АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер справи: 664/2312/15-к
Номер справи 664/2312/15-к
Провадження №11-кп/791/523/16 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст. 93 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2016 року травня місяця «12» дня

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:
ГоловуючогоОСОБА_2
Суддів: секретар ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .
З участю прокурора: адвоката: ОСОБА_6 ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Херсоні кримінальне провадження №0001349 за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Цюрупинського районного суду Херсонської області від «14» березня 2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою відмовлено у застосуванні примусових заходів медичного характеру відносно

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

уродженця та мешканця

АДРЕСА_1 ,

інваліда ІІІ групи,

з підстав недоведеності вчинення ним суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України.

Згідно клопотання слідчого ОСОБА_8 28 травня 2015 року у денний час на сміттєзвалищі поблизу смт. Брилівка Цюрупинського району Херсонської області, переслідуючи прямий умисел на порушення правового режиму обігу наркотичних засобів, незаконно придбав шляхом збору верхівкових частин суцвіть дикорослих кущів рослин роду коноплі, яку подрібнив, перетерши руками, чим виготовив наркотичну речовину, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабіс, масою сухої речовини 5,174гр.

Чим умисно вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 309 ч.1 КК України незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Зазначено, що ОСОБА_8 страждає хронічним психічним захворюванням, під час вчинення суспільно небезпечного діяння, перебував у хворобливому стані, не міг віддавати собі звіт у своїх діях та керувати ними. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру надання амбулаторної психіатричної допомоги.

Проте, міститься прохання про застосування до ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку.

В апеляційній скарзі прокурор, не погоджуючись з рішенням суду, вважає його незаконним, необґрунтованим, постановленим з істотним порушенням вимог КПК України, оскільки вважає доведеним вчинення ОСОБА_8 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ст. 309 ч.1 КК України.

Зазначає, що протокол про вчинення ОСОБА_8 адміністративного правопорушення, під час складання якого виявлено та вилучено згортки з рослинною речовиною, є належним доказом, як і протокол огляду місця події, складений слідчим ОСОБА_9 до внесення відомостей щодо вказаного злочину в ЄРДР. Вважає необґрунтованим визнання судом висновків фізико-хімічної експертизи недопустимим доказом. Вказує, що суд не досліджував речові докази полірові згортки з рослинною речовиною, та не взяв до уваги, як пояснення самого ОСОБА_8 , так і позицію його захисника. Внаслідок чого суд необґрунтовано відмовив у застосуванні примусових заходів медичного характеру ОСОБА_8 .

Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання та застосувати заходи медичного характеру у виді примусової госпіталізації до психіатричного закладу.

Перевіривши матеріали провадження, доводи апеляційної скарги, заслухавши прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; захисника і самого ОСОБА_8 , які вважали апеляційну скаргу необґрунтованою, а ухвалу суду законною, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як слідує з матеріалів провадження подане в суд слідчим клопотання містить суперечності, так в ньому наводиться висновок судово-психіатричної експертизи, з якого вбачається, що ОСОБА_8 страждає хронічним психічним захворюванням. У період часу, що цікавить слідство та на даний час не міг і не може віддавати собі звіту у своїх діях і керувати ними. Він потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку згідно ст. 94 ч.1 КК України.

Проте, незважаючи на такий висновок експерта, слідчий в клопотанні ставить питання про застосування до ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку і без зазначення виду нагляду та обґрунтування таких вимог.

Примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.

Як слідує із положень ст. 513 КПК України, під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує, зокрема, такі питання:

- чи мало місце суспільно небезпечне діяння;

- чи вчинено це суспільно небезпечне діяння;

- чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння у стані неосудності;

- чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Встановивши, що суспільно небезпечне діяння не було вчинено або вчинено іншою особою, а також якщо не доведено, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння, суд постановляє ухвалу про відмову в застосуванні примусових заходів медичного характеру та закриває кримінальне провадження.

Суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону і правильно дійшов висновку про недоведеність вчинення ОСОБА_8 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ст. 309 ч.1 КК України.

Як на доказ вчинення ОСОБА_8 вказаного діяння сторона обвинувачення послалася на протокол про адміністративне правопорушення, при складанні якого у ОСОБА_8 виявлені та вилучені згортки з подрібненою рослинною речовиною, проте суд обґрунтовано визнав цей доказ неналежним. Оскільки суду в порушення ст. 99 КПК України, надана копія вказаного протоколу, оригінал цього документу стороною обвинувачення не долучений до провадження. До того ж, в протоколі не зазначено, яким чином вилучені паперові згортки з речовиною, були упаковані.

Допитаний в суді свідок ОСОБА_10 , який був понятим при складанні протоколу, не зміг пояснити ці обставини.

З протоколу огляду слідує, що слідчим в кабінеті були оглянуті ці згортки, один з яких представляв фрагмент паперу з надписом зошит 48 аркушів та з штрих-кодом, а інший фрагмент паперового листа А-4, саме в них містилася подрібнена речовина рослинного походження. Вказані паперові згортки були упаковані, проте в контрольному талоні зазначено, що на експертизу направляються газетні згортки з речовиною, нібито вилученою у ОСОБА_8 .

В той же час, з висновку фізико-хімічної експертизи вбачається, що при відкритті упаковки, в ній знаходився згорток з речовиною з цілого аркуша паперу та без надписів, а інший згорток з фрагменту цупкого паперу. Тобто, з цих доказів слідує, що слідчим оглядалися вилучені у ОСОБА_8 згортки з подрібненою рослинною речовиною загорнуті у фрагменти паперу з зошиту та фрагменту стандартного листа, а надійшла експерту та досліджувалася речовина, яка була загорнута в інший папір, тому суд правильно зазначив, що такі розбіжності визивають сумнів, що на дослідження експерту надана речовина, яка вилучена саме у ОСОБА_8 .

А тому суд першої інстанції обґрунтовано визнав вказані докази неналежними та недопустимими.

Враховуючи вказані обставини висновок фізико-хімічної експертизи також не може бути належним та допустимим доказом.

Огляд речового доказу в суді, яким, відповідно постанови слідчого, є запакована в сейф-пакет наркотична речовина канабіс, та на який посилається в апеляційній скарзі прокурор, не вплинув би на оцінку вищевказаних доказів.

Що стосується пояснень ОСОБА_8 в суді, на які покликається в апеляційній скарзі прокурор, то суд дав їм належну оцінку та навів переконливі доводи, чому їх не бере до уваги.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про недоведеність вчинення ОСОБА_8 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ст. 309 ч.1 КК України та відмовив у задоволенні клопотання слідчого про застосування до нього примусових заходів медичного характеру.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування судового рішення колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Цюрупинського районного суду Херсонської області від 14 березня 2016 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена учасниками процесу протягом трьох місяців з дня проголошення, безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги.

Судді: _________________ _________________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Згідно з оригіналом:
Суддя ОСОБА_2