АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря судового засідання ОСОБА_4
за участю учасників провадження:
прокурора ОСОБА_5
адвоката ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001573 від 07.06.2016р. за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04.08.2016 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Костинці Сторожинецького районну Чернівецької області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта середня (9 класів), неодруженого, непрацюючого, на утриманні знаходиться малолітня дитина, раніше судимого: 1) 29.04.2005 року Овідіопольським райсудом Одеської області за ст. 185 ч.2, 75 КК України до 2 років позбавлення з іспитовим строком 2 роки; 2) 16.06.2009 року Ілічівським райсудом Одеської області за ст. 186 ч.2,75 КК України до 4 років 5 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки; 3) 20.10.2011 року Овідіопольським райсудом Одеської області за ст. 187 ч.1, 71 КК України до 5 років позбавлення волі. Звільнений Малиноським райсудом м. Одеса 26.02.2016 року на підставі ЗУ № 838.
В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.186 ч.2 КК України і призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання обраховано з моменту затримання, а саме з 07.06.2016 року.
На підставі ст. 72 ч.5 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_7 зараховано строк його попереднього ув`язнення з 07.06.2016 року до вступу вироку в законну силу із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення з два дні позбавлення волі.
До вступу вироку в законну силу, залишено ОСОБА_7 обраний запобіжний захід - тримання під вартою.
Вирішена доля речових доказів.
Згідно вироку суду, 7.06.2016 року ОСОБА_7 приблизно о 13-50 годині перебуваючи по вул. Бережанській, 49 м. Чернівці побачив потерпілу ОСОБА_8 , яка рухалась по зазначеній вулиці та тримала в руці свій гаманець. В подальшому у ОСОБА_7 виник умисел на відкрите викрадення чужого майна, шляхом ривка, діючи умисно, протиправно, повторно, з корисливих мотивів, заволодів даним ОСОБА_9 , Провадження №11-кп/794/343/16р. Головуючий в І інстанції: ОСОБА_10
Категорія: ч.2 ст. 186 КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_1

в якому знаходились: мобільний телефон марки «НОКІА 1280» вартістю 200 грн., на рахунку якого знаходились гроші в сумі 10 грн., сім картка оператора МТС вартістю 10 грн., грошові кошти в сумі 378 грн., зарплатна картка банку «Укрсімбанк». Пенсійна картка « Приватбанк», пенсійне посвідчення та посвідчення працівника «МНС України». Після чого ОСОБА_7 з місця вчинення злочину втік, викраденим розпорядився на власний розсуд, завдавши ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 598 грн.
На вказаний вирок суду надійшла апеляційна скарга від обвинуваченого

ОСОБА_7 , в якій він просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити, пом`якшити його, призначивши покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 2 років позбавлення волі. Свої апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що суд 1 інстанції при призначені йому покарання не в повній мірі врахував низку пом`якшуючих його вину обставин: щире каяття, активне сприяння органам досудового розслідування у розкритті злочину, відшкодування ним спричинених збитків потерпілій, низьку суспільну небезпечність скоєного ним злочину, його позитивну характеристику за місцем проживання. Вважає, що вказані обставини істотно знижують ступінь тяжкості скоєного ним злочину, а тому у суду були всі законні підстави для застосування йому покарання із застосуванням вимог ст.69 КК України.

Від інших учасників судового розгляду апеляцій не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_6 які просили задовольнити подану апеляцію, міркування прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції обвинуваченого, вислухавши промови учасників судового розгляду в судових дебатах, надавши обвинуваченому ОСОБА_7 право виступити з останнім словом, розглянувши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційні вимоги обвинуваченого ОСОБА_7 не підлягають задоволенню.

Вина ОСОБА_7 у грабежі, вчиненого повторно, доведена зібраними по справі доказами, які належним чином досліджені судом першої інстанції і яким дана правильна юридична оцінка.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом першої інстанції правильно кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України і в апеляції не оспорюються.

А тому колегія суддів, керуючись ст.404 КПК України, не наводить докази на підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його дій.

Апеляційні доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що вирок суду, в частині призначення йому покарання підлягає зміні, внаслідок його суворості, є безпідставними і не ґрунтуються на матеріалах провадження та законі.

Згідно ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Крім того, згідно п.п.2,3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з кваліфікації злочинів (ст.12 КК України), а також особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного із співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Вищенаведені вимоги закону судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 були виконані повністю.

Так, районним судом при призначенні покарання обвинуваченому було враховано ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, який є умисним, закінченим, корисливим, середньої тяжкості, даним злочином було спричинено матеріальну шкоду потерпілій, яка була хоч і відшкодована, однак не в добровільному порядку, а в результаті затримання обвинуваченого безпосередньо після скоєння ним злочину; особу ОСОБА_7 який посередньо характеризується за місцем проживання, на його утриманні є малолітня дитина, однак він ніде не працює, раніше неодноразово судимий за аналогічні умисні, корисливі злочини, вчинив новий в період не погашеної та не знятої судимості за попередній злочин, що свідчить про те, що він належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого судом визнано: щире каяття, вибачення перед потерпілою, визнання вини, його стан здоров`я.

У зв`язку із вищенаведеним, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції врахувавши всі обставини справи, зокрема й ті, на які посилається апелянт в своїй апеляції, дійшов вірного висновку про неможливість виправлення ОСОБА_7 без реального відбування покарання, а також відсутності законних підстав для застосування до нього вимог ст.69 КК України.

Необґрунтованими, на думку колегії суддів, є апеляційні доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що суд 1 інстанції при призначенні йому покарання не в повній мірі врахував низку пом`якшуючих його вину обставин: щире каяття, активне сприяння органам досудового розслідування у розкритті злочину, відшкодування ним спричинених збитків потерпілій, суспільну небезпечність скоєного ним злочину, оскільки як вбачається із змісту вироку від 04.08.2016 р., суд при призначенні покарання дані обставини врахував у повному обсязі, про що вказав у мотивувальній частині рішення.

Більше того, сам апелянт у свої скарзі, звертаючись до суду із вимогою застосувати до нього положення ст.69 КК України не навів таких обставин, які окрім того, що пом`якшують його покарання, ще б істотно знижували ступінь тяжкості скоєного ним злочину, а колегією суддів таких встановлено не було.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів не знаходить законних підстав для зміни вироку суду відносно ОСОБА_7 в частини пом`якшення покарання останньому.

Будь-яких істотних порушень вимог КПК України, які могли б потягнути за собою зміну чи скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.407, 419 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернівецької області,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м.Чернівці від 04.08.2016 року відносно ОСОБА_7 без зміни.

Судове рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Суддя-доповідач ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3
Копія вірна: суддя