1-кп/357/116/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07.04.2016 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000235 від 07.09.2015 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Борова, Зміївського району Харківської області, українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, неодруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, несудимого, не працюючого, жителя АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Відповідно до ст.ст. 1, 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», указів Президента України «Про часткову мобілізацію»:

- від 17.03.2014 р., № 303/2014, затвердженого Законом України від 17.03.2014 р., № 1126-VІІ;

- від 06.05.2014 р., № 454/2014, затвердженого Законом України від 06.05.2014 р., № 1240-VІІ;

- від 21.07.2014 р., № 607/2014, затвердженого Законом України від 22.07.2014 р., № 1595-VII;

- від 14.01.2015 р., № 15/2015, затвердженого Законом України від 15.01.2015 р., № 113-VІІІ, з 18 березня 2014 року в Україні діє особливий період, що охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій

ОСОБА_7 , будучи призваним 07.04.2015 року Куп?янсько-Шевченківсько-Дворічанським ОРВК Харківської області, відповідно до Указу Президента України від 14.01.2015 року, № 15/2015, затвердженого Законом України від 15.01.2015 року, № 113-VІІІ, на військову службу під час мобілізації та призначеним наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 13.05.2015 року, № 129, стрілком-зенітником 9-ї зенітно-ракетної батареї 3-го зенітно-ракетного дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_2 , дислокованої у АДРЕСА_2 , на АДРЕСА_3 , являючись військовослужбовцем Збройних Сил України та будучи зобов?язаним керуватися під час проходження військової служби Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України» та «Дисциплінарним статутом Збройних Сил України», 21 серпня 2015 року, діючи впорушення вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11,16,126 «Статуту внутрішньої служби ЗС України» та ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗС України, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, без поважних причин, в умовах особливого періоду не з`явився вчасно до військової частини польова пошта НОМЕР_2 , дислокованої в АДРЕСА_2 , з лікувального закладу, де проходив лікування, і до 28 жовтня 2015 року перебував за місцем свого проживання в с. Тетянівці, Шевченківського району Харківської області, проводячи час на власний розсуд та не пов?язуючи його з виконанням обов?язків військової служби.

Допитаний судом ОСОБА_7 повністю визнав себе винуватим у вчиненому і в повному обсязі підтвердив факт самовільного, без поважних причин та без відповідного дозволу нез?явлення вчасно на службу до військової частини з лікувального закладу, де проходив лікування до 21 серпня 2015 року.

Показав, що після виписки з лікувального закладу випив пива і пішов на вокзал. Дорогою заступився за незнайому дівчину і його побили невідомі особи. Після цього не захотів їхати до своєї військової частини і поїхав додому у АДРЕСА_1 , де і знаходився до 28 жовтня 2015 року. У вчиненому розкаявся.

Повністю визнавши себе винуватим у вчиненому, в повному обсязі погодившись з обвинуваченням та не оспорюючи фактичних обставин злочину, будучи належним чином ознайомленим з положеннями ст. 349 ч. 3 КПК України та наслідками їх застосування, ОСОБА_7 просив суд не досліджувати зібрані у провадженні докази та обмежитись його власним визнанням своєї винуватості.

Суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненому повністю доведена в судовому засіданні, і що дії останнього вірно кваліфіковані досудовим слідством за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез?явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби), тобто особою, зазначеною в ч. 2 ст. 407 КК України.

При обранні покарання для ОСОБА_8 суд приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, пом?якшуючі відповідальність обвинуваченого обставини, як то повне визнання вини та щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, наявність на його утриманні малолітньої дитини, враховує особу обвинуваченого, котрий уперше притягується до кримінальної відповідальності, посередньо характеризується за місцем проходження військової служби та за місцем проживання, а також відсутність будь-яких обтяжуючих відповідальність обвинуваченого обставин, і вважає, що виправлення ОСОБА_8 можливе без ізоляції від суспільства.

З урахуванням викладеного суд, приймаючи до увагу ту обставину, що в даний час ОСОБА_7 на підставі Указу Президента України «Про демобілізацію …» підлягає звільненню з військової служби, вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого ст. 75 КК України і, призначивши останньому покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ст. 407 ч. 4 КК України, звільнити від його відбування з випробуванням та іспитовим строком, з покладенням обов?язків, передбачених ст. 76 КК України.

На переконання суду саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Підстав для застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374-376 КПК України, суд
З А С У Д И В :
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України, та призначити йому покарання за ст. 407 ч. 4 КК України у виді 3 /трьох/ років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком 2 /два/ роки, зобов?язавши останнього не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця постійного проживання та регулярно з?являтись на реєстрацію.

Контроль за поведінкою обвинуваченого покласти на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем його проживання.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області, через Білоцерківський міськрайонний суд, протягом 30 діб.

Суддя: ОСОБА_1 ,