Справа № 640/6087/16-к
н/п 1-кс/640/3292/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Станичне, Нововодолазького району, Харківської області, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , -
встановив :
18.04.2016 слідчий СУ ГУ Національної поліції в Харківській області ст. лейтенант поліції ОСОБА_4 звернувся до Київського районного суду м. Харкова з клопотанням, погодженим з прокурором відділу прокуратури Харківської області юристом 2-го класу ОСОБА_3 , в якому просить надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
На обґрунтування клопотання слідчий вказує, що 21 грудня 2014 року близько о 00:30 години ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 спільно зі своїм сином ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , невісткою ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 та її батьком ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_5 , відпочивали в кафе «Престиж», розташованому за адресою: Харківська область Нововодолазький район с. Станичне вул. Кооперативна,2. У вказаний час зазначені особи вирішили роз`їхатися по домівках та почали збирати свої речі, при цьому ОСОБА_6 за проханням ОСОБА_9 , забрав зимову куртку останнього, яка знаходилась на вішалці у залі кафе. Після цього ОСОБА_6 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 сіли у мікроавтобус "WOLKSWAGEN T5" р.н. НОМЕР_1 чорного кольору, що належить ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_6 та під керуванням ОСОБА_7 поїхали в напрямку дому ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 , де останній вийшов з мікроавтобуса і пішов додому. Надалі ОСОБА_6 вирішив заїхати у гості до свого кума ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_6 , який проживає в с. Лихове Нововодолазького району Харківської області і на вказаному мікроавтобусі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 поїхали в напрямку с. Лихове.
В цей час ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_7 , який також відпочивав в кафе «Престиж» за вказаною адресою, виявив відсутність власної зимової куртки, що знаходилась на вішалці у залі кафе та після перегляду записів з камер відео спостереження кафе «Престиж», вирішив, що до крадіжки його зимової куртки може бути причетний ОСОБА_6 . Далі ОСОБА_11 повідомив про це своїм знайомим ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_9 та ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_10 , після чого останні спільно вирішили наздогнати ОСОБА_6 та з`ясувати його причетність до крадіжки. Реалізовуючи свій намір ОСОБА_11 , ОСОБА_14 ,
ОСОБА_13 та ОСОБА_12 сіли у автомобіль ВАЗ-2101 жовтого кольору, реєстраційний номер якого досудовим розслідуванням встановити не виявилося можливим, під керуванням ОСОБА_15 та поїхали у напрямку автодороги «Харків-Сімферополь», де побачили мікроавтобус "WOLKSWAGEN T5" р.н. НОМЕР_1 чорного кольору під керуванням ОСОБА_7 , який прямував у напрямку с.Лихове Нововодолазького району Харківської області і почали його переслідувати. Наздогнавши вказаний мікроавтобус поблизу домоволодіння ОСОБА_10 , розташованого по АДРЕСА_3 , ОСОБА_15 зупинив автомобіль ВАЗ-2101 та спільно з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_11 підійшли до мікроавтобусу "WOLKSWAGEN T5" р.н. НОМЕР_1 , в салоні якого знаходились ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Після того, як ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вийшли з мікроавтобуса, ОСОБА_15 спільно з ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , реалізовуючи свій раптово виниклий намір на грубе порушення громадського порядку, з хуліганських спонукань, нехтуючи існуючими правилами і нормами поведінки в суспільстві, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, з особливою зухвалістю, із мотивів явної неповаги до суспільства, ігноруючи правила взаємоповаги, почали безпричинно наносити удари кулаками по різним частинам тіла ОСОБА_6 , супроводжуючи свої дії нецензурною лайкою. Одразу після цього ОСОБА_7 почав робити зауваження ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , з приводу нанесення тілесних ушкоджень його батькові ОСОБА_6 та вимагав припинити їх протиправні дії, на що ОСОБА_15 , діючи з особливою зухвалістю, продовжуючи свої протиправні дії, умисно наніс ОСОБА_7 один удар кулаком в обличчя, після чого ОСОБА_11 спільно з ОСОБА_15 нанесли ще кілька ударів в обличчя ОСОБА_7 . В цей час до ОСОБА_15 та ОСОБА_11 , підбігла ОСОБА_8 , яка почала відштовхувати останніх від ОСОБА_7 , щоб припинити їх протиправні дії, після чого ОСОБА_15 умисно наніс ОСОБА_8 один удар кулаком правої руки в обличчя, декілька ударів кулаками обох рук по голові та один удар кулаком правої руки в живіт, від чого ОСОБА_8 відчула різкий біль та зігнулась, а ОСОБА_15 наніс їй ще один удар кулаком правої руки в обличчя. В цей час, почувши галас і крики зі свого домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , вийшов ОСОБА_10 , який почав робити зауваження ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 ; ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , щодо їх протиправних дій та вимагати щоб останні припинили свої хуліганські дії. Після цього ОСОБА_7 запропонував вказаним особам оглянути його мікроавтобус "WOLKSWAGEN T5" р.н. НОМЕР_1 на предмет наявності в його салоні куртки ОСОБА_11 , на що останні оглянули вказаний транспортний засіб і після того як не знайшли в його салоні речей ОСОБА_11 , сіли до автомобілю ВАЗ-2101 та поїхали з місця події.
Після цього ОСОБА_7 , спільно з ОСОБА_6 та ОСОБА_8 сіли до мікроавтобусу "WOLKSWAGEN T5" р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 та поїхали у напрямку автодороги «Харків-Сімферополь», де по дорозі ОСОБА_7 виявив відсутність належної йому зимової куртки з документами на право керування транспортним засобом мікроавтобусом "WOLKSWAGEN T5" р.н. НОМЕР_1 та вирішив повернутись до с. Лихове Новодолазького району з метою пошуку загублених документів.
Так, 21.12.2014, близько о 01:45 години ОСОБА_7 керуючи мікроавтобусом "WOLKSWAGEN T5" р.н. НОМЕР_1 заїхав до с. Лихове Нововодолазького району Харківської області. В цей час вказаний мікроавтобус знову наздогнали ОСОБА_15 керуючи автомобілем ВАЗ-2101 жовтого кольору разом із своїм братом
Хуліганські дії ОСОБА_5 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 продовжувалися протягом тридцяти хвилин, чим виражали відкриту неповагу до громадського порядку в частині забезпечення спокійних умов відпочинку людей, за своїм змістом відрізнялися особливою зухвалістю, що виразилася в насильстві з заподіянням тілесних ушкоджень, тривалим і вперто безперервним порушенням громадського порядку.
В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_15 та ОСОБА_16 згідно висновку судово-медичної експертизи №171-НВ/14 від 31.12.2014, ОСОБА_8 отримала закриту черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку з синцями на повіках обох очей, забійною раною на внутрішній слизовій верхньої губи.
По ступеню тяжкості вищевказані тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, відповідно п.2.3.3а «Правил» судово-медичного встановлення ступеня тяжкості тілесних і ушкоджень. Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р., до небезпечних для життя вказане тілесне ушкодження не відноситься.
В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_15 та ОСОБА_11 згідно висновку судово-медичної експертизи №170- НВ/14 від 22.12.2014, ОСОБА_7 отримав забійну рану на внутрішній слизовій поверхні верхньої губи.
По ступеню тяжкості забійна рана на внутрішній слизовій верхньої губи відноситься до легкого тілесного ушкодження, відповідно п.2.3.5 «Правил» судово- медичного встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р., до небезпечних для життя вказані тілесні ушкодження не відносяться.
В результаті умисних дій ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 та ОСОБА_5 , згідно висновку судово-медичної експертизи №175-НВ/14 від 06.01.2015, ОСОБА_6 отримав закриту черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку з закритим переломом кісток носа, синцем на обличчі, закритий перелом поперечного відростка третього поперекового хребця, забійно-рвану рану на лівій кисті, садна на лівій нижній кінцівці.
По ступеню тяжкості закритий перелом поперечного відростка поперекового хребця це тілесне ушкодження СЕРЕДНЬОЇ ступеня тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я понад 21 добу; закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, закритий перелом кісток носа, як в сукупності так і окремо відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, відповідно п.2.3.3а «Правил» судово-медичного встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р., до небезпечних для життя вказане тілесне ушкодження не відноситься.
Інші виявлені у ОСОБА_6 тілесні ушкодження відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень відповідно п.2.3.5 «Правил» судово-медичного встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р., до небезпечних для життя вказані тілесні ушкодження не відносяться.
Крім того, в ході досудового розслідування встановлено, що 12.04.2015 близько о 03:45 години ОСОБА_5 спільно зі своїми синами ОСОБА_15 та ОСОБА_16 на автомобілі ВАЗ-2170, реєстраційний номер досудовим розслідуванням встановити не виявилось можливим, приїхали до домоволодіння ОСОБА_18 за адресою: АДРЕСА_4 . У вказаний час ОСОБА_5 , спільно з ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , реалізовуючи свій раптово виниклий намір на грубе порушення громадського порядку, з хуліганських спонукань, нехтуючи існуючими правилами і нормами поведінки в суспільстві, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, з особливою зухвалістю, із мотивів явної неповаги до суспільства, ігноруючи правила взаємоповаги, супроводжуючи свої дії нецензурною лайкою, почали безпричинно наносити удари кулаками по різним частинам тіла ОСОБА_19 . Одразу після цього, ОСОБА_18 , яка почувши галас, вийшла з домоволодіння та побачила, що її синові ОСОБА_19 наносять тілесні ушкодження, почала робити зауваження ОСОБА_5 та його синам з даного приводу, вимагати припинити їх протиправні дії, на що ОСОБА_5 та його сини ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , відповідали нецензурною лайкою на її адресу та продовжуючи свої протиправні дії, заваливши ОСОБА_19 на землю, продовжили наносити останньому удари ногами по різним частинам тіла. Після цього з домоволодіння за вказаною адресою вибіг ОСОБА_20 , який доводиться чоловіком ОСОБА_18 та спільно з останньою, з метою запобігти протиправним діям ОСОБА_5 та його синів, відтягнули ОСОБА_19 від останніх. Після цього з метою запобігти подальшим протиправним діям зі сторони ОСОБА_5 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , ОСОБА_18 спільно з сином та чоловіком одразу заховались на території власного домоволодіння в приміщенні житлового будинку. В цей час зі сторони вулиці Зелена с. Комінтерн Нововодолазького району Харківської області до домоволодіння підійшов старший син ОСОБА_18 ОСОБА_21 . Побачивши ОСОБА_21 , у ОСОБА_5 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 виник намір на продовження порушення громадського порядку. Реалізуючи свій злочинний намір, останні перестріли ОСОБА_21 поблизу домоволодіння за вказаною адресою та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, з особливою зухвалістю, із мотивів явної неповаги до суспільства, з метою продовження порушення громадського порядку безпричинно почали наносити ОСОБА_21 удари по різним частинам тіла, супроводжуючи свої дії нецензурною лайкою. В цей час з домоволодіння за вказаною адресою, почувши галас на вулиці, з метою запобігти протиправним діям ОСОБА_5 та його синів ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , вибігли ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 . Побачивши, що ОСОБА_18 вибігла на вулицю, ОСОБА_16 піднявши рукою з землі фрагмент каміння, умисно з метою заподіяння тілесних ушкоджень, кинув вказаний предмет в голову ОСОБА_18 , після чого порушення громадського порядку було припинено. Вказані дії продовжились 20 хвилин, носили протиправний характер, виражали відкриту неповагу до громадського порядку в частині забезпечення спокійних умов відпочинку людей, за своїм змістом відрізнялися особливою зухвалістю що виразилося в насильстві з заподіянням тілесних ушкоджень, тривалим і вперто не припинявшимся порушенням громадського порядку.
В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_5 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , ОСОБА_19 , згідно висновку судово-медичної експертизи №51-НВ/15 від 15.04.2015 отримав синець на обличчі, садна на лівій кисті.
По ступеню тяжкості вищевказані тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, відповідно п.2.3.5 «Правил» судово-медичного встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р., до небезпечних для життя вказане тілесне ушкодження не відноситься.
В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_16 згідно висновку судово-медичної експертизи №46-НВ/15 від 14.04.2015, ОСОБА_18 отримала забійно-рвану рану лобної області.
По ступеню тяжкості забійна рана лобної області відноситься до легкого тілесного ушкодження, відповідно п.2.3.5 «Правил» судово-медичного встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р., до небезпечних для життя вказані тілесні ушкодження не відносяться.
Разом з цим, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, підтверджується наступними доказами: показаннями потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_9 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 що містяться в протоколах їх допитів; висновками судово-медичних експертиз потерпілих: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 ;
Сторона кримінального провадження зазначає, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості, за який законом передбачено покарання у вигляді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на строк до чотирьох років, зважаючи на те, що ОСОБА_5 , з метою уникнення покарання може переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілих, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також наявні ризики передбачені п.п. 1,3,4,5 ст. 177 КПК України ст. 177 КПК України у органу досудового розслідування виникла необхідність у обранні підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вищевикладене вказує на відсутність підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Також на теперішній час ОСОБА_5 покинув постійне місце проживання, про своє місце перебування нікому не повідомив, що дає підстави вважати, що ОСОБА_5 намагається переховатись від органів досудового розслідування.
08.01.2016 за постановою слідчого підозрюваний ОСОБА_5 оголошений у розшук.
Орган досудового розслідування зазначає, що одержавши відомості про звернення слідчого до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний ОСОБА_5 буде переховуватися від органів досудового розслідування, а також з метою забезпечення його участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу тримання під вартою, потрібно здійснити його затримання з метою приводу до суду.
Відповідно до ч.4 ст. 189 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що: 1) підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду; 2) одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.
У відповідності до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Частиною 2 ст. 177 КПК України, встановлено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення.
За правилами ч. 1 ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Згідно вимог ч. 3 ст. 111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, що регулює відносини, пов`язані з викликом особи до слідчого, прокурора, суду.
Згідно ч. 1 ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.
Відповідно до ч.1 ст. 136 КПК України належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.
Однак в порушення вказаних вимог, повідомлення про підозру від 09.10.2015 не містить розпису ОСОБА_5 про отримання ним підозри.
Слідчим не надано до суду достатніх даних, які свідчать про те, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру, що йому вручені повідомлення про підозру та пам`ятка про процесуальні права та обов`язки, права підозрюваного оголошені та роз`яснені.
Оскільки слідчим суддею відмовлено в задоволенні клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу ОСОБА_5 з підстав неповідомлення йому про підозру, то слідчий суддя вважає, що не підлягає задоволенню і клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .
Крім того, як зазначено вище, клопотання слідчого СУ ГУ Національної поліції в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про дозвіл на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою погоджено з прокурором відділу прокуратури Харківської області юристом 2-го класу ОСОБА_3 .
Однак, вказаний Витягу з кримінального провадження не містить даних щодо здійснення процесуального керівництва у даному кримінальному провадженні прокурором ОСОБА_3 .
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 189-190, 309, 369-372 КПК України, -
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1