Справа № 632/1263/16-к Провадження № 1-кп/632/103/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2016 року м. Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасників судового провадження: прокурора - ОСОБА_3 , потерпілого - ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000292 від 06 квітня 2016 року, стосовно ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайський Харківської області, не одруженого, не працюючого, який має базову середню освіту, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 26 грудня 2003 року Первомайським міськрайонним судом Харківської області за ч. 3 ст. 296 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю 1 рік; 18 червня 2004 року Первомайським міськрайонним судом Харківської області за ч. 1 ст. 186, ч. 3 ст. 296, ст.ст. 71, 72, 78 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, 22 грудня 2005 року умовно-достроково звільнений від відбування покарання на підставі постанови Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 14 грудня 2005 року; 26 червня 2012 року Первомайським міськрайонним судом Харківської області за ч. 1 ст. 187 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений 26 січня 2016 року на підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 26 січня 2016 року за відбуттям призначеного покарання, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, суд

В С Т А Н О В И В:
05 квітня 2016 року о 18 год. 00 хв. обвинувачений ОСОБА_5 , знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 потерпілого ОСОБА_4 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою викрадення чужого майна, що належало ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, з корисних мотивів, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав з гаманця ОСОБА_4 , який потерпілий поклав у підвісну шафу в кухні, грошові кошти, а саме: російські рублі в сумі 10 000 (десять тисяч), що станом на 05 квітня 2016 року становить 3785 (три тисячі сімсот вісімдесят п`ять) гривень 20 (двадцять) копійок, заподіявши потерпілому матеріальну шкоду у розмірі 3785 (три тисячі сімсот вісімдесят п`ять) гривень 20 (двадцять) копійок, розпорядившись викраденим на власний розсуд, вчинивши крадіжку.

Такі умисні дії обвинуваченого ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

22 серпня 2016 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. 471 КПК України була укладена угода про примирення.

Згідно з цією угодою потерпілий та обвинувачений дійшли згоди щодо всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України, зазначили відсутність майнових претензій з боку потерпілого до обвинуваченого, оскільки останній добровільно відшкодував спричинену майнову шкоду. Сторонами остаточно визначено узгоджене покарання, яке ОСОБА_5 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення у вигляді 4 (чотирьох) місяців арешту.
Розглядаючи в порядку ч. 3 ст. 474 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд дійшов подальшого висновку.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Прокурор і потерпілий в судовому засіданні, кожний окремо, вважали, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України та просили цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник у судовому засіданні також просили вказану угоду з потерпілим затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання. При цьому обвинувачений повністю визнав себе винуватим у вчиненні крадіжки та пояснив, що 05 квітня 2016 року о 18 год. 00 хв. він знаходився у квартирі потерпілого ОСОБА_4 , розташованій за адресою: АДРЕСА_3 , де вони разом розпивали спиртні напої, в ході вживання яких він побачив у гаманці ОСОБА_4 гроші. Запримітивши, що ОСОБА_4 сховав гаманець з грошима в підвісній шафі на кухні, скориставшись, що всі присутні знаходяться в іншій кімнаті й не звертають на нього уваги, взяв з гаманця гроші в сумі 10 000 російських рублів, які витратив на свої потреби.

Отже, судом в судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої ступені тяжкості, від якого потерпілим є ОСОБА_4 .

Суд шляхом заслуховування пояснень сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним. Для з`ясування добровільності укладення угоди судом встановлено, що потерпілий ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 , кожний окремо, повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, обвинувачений ОСОБА_5 , розуміє свої права, визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Згідно зі ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття обвинуваченого та добровільне відшкодування завданого збитку. Обставиною, що обтяжують покарання, суд визнає скоєння кримінального правопорушенняв стані алкогольного сп`яніння.

Аналізуючи зміст угоди в частині обраного покарання, суд вважає, що узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим ст. ст. 50, 6567 КК України, а саме: пропонується в межах встановлених у санкції частини статті Особливої частини Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому, суд погоджується з думкою сторін кримінального провадження, що, оцінивши конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення та дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, проте належних висновків для себе не зробив, не працює, кримінальне правопорушення вчинив у стані алкогольного сп`яніння, що у своїй сукупності свідчить про суспільну небезпечність особи обвинуваченого, тому йому доцільно призначити покарання у вигляді арешту, яке полягає в короткостроковому тримання засудженого в умовах ізоляції.

Отже, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, умови угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим відповідають вимогам КПК та КК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а отже існує наявність усіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

Речові докази відсутні. Цивільний позов не заявлено. Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 373, статтями 374, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Угоду про примирення, укладену 22 серпня 2016 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 , затвердити.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому узгоджену сторонами міру покарання у вигляді арешту на строк 4 (чотири) місяця.

Строк покарання ОСОБА_5 обчислювати з дня його затримання в порядку виконання вироку.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, у разі неподання на нього апеляційної скарги.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Харківської області через Первомайський міськрайонний суд Харківської області шляхом поданняапеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 2 ст. 473 Кримінального процесуального кодексу України.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Суддя:ОСОБА_1 .