Справа № 369/8210/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/745/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 34 15.06.2016

УХВАЛА
Іменем України
«15» червня 2016 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - ОСОБА_3 ,

суддів - ОСОБА_4 , та ОСОБА_5

при секретарях ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

представника потерпілого ОСОБА_11 ,

розглянувши в місті Києві апеляційну скаргу прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_12 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 квітня 2016 року, за яким

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігів, раніше не судимого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 ,

засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до 3 років позбавлення волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_14 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, та прокладено обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу КВІ, та повідомляти про зміну місця проживання,

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно з вироком, ОСОБА_14 26 квітня 2015 року, близько 00 годин 30 хвилин, керуючи технічно-справним автомобілем «LAND ROVER RANGE ROVER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 «б», 10.1, 10.2 та підпункту 1.1 пункту 34.1 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, виконуючи в невстановленому місці маневр розвороту, при виїзді з узбіччя в напрямку села Княжичі на автодорогу «Жорнівка-Княжичі», поблизу села Жорнівка Києво-Святошинського району Київської області, не дав дорогу мотоциклу «ИЖ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_15 , що рухався по вказаній автодорозі в напрямку села Княжичі, виїхав на смугу руху останнього та перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки, що поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, внаслідок чого відбулось зіткнення мотоцикла «ИЖ» з передньою лівою боковою частиною автомобіля «LAND ROVER RANGE ROVER».
В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій мотоцикла «ИЖ» ОСОБА_15 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження, а його пасажир ОСОБА_16 загинув по дорозі у лікарню в кареті швидкої допомоги.
Не погоджуючись з даним вироком, прокурором подано апеляційну скаргу, в якої він просить вирок скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість. В обґрунтування цього він вказує, що суд 1-ї інстанції, незважаючи на передбачене санкцією ч. 2 ст. 286 КК України додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, не навів достатніх мотивів, з яких не застосував його до ОСОБА_14 . Крім того, на думку автора скарги, судом не в повній мірі враховане те, що кримінальне правопорушення, скоєне ОСОБА_14 , відноситься до тяжких злочинів, не надано належної оцінки характеру допущених порушень правил безпеки дорожнього руху та тяжкості наслідків. Внаслідок цих порушень, на переконання прокурора, судом призначено винному явно м`яке покарання, а тому він просить ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_14 засудити за ч. 2 ст. 286 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки, та звільнити його від відбування основного покарання с іспитовим строком 3 роки, поклавши на ОСОБА_14 обов`язки, передбачені п.п. 2,3,4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Захисником обвинуваченого подані заперечення, в яких він просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок без змін. До того ж, він звернув увагу суду на те, що апеляційна скарга подана прокурором, який участі у кримінальному провадженні не брав.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який вважав за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнити, пояснення представника потерпілого, який вважав вирок законним, виступ захисника обвинуваченого та ОСОБА_14 , які заперечували проти задоволення скарги, звернення останнього до суду в судових дебатах та з останнім словом, апеляційний суд, обговоривши доводи скарг, та вивчивши матеріали кримінального провадження, знаходить вирок законним та обґрунтованим, виходячи при цьому з наступного.

Висновки суду 1-ї інстанції про доведеність вини обвинуваченого ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах, яки достатньо викладені у вироку, та їм дана належна оцінка.

Так, в основу вироку покладені покази самого обвинуваченого, який в повному обсязі визнав свою вину, та показав яким саме чином він скоїв ДТП, внаслідок якої водій мотоцикла ОСОБА_15 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження, а пасажир ОСОБА_16 загинув.
Фактичні обставини справи ніким не оспорюються.
Дії ОСОБА_14 за ч. 2 ст. 286 КК України судом кваліфіковані вірно.

Призначаючи винному покарання, суд 1-ї інстанції в повному обсязі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який вчинив злочин з необережності, раніше не судимий, одружений, має на утриманні малолітню дитину, має постійне місце проживання та роботи, характер якої потребує керування автотранспортом, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває. Крім того, суд прийняв до уваги обставини справи, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, що полягає у критичній оцінці обвинуваченим своєї протиправної поведінки, повним визнанням своєї вини, та готовності нести покарання за вчинений злочин, добровільне відшкодування завданого збитку та заподіяної шкоди, надання медичної допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення злочину, характер порушень, допущенних потерпілим ОСОБА_15 при керуванні мотоциклом «ИЖ».
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_17 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Суд взяв до уваги і той факт, що в судовому засіданні потерпілі та представники потерпілих заявили про відсутність претензій до обвинуваченого, та просили суд не позбавляти ОСОБА_17 волі.
З урахуванням всіх вказаних обставин в їх сукупності, місцевий суд прийшов до висновку про необхідність призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України без позбавлення права керувати транспортними засобами, та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, покладаючи на нього обов`язки, передбаченні п.2,3 ч.1 ст. 76 КК України. Свої висновки в цій частині, всупереч вказаному у скарзі прокурора, суд достатньо обґрунтував, і з якими колегія суддів погоджується в повному обсязі, вважаючи обране покарання справедливим. До того ж, додаткове покарання, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України є альтернативним, а тому посилання прокурора на, нібито, порушення, допущене судом, є надуманим.
Таким чином, не знаходячи підстав для задоволення апеляційної скарги, керуючись ст.ст. 407, 419 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду Київської області

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_12 залишити без задоволення, а вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 квітня 2016 року стосовно ОСОБА_13 без змін.

ГОЛОВУЮЧИЙ

СУДДІ