Справа № 314/5196/16-к Провадження № 1-в/314/2865/2016
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27.09.2016 рік м.Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2
за участю прокурора: ОСОБА_3
представника адміністрації: ОСОБА_4
засудженого: ОСОБА_5
розглянувши у дистанційному судовому засіданні подання адміністрації Вільнянської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (№ 20) про вирішення питання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кам`янка-Дніпровка Запорізької області, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судима в силу ст.89 КК України
За даною справою засуджений: 20.12.2011 року Кам`янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області за ст.121 ч.2 КК України до 7 років позбавлення волі. Залік з 30.07.2011 року по 08.08.2011 рік. Ухвалою Вільнянського районного суду від 09.03.2016 року на підставі ст.72 ч.5 КК України зарахувати в строк покарання строк попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Початок строку: 20.12.2011року Кінець строку: 25.09.2018 року
2/3- 26.05.2016 року
До Вільнянського районного суду Запорізької області від адміністрації Вільнянської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (№ 20) надійшло подання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 .
В поданні поставлено питання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 , який на день розгляду справи судом відбув 2/3 частини строку покарання, має 7 заохочень сумлінну поведінку та ставлення до праці.
У судовому засіданні представник адміністрації колонії дане подання підтримав і суду пояснив, що засуджений ОСОБА_5 своєю повідною та ставленням до праці заслуговує на умовно-дострокове звільнення.
Засуджений ОСОБА_5 суду пояснив, що у скоєному злочині щиро розкаюється, зробив для себе належні висновки і просить суд задовольнити подання адміністрації установи про умовно-дострокове звільнення
Прокурор заперечував проти задоволення подання, вважає, що засуджений не довів своє виправлення та не заслуговує на умовно-дострокове звільнення.
Розглянувши матеріали справи, вислухавши представника адміністрації колонії, засудженого ОСОБА_5 висновок прокурора, суд вважає, що в поданні слід відмовити з наступних підстав.
У відповідності зі ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно рекомендацій, викладених у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду подання.
Суд не може не врахувати, що примірна поведінка - це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намагання своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.
З матеріалів подання встановлено, що під час тримання у Вільнянському слідчому ізоляторі Запорізької області, де знаходився з 22.12.2011 року по 15.03.2012 року, характеризувався посередньо, вимоги режиму тримання не порушував. Заохочень та стягнень не мав.
З 15.03.2012 року відбував покарання у Вільнянській виправній колонії Запорізької області (№ 20). За час відбування покарання характеризувався посередньо, вимоги режиму відбування покарання порушував, за що мав 2 стягнення накладених правами начальника колонії. Одне стягнення зняте у встановленому законом порядку та одне стягнення зняте у встановленому законом порядку. За сумлінну поведінку та ставлення до праці 4 рази заохочувався правами начальника установи та 3 рази правами начальника відділення СПС.
З січня по жовтень 2015 року працював на виробництві установи столяром. Протягом 2016 року не працевлаштований, згідно довідки наданої бухгалтерією установи заробітна плата не нараховувалась. Норма виробітку склала 0 відсотків.
Працевикористовується днювальним гуртожитку для засуджених відділення СПС№ 13.
Згідно з довідкою по стягнення та заохочення виданої на засудженого ОСОБА_5 встановлено, що останні 2 заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці, отримав безпосередньо перед настанням пільги а саме 31.03.2016 року та 25.06.2016 року. Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватись на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенні до праці за весь період знаходження у виправних установах .
Крім того, відбуття засудженим певної частини строку покарання не є обов`язковою підставою для звільнення засудженого від подальшого відбування покарання, оскільки це є лише правом, а не обов`язком суду, а засуджений повинен довести своє виправлення та перевиховання сумлінною поведінкою і ставленням до праці протягом всього періоду знаходження у виправних установах.
На цьому фоні сумнівним та передчасним виглядають твердження подання про те, що ОСОБА_5 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та перевиховання і заслуговує на умовно-дострокове звільнення, а його відношення до праці протягом певного періоду часу пояснюється не намаганням спокутувати свою вину у скоєному, а лише наполегливим намаганням будь-яким засобом вийти з місць позбавлення волі, будучи щиросердно впевненим, що його участь у будь-якій праці безперечно повинна потягнути за собою його умовно-дострокове звільнення.
При вивчених обставинах на теперішній час суд не знаходить досить підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_5 , оскільки він до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити, на погляд суду, про його виправлення та перевиховання.
Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд -
У задоволенні подання адміністрації Вільнянської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (№ 20) щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1

27.09.2016 року

27.09.2016