АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

14 липня 2016 року місто Запоріжжя

№ пр. 11-кп/778/1191/16

Апеляційний суд Запорізької області у складі суддів:

ОСОБА_1 доповідача і головуючого, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

адвоката ОСОБА_6 захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 ,

здійснив судове провадження в суді апеляційної інстанції з перегляду вироку Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 17 травня 2016 року (головуючий в суді 1 інст. суддя ОСОБА_8 , справа №334/10235/15-к, 1-кп/334/90/16).

Заслухавши суддю-доповідача та дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд установив:
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у Дніпропетровській області, місті Павлограді і там же зареєстрованого по АДРЕСА_1 , раніше судимого:

за вироками Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області
17 березня 2009 року за ч.2 ст.186 КК України, із застосуванням статтей 104, 76 КК України на 4 роки позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

7 травня 2010 року за ч.2 ст.186, ч.1 ст.187 КК України, на підставі ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України, остаточно на 4 роки 6 місяців позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі за відбуттям покарання 15 серпня 2014 року, -

засуджено за ч.2 ст.187 КК України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

Початок строку відбування покарання засудженому обчислено з 16 вересня 2015 року із зарахуванням положень ч.5 ст.72 КК України, тобто з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, по день набрання вироком законної сили.

Постановлено про стягнення з ОСОБА_7 матеріальної шкоди на користь потерпілої ОСОБА_9 6300 грн., ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 ) 8000 грн.

Питання про речові докази вирішені вироком відповідно до вимог статті 100 КПК України.

Згідно з вироком:

11 червня 2015 року, близько 200 год., в місті Запоріжжі, ОСОБА_12 , який раніше вчинив розбій, - за попередньою змовою з трьома іншими особами, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, вчинив розбійний напад на потерпілих ОСОБА_9 і ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 ). Як встановив суд, при здійснені нападу, ОСОБА_12 , знаходився біля автомобіля під керуванням водія ОСОБА_13 і спостерігав за обстановкою з метою попередження співвиконавців. Діями останніх потерпілій ОСОБА_9 були спричинені легкі тілесні ушкодження, потерпілій ОСОБА_14 здавлювалася шия обхватом руки одного з них. В результаті співвиконавці розбою заволоділи золотим ланцюжком ОСОБА_14 вагою 6 гр., вартістю 8000 грн. та мобільним телефоном, срібними ланцюжком і кулоном, гаманцем з грошима, належними ОСОБА_15 , всього на суму 6300 грн.

Коли в автомобіль повернулися особи, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, ОСОБА_12 , погрожуючи предметом зовні схожим на пістолет, наказав водієві негайно залишити місце вчинення злочину. Майном потерпілих злочинці розпорядилися на свій розсуд.

В апеляційній скарзі:

обвинувачений ОСОБА_7 стверджує про обмову його водієм автомобіля ОСОБА_13 , потерпілими при його впізнанні і дачі ними показань. Просить про здійснення апеляційного перегляду, визнання його невинуватим.

При здійсненні апеляційного розгляду:

обвинувачений і захисник підтримали доводи апеляційної скарги;

прокурор знайшов вирок законним і обгрутованим, а тому просив суд залишити його в силі.

За наслідками розгляду здійсненого провадження в суді апеляційної інстанції суд задовольняє апеляційні скарги виходячи з такого.

Винність засудженого у вчинені інкримінованих йому злочинних дій підтверджена доказами, які є в матеріалах справи, і його діям місцевий суд дав належну і відповідну юридичну оцінку.

Процедура судового розгляду дотримана. Твердження обвинуваченого в апеляційній скарзі спростовуються отриманими органом досудового розслідування і судом першої інстанції у встановленому законом порядку доказами, зокрема, показаннями потерпілих і свідка ОСОБА_13 , наданих в судовому засіданні і при здійсненні впізнання ОСОБА_16 .

У свою чергу, з цими доказами винуватості ОСОБА_12 погоджуються показання свідка ОСОБА_17 про поїздку ОСОБА_12 з іншими особами до міста Запоріжжя на автомобілі ОСОБА_13 , погрози останньому з боку ОСОБА_7 .

Зазначеною сукупністю доказів спростовуються показання «цивільної» дружини обвинуваченого ОСОБА_18 про знаходження ОСОБА_7 вдома у час нападу на потерпілих.

Засудженому_суд призначив покарання відповідно до положень Загальної частини КК України - у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений ним злочин, з належним урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таким чином, засудженому_призначене покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

На підставі викладеного та керуючись статтями 372, 376, 404, 405, 407, 409, 418, 426 КПК України апеляційний суд постановив:
вирок Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 17 травня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його оголошення.

Касаційна скарга на рішення апеляційної інстанції може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його оголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3