Ухвала
іменем україни
14 червня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду
цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження у суді апеляційної інстанції, на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 11 листопада 2015 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000169, за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Харкова, що зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
звільненого від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК на підставі ст. 46 КК у зв`язку із примиренням обвинуваченого з потерпілим, а кримінальне провадження закрито.
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и л а:
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 вересня 2015 року, залишеною без зміни ухвалою суду апеляційної інстанції, ОСОБА_5 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК на підставі ст. 46 КК у зв`язку із примиренням винного з потерпілою, а кримінальне провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК закрито.
У касаційній скарзі прокурор просить скасувати судові рішення і призначити новий розгляд в суді першої інстанції у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та порушенням вимог кримінального процесуального закону. Стверджує, що суд безпідставно звільнив ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК, не врахувавши специфіку об`єкта посягання, де основним безпосереднім об`єктом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК є публічні інтереси, а спричинена конкретним особам шкода є лише проявом посягання на основний об`єкт. Вказує на недотримання апеляційним судом вимог ст. 404 КПК та невідповідність його ухвали ст. 419 КПК.
Органами досудового слідства ОСОБА_5 обвинувачувався у тому, що він 9 червня 2015 року, близько 12.45 год, керуючи автомобілем «SSANYNG KORANDO», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Переможців у м. Харкові, у порушення вимог п.18.1 Правил дорожнього руху допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , яка перетинала проїжджу частину дороги по нерегульованому пішохідному переходу. У результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілій були спричинені середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який касаційну скаргу підтримав частково та просив скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд кримінального провадження у суді апеляційної інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до положень ст. 46 КК особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкостіабо необережний злочин середньої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Як убачається із матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано звільнив ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК, на підставі ст. 46 КК, врахувавши при цьому, що даний злочин є злочином невеликої тяжкості, обвинувачений раніше не судимий, щиро розкаявся та примирився із потерпілою, повністю відшкодував завдану матеріальну та моральну шкоду.
Крім того, як випливає зі змісту ухвали суду першої інстанції, потерпіла ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні заявляли клопотання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК у зв`язку з їх примиренням, проти чого не заперечував і прокурор.
Посилання прокурора у касаційній скарзі на неправильне застосування положень ст. 46 КК під час звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК, колегія суддів вважає безпідставним.
Так, зміст ст. 46 КК визначає, що передумовою звільнення від кримінальної відповідальності може бути лише такий злочин невеликої тяжкості, яким шкода заподіяна певному потерпілому, тобто фізичній особі, якій заподіяна моральна, матеріальна, або фізична шкода і яка визнана потерпілою відповідно до ст. 55 КПК.
Оскільки кримінальна відповідальність особи за ч. 1 ст. 286 КК настає у разі порушення нею правил безпеки руху й експлуатації транспорту тільки за умови, якщо в результаті цих порушень настали суспільно-небезпечні наслідки у виді заподіяння особі тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості та наявності причинного зв`язку між діянням та цими наслідками, суд обґрунтовано застосував положення ст. 46 КК та звільнив ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням із потерпілою.
При розгляді скарги прокурора суд апеляційної інстанції перевірив його доводи щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, належним чином вмотивував своє рішення і обґрунтовано залишив скаргу без задоволення. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.
З огляду на те, що закон України про кримінальну відповідальність застосовано правильно, істотних порушень кримінального процесуального закону не встановлено, то касаційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК, колегія суддів
у х в а л и л а:
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 11 листопада 2015 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження у суді апеляційної інстанції, без задоволення.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3