Справа № 742/87/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/401/2016
Категорія - ст. 309 ч. 2 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 травня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

засудженого - ОСОБА_7

захисника-адвоката - ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження № 0001788 від 20 жовтня 2015 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29 січня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, не одружений, не працюючий, з незакінченою вищою освітою, раніше судимий 10 березня 2009 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за ст.ст.307 ч.2,309 ч.2, 70,71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 3 місяці з конфіскацією майна, звільнений з місць ув`язнення 11 липня 2013 року відповідно до ухвали Шосткінського міського суду Сумської області від 03 липня 2013 року на невідбутий строк покарання 1 рік 7 місяців 25 днів у зв`язку з тяжкою хворобою, на підставі ст. 84 КК України, -

засуджений за ст. 309 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 614,40грн. у відшкодування витрат за проведення експертизи у провадженні.

Доля речових доказів вирішена у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 307 КК України, 20 жовтня 2015 року, проходячи по вул. Раскової в м. Прилуки, біля одного із господарств на землі знайшов поліетиленовий пакет в якому знаходились 5-ть поліетиленових пакунків, у кожному з яких знаходився особливо небезпечний наркотичний засіб-макова соломка, загальна вага якого в перерахунку на висушену речовину складає 124,6грам, яку обвинувачений повторно незаконно придбав та незаконно зберігав при собі без мети збуту. Того ж дня, о 15год.55хв. вказаний наркотичний засіб був виявлений та вилучений працівниками міліції біля будинку № 16 по вул. Раскової в м. Прилуки в обвинуваченого ОСОБА_7 .

Не погоджуючись з вироком суду, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичних обставин справи та доведеності його вини в інкримінованому йому діянні, просить вирок суду щодо нього змінити у зв`язку з суворістю призначеного покарання та просить призначити йому покарання із застосування вимог ст. 75 КК України, тобто звільнивши його від відбування покарання з випробуванням. В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що суд при призначенні йому покарання порушив вимоги матеріального та процесуального законодавства, яке полягає в тому, що судом при наявності обставин, які пом`якшують покарання та відсутності обставин, які обтяжують покарання призначено несправедливе покарання внаслідок своєї суворості. Вказує, що суд першої інстанції при призначенні покарання не врахував його щирого каяття та те, що він вину свою у скоєному визнав повністю, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, не враховано, що за місцем проживання він характеризується виключно позитивно, має місце постійного проживання та проживає разом з батьками похилого віку, які хворіють на низку тяжких хронічних захворювань, а також не враховано безпосередньо і його стан здоров`я, оскільки він є хворим на вірусний гепатит „С, має захворювання на туберкульоз у зв`язку з чим потребує постійного лікування, являється ВІЛ інфікованою особою. Окрім того вказує, що оскільки вину свою визнав, у скоєному щиро розкаявся, то судовий розгляд справи проводився у скороченому варіанті, тобто на підставі ст. 349 ч.3 КПК України, а тому за таких обставин вважає, що суд першої інстанції безпідставно та невмотивовано не застосував при призначенні йому міри покарання вимог ст.75 КК України.

Заслухавши доповідача; апелянта та його захисника-адвоката, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити з вказаних у ній підстав та змінити вирок в частині призначеного йому покарання та застосувати до обвинуваченого ст. 75 КК України з підстав, викладених у апеляції, також захисник пояснив, що з того часу коли обвинувачений знайшов пакет з наркотичним засобом та залишив при собі і до часу його затримання працівниками міліції пройшов зовсім незначний проміжок часу; міркування прокурора про залишення вироку без зміни, а поданої апеляції без задоволення; перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні зазначених у вироку діянь за обставин встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю зібраних у провадженні доказів є обґрунтованим і ніким з учасників процесу не оспорюється, а тому розгляд провадженні у суді першої інстанції проводився у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КК України, оскільки проти цього не заперечували всі учасники судового провадження та було визнано судом недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались.

Дії засудженого ОСОБА_7 судом правильно кваліфіковані за ст. 309 ч.2 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене повторно особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений статтею 307 КК України.

В той же час, покарання, призначене обвинуваченому ОСОБА_7 не відповідає характеру і ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, даним, що характеризують його особу, та всім обставинам справи і є несправедливим внаслідок його суворості. При призначенні покарання, суд врахував всі обставини та призначив ОСОБА_7 мінімальне покарання у виді позбавлення волі, передбачене санкцією ст. 309 ч. 2 КК України. Як видно із вироку, судом, при призначенні покарання обвинуваченому, враховано як відсутність обтяжуючих обставин, так і наявність двох обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також враховано і його особу, а саме те, що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується посередньо та має хворобливий стан здоров`я.

Відповідно до ч.2 ст. 66 КК України, суд при призначенні покарання може визнати такими, що його пом`якшують, й інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

Як убачається зі змісту оскаржуваного вироку, такі обставини як відсутність будь-яких негативних наслідків, даних, що характеризують особу ОСОБА_7 , його незадовільний стан здоров`я, сімейний стан, колегія суддів вважає за можливе визнати такими, що пом`якшують покарання засудженому.

Крім того, як випливає з матеріалів кримінального провадження та журналу судового засідання, ОСОБА_7 погоджувався з кваліфікацією своїх дій та при цьому щиро каявся у вчиненому та активно сприяв органам правосуддя у з`ясуванні обставин вчинення злочину, що мало місце як на стадії досудового так і судового слідства. Зазначені обставини відповідно до ст. 66 КК України є такими, що пом`якшують покарання.

На підставі цих даних, а також з огляду на тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину, з урахуванням того, що з часу скоєння злочину та його виявлення працівниками міліції пройшов зовсім незначний проміжок часу, у зв`язку з відсутністю настання будь-яких негативних наслідків в результаті вчиненого кримінального правопорушення, колегія суддів дійшла висновку, що виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів можливо досягти без ізоляції його від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

У кримінальному провадженні не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та прав обвинуваченого ОСОБА_7 на захист, які перешкодили б чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення і були б підставою для безумовного скасування вироку суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.376, 404,408-409,418-419 КПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26 січня 2016 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання призначеного судом першої інстанції, тобто у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, іспитовим строком на 3(три) роки.

На підставі ст.76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язки, передбачені пунктами 2-4 ст. 76 КК України:

не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

В решті цей вирок щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4