ї, що видно з довідки Демидівської сільської ради № 2258 від 26 листопада 2015 року (а.с.104). На обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, що підтверджується довідками № 493 та № 839 від 9 грудня 2015 року (а.с.105-106). По місцю проживання та навчання характеризується позитивно, що видно з характеристик Демидівської сільської ради від 26 листопада 2015 року та Гніванського професійного ліцею від 25 грудня 2015 року (а.с.107-108). Умови її проживання нормальні (а.с.109).
Обвинувачений ОСОБА_14 по місцю проживання та навчання характеризується позитивно, що видно з характеристик Демидівської сільської ради від 25 грудня 2015 року та Гніванського професійного ліцею від 14 січня 2015 року (а.с.112, 114). Проживає з матір`ю, про що свідчить довідка Ворошилівської сільської ради № 991 від 25 грудня 2015 року (а.с.113). На обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, що підтверджується довідками № 37, № 57 від 14 січня 2015 року, № 494 та № 838 від 9 грудня 2015 року (а.с.115-118). Умови його проживання нормальні (а.с.119).
Обставинами, які у відповідності із ч.1 ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_13 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також вчинення злочину неповнолітнім.
Обставиною, яка у відповідності із ч.1 ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_14 , суд визнає вчинення злочину неповнолітнім.
Обставин, які у відповідності із ч.1 ст.67 цього ж Кодексу обтяжують покарання обвинувачених, суд не знаходить.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_13 суд враховує : ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості; обставини, що пом`якшують покарання та особу винної; думку потерпілого; її другорядну роль у вчиненні злочину, що покарання є заходом примусу, який застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, і яке має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого; виходячи з принципів індивідуалізації, розумності покарання з метою попередження вчинення нових злочинів як засудженим, так і іншими особами; і вважає доцільним призначити їй покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів у виді позбавлення волі в межах санкції інкримінованої їй статті, звільнивши її від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку, згідно зі ст.ст.104, 75 КК України, з обов`язками, передбаченими п.2, 3 ст.76 цього ж Кодексу.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_14 , суд враховує : ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості; обставини, що пом`якшують покарання та особу винного; думку потерпілого; його ведучу роль у вчиненні злочину, що покарання є заходом примусу, який застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, і яке має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого; виходячи з принципів індивідуалізації, розумності покарання з метою попередження вчинення нових злочинів як засудженим, так і іншими особами; і вважає доцільним призначити йому покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів у виді арешту в межах санкції інкримінованої йому статті.
При цьому суд враховує, що головним завданням суду є винесення вироку чи іншого судового рішення, суворо заснованого на законі і в той же час справедливого з точки зору моралі і моральності.
Суд вважає, що речові докази, які знаходяться на зберіганні у Жмеринському ВП, слід повернути потерпілому (а.с.64).
Підстав для обрання запобіжного заходу обвинуваченим до набрання вироком законної сили не вбачається.
Керуючись ст.ст. 370, 371, 374, 376 КРК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_28 визнати винуватою за ст.185 ч.2 КК України і обрати їй покарання у виді 8 (восьми) місяців позбавлення волі. У відповідності із ст.ст.104, 75 КК України звільнити обвинувачену ОСОБА_13 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки. Згідно зі ст.76 цього ж Кодексу, покласти на обвинувачену ОСОБА_13 такі обов`язки : не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
ОСОБА_4 визнати винуватим за ст.185 ч.2 КК України і обрати йому покарання у виді 3 (трьох) місяців арешту.
Речові докази - двохотворна металева плита в зборі, металеві дверцята до топки, металеві дверцята до піддувала, утримувач палива, дві газові горілки та два мішки, що знаходяться на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів Жмеринського відділу поліції, повернути потерпілому ОСОБА_8 .
На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Головуючий ОСОБА_29