13.05.2016 Єдиний унікальний номер 205/2332/15-к
Провадження №1-кп/205/165/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2016 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 за участю: прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровська, громадянина України, раніше не судимого, одруженого, пенсіонера, який мешкає у АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 , 23.02.2015 року близько 20.00 години, керуючи технічно справним автомобілем «ДЕУ-Ланос» державний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , рухався в Ленінському районі міста Дніпропетровська по вулиці Набережній Заводській з боку вулиці Панаса Мирного в напрямку Кайдакського мосту.

Під час руху ОСОБА_5 , грубо порушуючи Правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змінам, при виникненні небезпеки для руху у вигляді пішохода ОСОБА_7 , яка перетинала проїжджу частину зліва направо за напрямком руху автомобіля, заходів до своєчасного зменшення швидкості, аж до зупинки керованого ним транспортного засобу не прийняв, та в районі електроопори № 429 скоїв на неї наїзд.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинені тілесні ушкодження у вигляді : сумісної тупої травми тіла, черепно-мозкової травми, забою головного мозку 3-го ступеню, субарахноїдального крововиливу, геморагічних вогнищ забиття в скроневої долі праворуч, лінійного перелому лівої скроневої кістки, гемосинусу основної пазухи, забійної рани в лівій потиличній області, стану після носової кровотечі, з явищами в посттравматичному періоді недостатності функції 7-го черепного нерву праворуч по периферичному типу, психоорганічного синдрому помірного ступеню, двобічної пірамідної недостатності, закритих переломів правої великогомілкової та малогомілкової кісток в середній третині зі зміщенням уламків та гематоми правої гомілки, забою лівого колінного суглобу, які за своїм характером відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, згідно пункту 2.1.3 «б,в» «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджені наказом МОЗ України від 17.01.1995р. № 6.

Порушення Правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «ДЕУ-Ланос» держ.номер НОМЕР_1 , не виконав вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, який свідчить:

- п. 2.3 «При виникненні небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно здатний виявити, він повинен негайно вжити заходи для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», невиконання якого, згідно висновку судово-автотехнічної експертизи №70/27-176 від 24.03.2015 року, знаходиться в причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину визнав повністю, щиро покаявся та суду пояснив, що дійсно він, при викладених в цьому вироку обставинах, в зазначеному місці та в зазначений час керував технічно справним автомобілем та скоїв наїзд на пішохода, після чого він викликав потерпілій швидку, яка доставила її до лікарні.

Потерпіла ОСОБА_7 до зали суду не з`явилася, надала суду заяву про слухання справи за її відсутності у зв`язку з поганим станом здоров`я, прохала слухати справу за участі її представника адвоката ОСОБА_4 .

Крім повного визнання вини, провина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами:

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, схеми до нього та фото таблицями від 23.02.2015 року, відповідно до яких був проведений огляд місця дорожньо транспортної пригоди, під час якого були встановлені та зафіксовані навколишня обстановка на місці ДТП, розташування автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди /аркуші провадження 5-9/;

- висновком експерта №133/Л-Е/22 від 07.03.2013 року, відповідно до якого ОСОБА_8 під час дорожньо-транспортної пригоди 15.02.2014 року не знаходилась в стані алкогольного сп`яніння /аркуші провадження 73-75/;

- висновком судово-медичної експертизи №1248Е від 27.03.2015 року, відповідно до якого у потерпілої ОСОБА_7 було виявлено сумісну тупу травму тіла: черепно-мозкової травми, забою головного мозку 3-го ступеню, субарахноїдального крововиливу, геморагічних вогнищ забиття в скроневої долі праворуч, лінійного перелому лівої скроневої кістки, гемосинусу основної пазухи, забійної рани в лівій потиличній області, стану після носової кровотечі, з явищами в посттравматичному періоді недостатності функції 7-го черепного нерву праворуч по периферичному типу, психоорганічного синдрому помірного ступеню, двобічної пірамідної недостатності, закритих переломів правої великогомілкової та малогомілкової кісток в середній третині зі зміщенням уламків та гематоми правої гомілки, забою лівого колінного суглобу, які за своїм характером відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння/аркуш провадження 55-59/;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 20.03.2015 року, схеми до нього та фото таблицею до нього, який відбувався за участі ОСОБА_5 , відповідно до якого ОСОБА_5 показав та розповів про механізм дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 23.02.2015 року за його участі /аркуші провадження 67-75/;

- висновком судово авто технічної експертизи №70/27-176 від 24.03.2015 року, відповідно до якої дії водія автомобіля Деу «Ланос» д.н. НОМЕР_1 повинні були, але не відповідали вимогам п. 12.3 ПДР України, що з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку з настанням події ДТП /аркуші провадження 80-82/;

- речовими доказами, якими визнані автомобіль «Деу Ланос» д.н. НОМЕР_1 , який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_5 /аркуші провадження 21/

Оцінюючи докази в їх сукупності суд вважає, що провина обвинуваченого ОСОБА_5 повністю підтвердилась під час судового слідства, та його необережні дії, що виразилися у порушенні Правил безпеки дорожнього руху України особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило тяжкі тілесні пошкодження ОСОБА_7 , за ч. 2 ст. 286 КК України кваліфіковано вірно.

Обговорюючи питання про вид і міру покарання ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним необережного діяння, яке відноситься до категорії тяжких, данні про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, за місцем мешкання характеризується позитивно.

Обставиною пом`якшуючої покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд визнає його щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, добровільне відшкодування завданих збитків.

Обставин обтяжуючих покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Представником потерпілої ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_5 було заявлено цивільний позов, який був уточнений, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди на загальну суму 567 500 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_5 , він же цивільний відповідач, перд`явлені до нього цивільні позови визнав частково, просив суд не задовольняти позовні вимоги у повному обсязі, оскільки вони є для нього непосильними. У своїх запереченнях обвинувачений зазначив, що під час досудового розслідування ним було добровільно відшкодовано 30 000 гривень потерпілій, про що свідчить нотаріально завірена копія, яка знаходиться при матеріалах кримінального провадження. Разом з цим, обвинувачений зазначив, що наявні в цивільному позові квитанції, які були представлені цивільним позивачем на підтвердження матеріальних витрат на лікування, мають досить сумнівний характер, а деякі їх положення взагалі не відносяться до дорожньо-транспортної пригоди. Щодо моральної шкоди, обвинувачений ОСОБА_5 зазначив, що цивільний позивач не навела достатньо підстав та не обґрунтувала суму своїх вимог та не підтвердила вказані обставини доказами, у зв`язку з чим, прохав суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Вивчивши заявлені представником потерпілої ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_4 уточнений цивільний позов та матеріали провадження, суд приходить до наступного.

Заявлена сума матеріальних вимог не підтверджується необхідними доказами по справі, оскільки представлені суду товарні чеки суд вважає неналежним доказом на підтвердження реально понесених витрат потерпілою ОСОБА_7 з огляду на те, що окрім фіскальних чеків та переліку назв препаратів що були придбані, відсутні будь-які відомості, що медичної необхідності їх придбання, а саме призначений лікарем курс лікування, рекомендації щодо відновлення стану здоров`я та ін., що має призначатися лікарем відповідної установи та засвідчуватися належним їй печаткою, а відтак, суд розцінює придбання зазначених у чеках препаратів добровільними витратами з боку потерпілою. Окрім цього, вказані чеки не містять належних реквізитів щодо особи покупця, який придбав зазначені лікувальні препарати.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, - Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України, - Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з цим, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 в добровільному порядку відшкодував моральну шкоду потерпілій у загальному розмірі 30 000 гривень.

Враховуючи викладене, суд вважає, що фактично відшкодована сума матеріальних витрат потерплій ОСОБА_7 повністю відповідає сумі фактично понесених нею витрат.

Заявлену представником потерпілої ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_4 суму моральної шкоди у розмірі 500 000 гривень, суд вважає необгрунтовано завищеною, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, у зв`язку з чим, суд вважає, що з обвинуваченого ОСОБА_5 підлягає стягненню на користь потерпілої ОСОБА_7 , в рахунок відшкодування моральної шкоди суму 30 000 гривень, яку суд вважає достатньою, з урахуванням понесених потерпілою фізичних і моральних страждань, оскільки, як вірно було зазначено в запереченнях обвинуваченого ОСОБА_5 , що потерпілою не було конкретизовано у повному обсязі та підтверджено доказами факт понесених душевних страждань, що виразилися у неможливості подальшого проведення спільного часу зі своєю родиною, порушенні актуальних життєвих планів, можливості нової продуктивної самореалізації.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 23 ЦК України, - розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

По справі є процесуальні витрати, а саме за залучення експерта під час досудового розслідування для проведення судово-автотехнічної експертизи у сумі 613 гривень 80 копійок.

Суд вважає, що зазначена сума процесуальних витрат підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ст. 124 КПК України.

На підставі вищевикладеного, оскільки обвинувачений щиро покаявся, суд вважає, з врахуванням думки прокурора, який прохав призначити покарання у вигляді позбавлення волі з застосування положень ст. 75 КК України, що виправлення обвинуваченого можливе без його ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим, вважає можливим призначити покарання у вигляді позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнивши від відбування покарання, та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України без призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів, оскільки це може ввести у скрутне матеріальне та соціальне становище самого обвинуваченого та членів його сім`ї.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання, встановивши іспитовий строк два роки.

На підставі ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_5 обов`язок повідомляти органи кримінально виконавчої системи про зміну місця роботи та мешкання, періодично являтися для реєстрації в органи кримінально виконавчої системи.

Речовий доказ, яким визнано автомобіль «Деу Ланос» д.н. НОМЕР_1 , який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_5 /аркуші провадження 21/ - вважати повернутим за належністю.

Цивільний позов представника потерпілого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_7 суму завданої моральної шкоди в розмірі 30 000 (тридцять тисяч) гривень.

Вирок суду може бути оскаржено в тридцяти денний строк з моменту його проголошення в судову палату по кримінальним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області через районний суд.
Суддя: ОСОБА_1
Копія вірна: Суддя
Секретар -