АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/1005/15 Справа № 175/2260/15-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2015 року м. Дніпропетровськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляцію заявника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 8 червня 2015 року про накаладення арешту на земельну ділянку та садовий будинок, -

встановила:

Ухвалою слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області 8 червня 2015 р. клопотання прокурора задоволено та накаладено арешт на земельну ділянку та садовий будинок, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

В обгрунтування свого рішення суд послався на те, що 3 червня 2015 р. до прокуратури Дніпропетровської області надійшла заява начальника ВДВС Дніпропетровського РУЮ про те, що приватним нотаріусом ОСОБА_7 всупереч існуючої заборони на відчуження нерухомого майна ОСОБА_8 , яка є боржником у виконавчому провадженні № 26592729 від 19 травня 2011 р., 7 квітня 2015 р. припинено право власності на об*єкт нерухомого майна - садовий будинок та земельну ділянку за вказаною адресою.

За даним фактом 3 червня 2015 р. прокуратурою Дніпропетровського району внесено відомості до ЄРДР та розпочате розслідування за ознаками правопорушення, передбаченого ст. 365-2 ч. 3 КК.

Враховуючи, що земельна ділянка та садовий будинок, відповідають критеріям, передбаченим ст. 167 КПК, а також, що незастосування такого заходу як арешт майна може призвести до його зникнення, втрати, що стане перешкодою для проведення розслідування вчиненого кримінального правопорушення, суддя вважав за необхідне задовольнити клопотання прокурора.

Заявник ОСОБА_6 оскаржує дане рішення. В апеляції просить його скасувати, постановити нове, яким відмовити в задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на будинок та земельну ділянку. Постановити нову, якою відмовити в задовленні клопотання прокурора.

Посилається на те, що 7 квітня 2015 р. набула право власності на садовий будинок та земельну ділянку на підставі договору дарування з ОСОБА_8 .

Стверджує, що зняття обтяження нотаріусом з будинку та земельної ділянки здійснено повноважним на те органом, а саме «Реєстраційною службою Дніпропетровського РУЮ», тобто законно. Тому кримінальне провадження прокурором відкрито без належних підстав.

Звертає увагу на те, що підозра нотаріусу ОСОБА_7 не оголошено.

Посилається на вимоги ст. 170 КПК про те, що не підпадає під коло суб*єктів, на майно яких можна накласти арешт.

Заслухав суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляції, перевіривши надані матеріали, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Прокурор, а також заявник в судове засіданні не прибули. Про час, місце та дату слухання справи були належним чином повідомлені. При таких даних, колегія суддів керуючись вимогами ст. 405 КПК, вважає можливим слухати справу у відсутності вказаних осіб.

Колегією звертається увага на те, що оскаржувану ухвалу від 8 червня 2015 р. заявник ОСОБА_9 отримала 6 липня 2015 р. Таким чином, строк на апеляційне оскарження останньою не пропущен. Тому колегія не розглядає питання його поновлення.

Так, дослідивши матеріали за клопотанням, колегія суддів вважає, що як прокурором, так і слідчим суддею не були дотримані вимоги ст. ст. 170, 171, 173, 214 КПК України при його внесенні та розгляді.

Крім того, колегія суддів вважає, що слідчим суддею не враховано, що у клопотанні прокурора не зазначено чітких та конкретних підстав для здійснення арешту вищезазначеного майна, а лише посилапня на ст. ст. 167 та 170 КПК України, що не дає обґрунтованих підстав для застосування цього заходу кримінального провадження.

Колегія суддів також вважає, що накладення арешту на майно із мотивів викладених як у клопотанні, так і в ухвалі слідчого судді не ґрунтується на положеннях вказаних вище норм процесуального закону.

Відповідно до наданих матеріалів судом апеляційної інстанції встановлено, що власником будинка та земельної ділянки за вказаною адресою являлася ОСОБА_8

7 квітня 2015 р. відповідно до договору дарування остання безоплатно передала у власність будинок і земельну ділянку ОСОБА_6 .

У відповідності з даними, які містяться у витязі з кримінального провадження від 3 червня 2015 р. органом слідства проводиться розслідування за фактом зловживання своїми повноваженнями приватним нотаріусом ОСОБА_7 , який, діючи всупереч інтересів інших осіб, та існуючою забороною відчуження нерухомого майна, 7 квітня 2015 р. припинив право власності на об*єкт нерухомого майна садовий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , що призвело до тяжких наслідків.

Звертається увага на те, що дані про пред*явлену підозру ОСОБА_9 в наданих матеріалах не містяться.

У ч. 1 ст. 170 КПК вказано вичерпний перелік кола осіб, на майно яких можна накласти арешт, - це підозрюваний, обвинувачений, або особи, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння.

Під коло таких суб*єктів, у відповідності з наданими матеріалами, ОСОБА_9 не підпадає.

У відповідності з вищенаведеним, необґрунтованим, та таким, що не відповідає матеріалам, як судового, так і кримінального провадження є висновок слідчого судді про те, що дані, викладені у матеріалах кримінального провадження дають підстави для висновку, що з метою забезпечення відшкодування завданих збитків та з метою встановлення відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, накладення арешту на зазначене майно є необхідним.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість ухвали суду.

Відповідно до ст. ст. 409 - 410 КПК України, - неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, тягнуть скасування судового рішення, а з урахуванням вимог ст. 407 цього Кодексу зі скасуванням ухвали слідчого судді й постановленням нової ухвали.

Отже, з наведеного витікає, що слідчим суддею не були дотримані вимоги кримінального процесуального закону при прийнятті рішення про накладення арешту на майно.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:
Задовольнити апеляцію заявника ОСОБА_6 .

Скасувати ухвалу слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 8 червня 2015 р. про накладення арешту на земельну ділянку та садовий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора прокуратури Дніпропетровського району Дніпропетровської області про накаладення арешту на земельну ділянку та садовий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: