У Х В А Л А
підготовчого судового засідання
17 травня 2016 року м. Львів
Суддя Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Жовква, українець, громадянин України, непрацюючий, неодружений, раніше судимий, востаннє: 04.05.2012 року Сихівським районний судом м. Львова за ч.1 ст. 309 КК України, проживаючий та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1
обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України.
Як зазначено в обвинувальному акті: "Досудовим розслідуванням встановлено, що 12.04.2016 року , ОСОБА_3 під час проїзду у маршрутному таксі № 3а по вул. Стрийській у м. Львові, а саме, коли водій зупинив вказане вище маршрутне таксі , на зупинці громадського транспорту "Автобусний завод", що знаходиться навпроти (через дорогу) від "Львівського автобусного заводу" , який розміщений по вул. Стрийській, 45 у м. Львові , близько 15 год. 30 хв. , маючи прямий умисел на крадіжку чужого майна , з корисливих мотивів , таємно, шляхом вільного доступу, здійснив замах на таємне викрадення гаманця, у середині якого знаходились грошові кошти на загальну суму 2900 грн. , шо належить потерпілій ОСОБА_4 , але не закінчив крадіжку із причин , що не залежали від його волі , оскільки його дії були помічені потерпілою ОСОБА_4 , котра припинила його дії та вподальшому затримала до прибуття працівників поліції.
За змістом обвинувального акта слідчий та прокурор вражають, що тим самим, встановлена достатність підстав для обвинувачення ОСОБА_3 у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна ( крадіжку) , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України.
Сторона обвинувачення: прокурори Львівської місцевої прокуратури № 3
ОСОБА_5
ОСОБА_6
Учасники судового провадження:
Потерпіла сторона ОСОБА_4
Обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному
Відповідно до ухвали судді від 05 травня 2016 року призначено підготовче судове засідання з розгляду обвинувального акта у даному кримінальному провадженні.
Як вбачається з обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування, вони не відповідають вимогам процесуального законодавства , і зокрема ст. 291 КПК України.
Так, обвинувальний акт поданий до суду не прокурором, який здійснює повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, а заступником керівника Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_7 , що суперечить вимогам ст. 40 КПК України, згідно якої: слідчий подає обвинувальний акт на затвердження прокурору, у даному випадку прокурору ОСОБА_5 а остання відповідно до вимог ст.. 36 КПК України, повинна скерувати його до суду. Разом з тим, прокурор Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_5 покладені на неї обов`язки звернутися до суду з обвинувальним актом не виконала. До суду звернулася особа, процесуальні права та обов`язки якої, у даному кримінальному провадженні, не підтверджені.
Покликання заступника керівника Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_7 у супровідному листі на п. 3 ч. 2 ст. 283 КПК України, стосується прокурора призначеного у порядку, передбаченому ст. 37 КПК України, який зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну із дій, передбачених ч. 2 ст. 283 КПК України. Невідповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України, полягає у тому, що фактичні обставини кримінального провадження, які прокурор вважає встановленими не зазначені в обвинувальному акті, а саме, в супереч вимогам ст. 91 КПК України не встановлено: суб`єктивну та об`єктивну сторони вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 ; не вказано в чому полягає його прямий умисел на крадіжку чужого майна; не зазначено мотив і мета та на викрадення якого саме чужого майна мав умисел ОСОБА_3 ; коли такий умисел виник у нього. Згідно ст. 24 КК України, умисел поділяється на прямий і непрямий. Прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання. Однак, згідно обвинувального акта не вбачається встановленим настання яких наслідків бажав обвинувачений та фактичні наслідки його дій; не вказано фактичних обставин та мотивів наявності у кримінальному провадженні потерпілої сторони, адже згідно обвинувального акта, матеріальна шкода не завдана, а моральна взагалі не розкрита. Відповідно до ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. В обвинувальному акті хоч і зазначено потерпілу особу, однак не визначено вид та розмір шкоди, як цього вимагає ст. 91 КК України, тобто обвинувачення не сформульоване, як цього вимагає ст. 91 та п.5 ч.2 ст.291 КПК України. Відтак, фактичні обставини, що викладені в обвинувальному акті та які прокурор вважає встановленими, не відповідають прямим вимогам п. 2, п. 3 ч. 1 ст. 91 КК України та п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, що у свою чергу, відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, є прямою підставою для повернення обвинувального акта прокурору. Як вбачається із розписки про отримання копії обвинувального акта, дата його вручення 21 квітня 2016 року, тобто в день складання та затвердження обвинувального акта . Разом з тим, до суду матеріали передані наручно 04 травня 2016 року, тобто більше ніж через десять днів після його вручення «підозрюваному», що суперечить ст. 293 КПК України, згідно якої, прокурор зобов`язаний вручити під розписку копію обвинувального акта одночасно з передачею обвинувального акта до суду. Проте, прокурор, яка здійснювала повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні не дотрималася вимог, передбачених ст. 28 КПК України, що призвело до порушення прав підозрюваного (обвинуваченого за стадією процесу), передбачених ч. 1 ст. 21 КПК України на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, а також ст. ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» згідно з якою, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обгрунтованість будь якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Незважаючи на невідповідність акта вимогам процесуального законодавства, прокурор ОСОБА_6 орієнтувала суд на те, що акт може розглядатися в судовому засіданні при цьому намагаючись нав`язати суду своє тлумачення вказаних вище норм закону. Обвинувачений в судовому засіданні погодився з позицією прокурора. З огляду на викладене, є очевидною невідповідність обвинувального акта вимогам процесуального законодавства, його пряма невідповідність п. 5 ч.2 ст. 291 КПК України, а тому, за даних обставин, обвинувальний акт не може бути предметом судового розгляду та згідно з вимогами п. 3 ч.2 ст. 314 КПК України, підлягає поверненню прокурору для приведення його у відповідність вимогам процесуального Закону. Відповідно до ст. 113 - 114 КПК України та з метою забезпечення підозрюваній прав, передбачених ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», для приведення обвинувального акта у відповідність вимогам процесуального Закону, слід встановити строк, який не може перевищувати 3 ( трьох) днів з часу закінчення строку на апеляційне оскарження проголошеної ухвали. На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 26, 91, 110, 113 -114 214, 284, 291, 314 - 316,368, 369, 370 КПК України,-

У Х В А Л И В:
Встановити строк на приведення обвинувального акта у відповідність до вимог процесуального законодавства, який не може перевищувати 3 (трьох) днів з часу закінчення строку на апеляційне оскарження даної ухвали.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області протягом семи днів з дня її оголошення через суд, який ухвалив судове рішення.

Суддя ОСОБА_8