Справа № 182/4373/16-к
Провадження № 1-кп/0182/505/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.08.2016 року м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретар ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополь кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.07.2016 р. за № 0002642 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Орджонікідзе Дніпропетровської обл., громадянина України, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , проживаючого у АДРЕСА_2 , не працюючого, з освітою 9 кл., одруженого, маючого сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше судимого:
12.07.2006 р. Орджонікідзевським міським судом за ч.1 ст. 186 КК України до 2 р. позбавлення волі, звільнений від відбування покарання на підставі ст.. 75, 104 КК України з іспитовим строком 2 р.;
30.03.2007 р. Орджонікідзевським міським судом за ч.1 ст. 187, ч.1 ст. 71 КК України до 3 р. 2 міс. позбавлення волі, звільнений 12.03.2019 р. умовно-достроково;
09.12.2009 р. Орджонікідзевським міським судом за ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 71 КК України до 2 р. 6міс. позбавлення волі;
11.08.2011 р. Синельниковським міськрайонним судом за ст. 391, ч.1 ст. 71 КК України до 1 р. 2дням позбавлення волі, звільнений 08.06.2012 р. по відбуттю строку покарання;
06.06.2013 р. Нікопольським міськрайонним судом за ч.2 ст. 185 КК України до 2 р. позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 1 р.;
19.02.2014 р. Орджонікідзевським міським судом за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 70, ч.1 ст. 71 КК України до 3 р. 3міс. позбавлення волі, звільнений 26.05.2016 р. по відбуттю строку покарання
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України
за участю сторін судового провадження
прокурора ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_3
встановив:
Обвинувачений ОСОБА_3 14.07.2016 року приблизно о 02-20 год. знаходився в районі будинку АДРЕСА_3 , де побачив потерпілого ОСОБА_6 та запитав у останього, котра година. Коли ОСОБА_6 дістав свій мобільний телефон «Sony Xperia» та відповів, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел на заволодіння його телефоном шахрайським шляхом.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , діючи умисно повторно з корисливих мотивів, повідомивши неправдиві відомостей, а саме під приводом подзвонити, взяв у ОСОБА_6 вищезазначений мобільний телефон, тим самим шляхом обману заволодів мобільним «Sony Xperia», вартістю 6000 грн., який належить ОСОБА_6 , чим спричинив йому матеріальну шкоду на вказану суму. Після чого з місця злочину втік, викраденим розпорядився на власний розсуд.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе визнав повністю і показав суду, що потерпілого він раніше не знав. У липні 2016 р. у нічний час після 02-00 год. вони з дружиною поверталися з гостей додому. Зупинилися біля під`їзду багатоповерхового будинку, закурили. У цей час до них підійшов потерпілий, він запитав у потерпілого, котра година. Потерпілий витяг телефон і відповів. Побачивши телефон, у нього виник умисел заволодіння ним. Він попросив у потерпілого подзвонити, потерпілий дав йому телефон. Він зробив вигляд, що розмовляє, трохи відійшов. Його дружина попросила у потерпілого дати їй води, потерпілий зайшов у під`їзд і він, скориставшись цим, втік з місця злочину. Незабаром дружина його наздогнала, почала сваритися, вимагала повернути телефон, але він приніс телефон додому і на наступний день продав знайомій дівчині за 1800 грн. Після того, як до нього прийшли працівники поліції, він розповів кому саме продав телефон. У вчиненому він розкаюється, просить не позбавляти його волі, дати можливість виховувати дитину.
Винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 також підтверджується показаннями потерпілого, зібраними по справі та дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами.
Потерпілий ОСОБА_6 показав, що у нічний час він повертався додому. Біля свого під`їзду побачив хлопця та дівчину. Вони не здалися йому підозрілими. Хлопець спитав у нього, котра година. Він дістав телефон і відповів. Потім хлопець попросив дати подзвонити, він дав. Хлопець з телефоном відійшов трохи у сторону і начебто дзвонив. Дівчина попросила дати їй води. Він, т.я. мешкав на 1-му поверсі, погодився, зайшов додому, а коли вийшов на вулицю, хлопця і дівчини вже не було. На наступний день він телефонував за своїм номером телефону, йому відповідав чоловік, він просив повернути телефон навіть за гроші, пояснюючи, що йому дуже потрібна телефонна книга. Чоловік спочатку обіцяв, потім телефон був відключений. У поліцію від звернувся відразу, пізніше працівники поліції повернули йому телефон, який був без механічних пошкоджень, але записів у телефонній книжці вже не було. Обвинувачений це саме той хлопець, якому він дав свій телефон. Вважає, що обвинуваченого необхідно направити в місця позбавлення волі, т.я. той раніше неодноразово судимий, але належних висновків не робить
Також винуватість обвинуваченого підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження № 0002642 і були досліджені у судовому засіданні:
- Довідкою про вартість викраденого ( а.п. 21);
-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.07.2016 р., в ході якого потерпілий ОСОБА_6 з 4-х пред`явлених фотознімків упізнав за зовнішнім виглядом, характерними рисами обличчя ОСОБА_3 , як особу, який заволодів його телефоном (а.п. 21-23);
- Протоколом огляду від 22.07.2016 р. мобільного телефону «Sony Xperia», який добровільно видала ОСОБА_7 , імеі якого збігається з імеі телефону, що належить ОСОБА_6 (а.п. 29-31);
- Розпискою ОСОБА_6 про отримання його телефону (а.п. 33).
Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого повністю доведена вказаною сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні, які були отримані у рамках діючого законодавства без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Вказані досліджені докази є взаємозв`язаними між собою і суд вважає їх достатніми для визнання обвинуваченого винним у вчиненні злочинів, за якими він обвинувачується.
Дії обвинуваченого мають правильну правову кваліфікацію за ч.2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.
При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч.2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також вимоги ст.. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, ст.. 69-1 КК України, яка передбачає, що за наявності обставин, що пом`якшують покарання, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК..
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.. 12 КК України відносяться до середньої тяжкості; обставини справи; особу винного, який має сім`ю, малолітню дитину, не працює, вчинив нові злочини через нетривалий час після звільнення від покарання за минулі злочини, за місцем проживання характеризуються посередньо, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває; обставини, що пом`якшують покарання визнання вини, відшкодування шкоди, за відсутності обставин, що обтяжують покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі.
Ураховуючи всі обставини справи, особу винного, суд не знаходить підстав для застосування ст.. 69, 75 КК України.
Цивільний позов не заявлений.
Запобіжний захід до вступу вироку у законну силу необхідно залишити у вигляді особистого зобов`язання. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Речові докази: телефон «Sony Xperia», що знаходиться у потерпілого ОСОБА_6 залишити йому.
На підставі наведеного, керуючись ст. 370, 371, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченню за ч.2 ст. 190 КК України і призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 міс.
Строк покарання рахувати з моменту фактичного затримання.
Запобіжний захід до вступу вироку у законну силу залишити у вигляді особистого зобов`язання.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Речові докази: телефон «Sony Xperia», що знаходиться у потерпілого ОСОБА_6 залишити йому.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської обл. протягом 30 днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку вручити сторонам кримінального провадження.
Суддя ОСОБА_1