печерський районний суд міста києва
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.05.2016 року Колегія суддів Печерського районного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарях ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000001 від 10.01.2013р. за обвинуваченням

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполя Донецької області, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого, не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_9 вчинив заволодіння чужим майном шляхом шахрайства у великому та в особливо великих розмірах а також завдавши значної шкоди потерпілому за наступних обставин.

Приблизно 25.05.2008 року в денний час доби, більш точну дату та час органом досудового розслідування та в судовому засіданні встановити не представилося можливим, ОСОБА_9 , знаходячись по Столичному Шосе в м. Києві, неподалік від станції метро «Видубичі», використовуючи особисті довірчі стосунки, які склалися між ним та ОСОБА_10 , отримав в борг від останньої на оформлення товарів на митниці, грошові кошти в розмірі 100000,00 доларів США, що на момент вчинення кримінального правопорушення становило 485000,00 грн та у 600 і більше разів перевищувало неоподаткований мінімум доходів громадян. Після цього ОСОБА_9 взяті на себе зобов`язання не виконав, а вказані гроші використав на власні потреби, завдавши потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду в особливо великих розмірах.

Крім того, ОСОБА_9 , продовжуючи свої злочинні дії, які не охоплені єдиним умислом та направлені на повторне заволодіння чужим майном, що належить ОСОБА_10 , приблизно 26.05.2008 року, використовуючи довірчі стосунки, які склалися між ним та ОСОБА_10 , повторно попросив у останньої надати йому в борг грошові кошти на дооформлення товарів на митниці, які зобов`язувався повернути у тижневий строк, не маючи наміру виконувати взяті на себе зобов`язання.

З цього приводу приблизно 27.05.2008 року у вечірній час доби, більш точну дату та час органом досудового розслідування та в судовому засіданні встановити не представилося можливим, ОСОБА_9 , знаходячись за адресою: м. Київ, бульвар Л. Українки, 26, використовуючи особисті довірчі стосунки, які склалися між ним та ОСОБА_10 , повторно отримав в борг від останньої, яка вважала, що діє не на шкоду власних інтересів, на дооформлення товарів на митниці, грошові кошти в розмірі 50000,00 доларів США, що на момент вчинення кримінального правопорушення становило 242500,00 грн та у 600 і більше разів перевищувало неоподаткований мінімум доходів громадян. Після цього ОСОБА_9 взяті на себе зобов`язання не виконав, а вказані гроші використав на власні потреби, завдавши потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду в особливо великих розмірах.

Крім того, ОСОБА_9 , продовжуючи свої злочинні дії, які охоплені єдиним умислом та направлені на повторне заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами в розмірі 100000,00 доларів США, що належать ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в денний час доби, більш точну дату та час органом досудового розслідування та в судовому засіданні встановити не представилося можливим, видаючи себе за працівника Служби Безпеки України, шляхом обману та використовуючи особисті довірчі стосунки, які склалися між ним та ОСОБА_11 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , отримав в борг від останнього грошові кошти в розмірі 30000,00 доларів США, що на момент вчинення кримінального правопорушення становило 239790,00 грн, та цього ж дня, перебуваючи по вул. Різницька в м. Києві, отримав грошові кошти в розмірі 70000,00 доларів США, що на момент вчинення кримінального правопорушення становило 559510,00 грн, таким чином отримавши від ОСОБА_11 грошові кошти в загальному розмірі 100000,00 доларів США, що на момент вчинення кримінального правопорушення становило 799300,00 грн та у 600 і більше разів перевищувало неоподаткований мінімум доходів громадян. В подальшому ОСОБА_9 взяті на себе зобов`язання не виконав, а вказані грошові кошти використав на власні потреби, чим спричинив матеріальну шкоду потерпілому в особливо великих розмірах.

Крім того, ОСОБА_9 , продовжуючи свої злочинні дії, які не охоплені єдиним умислом та направлені на повторне заволодіння чужим майном, а саме годинником марки «Breguet», що належать ОСОБА_11 , 23.12.2012 року в денний час доби, більш точний час органом досудового розслідування та в судовому засіданні встановити не представилось можливим, видаючи себе за працівника Служби Безпеки України, шляхом обману та використовуючи особисті довірчі стосунки, які склалися між ним та ОСОБА_11 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , отримав від ОСОБА_11 на тимчасове користування годинник марки «Breguet», вартістю 124830,00 грн. Отримавши годинник, ОСОБА_9 взяті на себе зобов`язання не виконав та вказаний годинник потерпілому ОСОБА_11 не повернув, чим завдав останньому значної матеріальної шкоди.

Крім того, ОСОБА_9 , продовжуючи свої злочинні дії, які направлені на повторне заволодіння чужим майном, що належить ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в денний час доби, більш точний час органом досудового розслідування та в судовому засіданні встановити не представилось можливим, перебуваючи в салоні автомобіля марки «Лексус-460», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який було припарковано по вул. А. Барбюса в м. Києві, користуючись довірою ОСОБА_14 , усвідомлюючи, що останньому необхідні послуги юридичного характеру, видаючи себе за успішного адвоката в області міжнародного права, ввів в оману ОСОБА_14 , який вважаючи, що ОСОБА_9 являється адвокатом в області міжнародного права, та який вирішить його проблеми юридичного характеру, передав ОСОБА_9 грошові кошти в розмірі 20000,00 доларів США, що на момент вчинення кримінального правопорушення становило 159860,00 грн. Після цього, ОСОБА_9 взяті на себе зобов`язання не виконав, а вказані грошові кошти використав на власні потреби, завдавши потерпілому ОСОБА_14 матеріальної шкоди у великих розмірах.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у заволодінні чужим майном та грошовими коштами потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 шляхом шахрайства не визнав, посилаючись на відсутність в нього умислу на заволодіння майном потерпілих шляхом шахрайства, стверджував, що наявні між ним та потерпілим ОСОБА_11 взаємовідносини носять діловий характер, направлений на отримання ОСОБА_9 від ОСОБА_11 консультативної допомоги з вирішення питань щодо припинення переслідування ОСОБА_9 невідомими особа, а з ОСОБА_10 та ОСОБА_14 він взагалі не знайомий та по суті цих взаємовідносин пояснив наступне.

Потерпілу ОСОБА_10 він не знає та жодних стосунків між ними упродовж 2003-2012 років не виникало. Банківські установи, де працювала ОСОБА_10 , він не відвідував, будь-яких грошових коштів від неї не отримував та повертати їй не зобов`язувався. Своїм виглядом та поведінкою в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_10 тільки намагалась розжалобити суд та інших учасників судового розгляду з метою отримання від нього неправомірної вигоди шляхом задоволення її позову про стягнення з нього грошових коштів.

Вважає, що саме потерпілий ОСОБА_11 , з яким його познайомив їх спільний знайомий ОСОБА_15 , як з особою, яка тісно пов`язана та знайома з авторитетними людьми в кримінальному світі та який може допомогти йому вирішити питання щодо його переслідування людьми ОСОБА_16 , які в 2011 році вчинили на нього розбійний напад та заволоділи значною сумою його грошових коштів, також намагається під час досудового розслідування та судового розгляду оговорити його у вчиненні шахрайства відносно нього, тоді як будь-яких грошових коштів та годинника марки «Breguet» від нього він не отримував, будь-яких угод щодо отримання в борг від ОСОБА_11 з останнім не укладав, та спілкувався з ним тільки з метою вирішити свої проблеми щодо його переслідування невідомими особами з метою заволодіння його грошовими коштами.

Одночасно від ОСОБА_14 він також будь-яких грошових коштів не отримував, та навпаки, ОСОБА_14 та ОСОБА_17 за своєю домовленістю напали на нього 27.02.2013р. та намагалися отримати від нього грошові кошти у зв`язку з тим, що ОСОБА_17 разом із своїми друзями раніше відмовився від вимог матеріального характеру відносно нього в рамках розслідування кримінальної справи, за якою будь-яких боргових зобов`язань він перед цими людьми взагалі не мав.

В судовому засіданні висловив версію про те, що всі потерпілі у зазначеному кримінальному провадженні після спільної зустрічі в грудні 2012р. за ініціативою ОСОБА_11 вирішили разом звернутися до правоохоронних органів з відповідними заявами про вчинені відносно них з його боку кримінальні правопорушення, пов`язані із незаконним заволодінням їх грошовими коштами та годинником шахрайським шляхом з метою незаконно збагатитися за його рахунок та помститися йому тим, що вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 25.04.2013р. особи, які вчинили на вимогу ОСОБА_16 на нього розбійний напад та незаконно заволоділи його грошима, притягнуті до кримінальної відповідальності. Таким чином, він став жертвою запланованих та цілеспрямованих дій з боку потерпілих та їх свідків з метою незаконного притягнення його до кримінальної відповідальності, тому вважає, що в його діях взагалі відсутні склади злочинів, передбачених ст. 190 КК України, та з цього приводу просить його виправдати.

Незважаючи на процесуальну позицію обвинуваченого щодо невизнання ним вини у вчиненні заволодіння чужим майном шляхом шахрайства, суд, провівши судове слідство відповідно до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, згідно яких судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, дослідивши докази сторони обвинувачення та докази сторони захисту, представлені в судовому засіданні докази потерпілих, приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень за встановлених судом обставин, яка підтверджується сукупністю досліджених та перевірених в судовому засіданні доказів.

Показаннями потерпілої ОСОБА_10 , яка в судовому засіданні пояснила, що 25.05.2008р. та 27.05.2008р. ОСОБА_9 позичила відповідно 100000,00 та 50000,00 доларів США, які останній зобов`язався повернути в строк не більше одного тижня, проте до теперішнього часу грошові кошти не повернув, з приводу чого позичені нею 120000,00 доларів США у своїх керівників банку вона до теперішнього часу частками повертає їх власникам.

За наданими показаннями потерпілої ОСОБА_10 в судовому засіданні слідує, що вона в 2003 році, працюючи керуючою двох відділень банку «Хрещатик», розташованих по вул. Ежена Потьє та Нижньому Валу м. Києва, познайомилась із ОСОБА_9 , який спочатку намагався до неї залицятися, а потім на автомобілі наздогнав біля відділення банку, розташованого по вул. Нижній Вал м. Києва, де запропонував спілкуватися та представився начальником управління по відшкодуванню ПДВ державної податкової інспекції України, на підтвердження чого представив їй візитну картку. Починаючи із 2003р. вона надавала ОСОБА_9 періодичні консультації банківського характеру, серед яких були деякі сумнівні питання, зокрема з приводу відкриття банківських рахунків не на своє ім`я, або відкриття банківської комірки на її ім`я з правом користування йому цією коміркою, при цьому жодних банківських продуктів він не купував та договорів не укладав, також просив познайомити його з людьми, які займаються відшкодуванням ПДВ, з метою надання ним відповідної допомоги. Періодично він зникав, та потім знову появлявся, знаходячи її за місцем роботи або за телефоном. Приходячи до неї вже з 2007р. ОСОБА_9 завжди був коштовно одягнений, справляв враження заможного, самодостатнього чоловіка та високопосадовця, мав дорогий одяг, зачіску та манікюр, відвідував явно не бюджетні заклади харчування та ресторани. Постійно в телефоні при спілкуванні з нею показував свої фото с родичами високопосадовців, синами Президентів України, народних депутатів, зазначаючи, що він має тісні стосунки з ними.

Будучи обізнаним про те, що вона працює начальником двох відділень банку «Хрещатик» та є не бідною людиною, ОСОБА_9 на нетривалий час позичав у неї від 300 до 1000 доларів США та завжди своєчасно та завчасно їх повертав. Таким чином між ними виникли дружні відносини та вона повністю довіряла ОСОБА_9 .

Згодом, в травні 2008р. ОСОБА_9 , користуючись її довірою, будучи надмірно заклопотаним, сумбурно повідомив її про необхідність отримання у неї в борг 100000,00 доларів США для розмитнення товару (цитрусових продуктів), який був затриманий на митниці та потребував негайного розмитнення, як швидкопсувний товар, запевнив її, що має багато компаній, які зареєстровані на його ім`я та рахунки, які в подальшому, якщо вона допоможе йому в отриманні цих грошових коштів шляхом позичання їх в борг у інших її знайомих, він переведе для обслуговування в її банк, та запросить своїх друзів також користуватися послугами її банку. Оскільки він тривалий час наполягав та просив її, висовуючи гарантії подальшого користування послугами банка, в якому вона працює, вона погодилася йому допомогти.

У неї були свої збереження у розмірі 30000,00 доларів США, яких було недостатньо для ОСОБА_9 , та вона звернулася до свого керівника начальника відділення №52 ПАТ «Укргазбанк» ОСОБА_18 , де вона на той час працювала під його підпорядкуванням, про можливість надати їй в борг 70000,00 доларів США з метою допомогти ОСОБА_9 розмитнити вантаж на митниці, оскільки останній потребує фінансової допомоги. Запевнивши ОСОБА_18 в порядності та чесності ОСОБА_9 , під її відповідальність ОСОБА_18 позичив їй 70000,00 доларів США, при цьому отримуючи гроші будь-яких розписок про їх отримання ОСОБА_18 вона не писала та гроші отримала суто на тісно довірливих відносинах між ними.

У цей же день ввечері після того, як вона отримала від ОСОБА_18 70000,00 доларів США, вона зателефонувала ОСОБА_9 з метою їх зустрічі та передачі грошових коштів за місцем її роботи, але він, будучи заклопотаним справами, повідомив її про те, що отримати у відділенні банку за місцем її роботи грошові кошти він зараз не може, та вони мають зустрітися пізніше, про що він їй зателефонує.

В подальшому ОСОБА_9 повідомив її, що вони мають зустрітися в районі метро «Видубичи» під Південним мостом, куди вона приїхала разом з ОСОБА_18 на своєму автомобілі «Лексус», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_9 був на автомобілі «Мазда-6» чорного кольору, державний реєстраційний номер якого вона не пам`ятає. За телефоном, зазначаючи, що він дуже зайнятий, ОСОБА_9 повідомив їй місце, де був припаркований ним автомобіль та при їх зустрічі в період, коли починалися сутінки, вона вийшла зі свого автомобілю, передала у згортку гроші в сумі 100000,00 доларів США, після чого ОСОБА_9 впевнився, що це гроші, які він позичає, але рахувати їх не став, після чого запевнив її, що через три дні поверне та сів в свій автомобіль. Будь-яких розписок щодо передання грошових коштів вона від ОСОБА_9 також не брала.

Наступного дня ОСОБА_9 зателефонував їй вранці, будучи за зовнішньою поведінкою заклопотаним, знову вимагав від неї ще запозичити йому в борг 50000,00 доларів США, які будуть йому потрібні через три дні, зазначивши, що тих грошей не хватає, та у разі, якщо вона не надасть йому ще ці гроші, то можуть пропасти і ті 100000,00 доларів США.

Упродовж робочого дня вона обмірковувала виниклі обставини, була в паніці, з приводу чого звернулася до свого керівника ОСОБА_19 з метою позичити гроші у розмірі 50000,00 доларів США, повідомивши всі обставини, при яких вона передала 100000,00 доларів США ОСОБА_9 , на що, враховуючи, що його колега ОСОБА_18 дав їй в борг відповідну суму грошей, ОСОБА_19 також погодився надати їй ці грошові кошти, які вона отримала від нього без написання будь-яких розписок про їх отримання.

27.05.2008р. вона за вказівкою ОСОБА_9 у дворі будинків, розташованих в районі бульвару Л.Українки м. Києва, куди кожен із них прийшли пішки, припаркувавши свій автомобіль на бульварі Л.Українки, передала ОСОБА_9 ще 50000,00 доларів США, та він знову запевнив її, що через три дні, максимум тиждень, має повернути всі гроші.

Після того, як ОСОБА_9 позичив у неї 150000,00 доларів США, він перестав відповідати на її телефонні дзвінки, розпочав уникати зустрічей з нею, грошові кошти, які вона йому добровільно передала в борг, не віддав.

Увесь час вона намагалася ОСОБА_9 знайти, зверталася до Головного управління МВС України з заявами про притягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності, але їй постійно повідомляли, що її заяві не надано руху, оскільки не має доказів його злочинної діяльності. Вона особисто намагалася його знайти, їздила за місцем його реєстрації в м. Кагарлик, та за місцем проживання його матері в м. Маріуполь, але це все було безрезультатно.

В грудні 2012р. близько до Нового року, будучи вагітною та намагаючись в аптеці, розташованій в «Пассажі» по вул. Хрещатик м. Києва, придбати відповідні ліки, вона випадково зустріла ОСОБА_9 , який зайшов в кафе «Мокко», вона відразу піднялася за ним, підійшла до нього та стала вимагати від нього повернення її грошей, на що він повідомив, що намагався їй віддати ці гроші, запевняв, що після того, як він проведе одну серйозну справу на 100000 доларів США із одним старим євреєм на ім`я ОСОБА_20 , від відразу розрахується з нею. На можливість підтвердження договірних стосунків з цим чоловіком, ОСОБА_9 продемонстрував їй дуже коштовний золотий годинник, який надав йому цей чоловік поносити. Також просив допомогти їй провести відповідні договірні відносини з цим чоловіком на ім`я ОСОБА_20 на базі її банку, повідомивши, що вони прийдуть до неї у відділення «Укргазбанку», де він має провести цю справу, отримавши значні кошти від ОСОБА_20 . Вона погодилася на його пропозицію, оскільки бажала повернути передані нею гроші, при цьому побоювалася за свій стан, оскільки була вагітною. Вони обмінялися номерами телефонами, але на телефонні дзвінки ОСОБА_9 більше не відповідав.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_10 підтримала заявлений нею цивільний позов про стягнення з обвинуваченого заподіяної їй матеріальної та моральної шкоди, які відповідно становлять 150000,00 доларів США, та які вона просить стягнути на її користь відповідно до курсу Національного банку України щодо співвідношення долару США до української гривні на момент розгляду справи судом, та моральної шкоди у розмірі 70000,00 грн, та наполягає на його задоволенні.

Факт отримання ОСОБА_9 від потерпілої ОСОБА_10 150000,00 доларів США підтверджується в судовому засіданні поясненнями свідків та повністю заперечується обвинуваченим.

Твердження ОСОБА_9 , що він не отримував від ОСОБА_10 грошові кошти в розмірі 150000,00 доларів США спростовується показаннями потерпілої, та не підтверджено в судовому засіданні наступними допустимими в розумінні положень ст. 85 КПК України доказами.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_19 пояснив, що він в період 1999-2002р.р. працював керуючим Києво-Святошинського відділення банку «Хрещатик» та, будучи колегами, знав як дуже порядну людину ОСОБА_10 . В кінці травня 2008р. ОСОБА_10 зателефонувала йому та просила надати їй в борг 50000,00 доларів США, при зустрічі повідомила, що її знайомий, який як він зрозумів, також був клієнтом банку, мав нагоду вирішити питання щодо здійснення відповідної роботи, не виключає, щодо розмитнення товару, але ці обставини для нього були незначними, та цілі, на які надавалися грошові кошти, він не запам`ятовував. Одночасно ОСОБА_10 запевнила його, що їй раніше позичив 70000,00 доларів США для цієї ж особи ОСОБА_18 . Поспілкувавшись безпосередньо з ОСОБА_18 та ОСОБА_10 , та враховуючи добропорядність ОСОБА_10 , він передав останній 50000,00 доларів США, розписку від неї не брав, оскільки між ним та його знайомими не прийнято отримувати розписки при позичанні грошей. За домовленістю ОСОБА_10 мала повернути йому ці кошти упродовж півроку.

В подальшому ОСОБА_10 повідомила його, що ця особа гроші їй не повернула, та вони домовилися, що ОСОБА_10 сама має повернути виниклий перед ним борг. На теперішній час ОСОБА_10 йому повернула особисто близько 30000,00 доларів США, та враховуючи той факт, що ОСОБА_10 народила дитину, та знаходилась у декретній відпустці, вони визначилися, що повернення грошей має відбутися за умови подальшої платоспроможності ОСОБА_10 .

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_21 пояснила, що вона понад 10 років обслуговується у відділенні банку ПАТ «Укргазбанк», де працює начальником відділення ОСОБА_10 , з якою між ними склалися суто ділові відносини щодо її обслуговування як клієнта банку. У 2007р. приблизно до 15.10.2007р. вона бачила ОСОБА_10 разом із ОСОБА_9 в ресторані «Маракеш», розташованому на Подолі м. Києва. Оскільки він був строго та дорого одягнений, а також знаходячись в ресторані, зробив їй неприємний комплімент в присутності її чоловіка, вона його гарно запам`ятала, та в подальшому неодноразово бачила його в приміщенні відділення банку разом із ОСОБА_10 , а саме, двічі він сидів в кабінеті ОСОБА_10 та спілкувався з нею, з приводу чого вона чекала, коли ОСОБА_10 звільниться. Щодо передачі ОСОБА_10 ОСОБА_9 грошових коштів вона знає ці обставини тільки з пояснень ОСОБА_10 .

Поясненнями в судовому засіданні свідка ОСОБА_22 також підтверджено в судовому засіданні, що ОСОБА_10 упродовж 2007-2008р. спілкувалася з ОСОБА_9 , відвідувала разом з ним розважальні заклади, також вона бачила ОСОБА_9 в службовому кабінеті ОСОБА_10 , де остання працювала на посаді керівника відділення «Укргазбанку» в Подільському районі м. Києва, та спілкувалася з ним, з приводу чого вона ОСОБА_9 добре запам`ятала та впізнала його як в судовому засіданні, так і при проведенні слідчої дії щодо впізнання його за фотографією.

З цього приводу свідок ОСОБА_22 також пояснила, що працюючи з 1999р. в Києво-Святошинській філії банку «Хрещатик», вона була знайома із ОСОБА_10 , з якою підтримує робочі стосунки по сьогоднішній день. На той час ОСОБА_10 представила ОСОБА_9 їй як нового знайомого, з яким їй було приємно спілкуватися. Також вони разом навесні 2008р. з ОСОБА_10 перебували в кінотеатрі «Батерфляй», який розташований на Московському проспекті в м. Києві, та до них приєднався ОСОБА_9 , який завжди був одягнутий в дорогий одяг та склав на неї враження чесної та порядної людини.

Через деякий час вона дізналась від ОСОБА_10 , що остання дала в борг ОСОБА_9 грошові кошти на загальну суму 150000,00 доларів США, а після цього він розпочав переховуватись від ОСОБА_10 , не відповідати на її телефонні дзвінки, та взагалі зник не повернувши грошові кошти, які взяв у неї в борг на свою власну справу.

За матеріалами кримінального провадження свідок ОСОБА_22 також відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.05.2014р. впізнала ОСОБА_9 як особу, з якою ОСОБА_10 мала стосунки та передала йому грошові кошти у розмірі 150000,00 доларів США (том 2 а.с. 237-240).

Крім того, відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.01.2014р. ОСОБА_10 також впізнала ОСОБА_9 як особу, який шахрайським шляхом заволодів добровільно переданими нею йому грошовими коштами у розмірі 150000,00 доларів США (том 2 а.с. 213-233).

Аналогічно за матеріалами кримінального провадження свідок ОСОБА_18 також відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.01.2014р. впізнав ОСОБА_9 як особу, якому ОСОБА_10 в його присутності біля станції метро «Видубичі» в травні 2008р. передала грошові кошти у розмірі 100000,00 доларів США (том 2 а.с. 234-236). На пояснення зазначеного свідка в своїх показах в судовому засіданні посилалися як потерпіла ОСОБА_10 , та і свідок ОСОБА_19 , але ОСОБА_18 судом не був допитаний в якості свідка у зв`язку із його смертю.

Згідно з ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або даними слідчому судді на стадії досудового розслідування. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Між тим, досліджений в судовому засіданні протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.01.2014р. свідку ОСОБА_18 (том 2 а.с. 234-236) є належним та допустимим доказом у кримінальному провадженні з огляду на вимоги ст.ст. 85, 86 КПК України та свідчить про факт передачі ОСОБА_10 в присутності свідка ОСОБА_18 в травні 2008р. ОСОБА_9 грошових коштів у розмірі 100000,00 доларів США.

Показаннями свідка ОСОБА_23 в судовому засіданні також підтверджено факт відвідування ОСОБА_9 . ОСОБА_10 в її робочому кабінеті приблизно у січні 2008р. З цього приводу свідок в судовому засіданні підтвердила, що саме ОСОБА_24 в момент, коли вона прийшла в відділення банку, де працювала ОСОБА_10 , з метою відкрити депозитний рахунок, спілкувався з ОСОБА_10 в її робочому кабінеті. Він був гарно одягнений, зовнішньо справляв вигляд людини, яка займає високе посадове становище, на що вона відразу звернула увагу та запам`ятала його. Щодо передачі грошових коштів у борг ОСОБА_9 ОСОБА_10 та подальшого їх неповернення, такі обставини вона знає тільки зі слів ОСОБА_10 .

Таким чином, версія ОСОБА_9 про відсутність будь-яких знайомств та спілкувань з ОСОБА_10 а також неотримання від неї грошових коштів у загальному розмірі 150000,00 доларів США спростовується в судовому засіданні показаннями свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , які узгоджуються з показаннями потерпілої у справі і спрямовані на викриття обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому в вину кримінальних правопорушень, та суд визнає їх об`єктивними, такими, що відповідають фактичним обставинам справи.

Крім того, відповідно до довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_25 17.12.2007р., мати ОСОБА_9 ОСОБА_26 передала йому в користування та розпорядження автомобіль марки «Мазда-6», 2007р. випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , чорного кольору (т. 2 а.с.136-137).

Зазначений факт підтверджує користування ОСОБА_9 автомобілем марки «Мазда-6» в період з 2007р., що також не заперечувалося в судовому засіданні обвинуваченим, та що підтверджує показання потерпілої ОСОБА_10 щодо передачі грошових коштів ОСОБА_9 в травні 2008р. саме при використанні ним автомобілю «Мазда-6» чорного кольору.

Заявами ОСОБА_10 від 19.09.2013р., 28.04.2013р. про вчинені відносно неї з боку ОСОБА_9 шахрайські дії щодо заволодіння в кінці травня 2008р. шляхом зловживання довірою грошовими коштами у розмірі 100000,00 доларів США та приблизно 28-29.05.2008р. у вечірній час доби грошовими коштами у розмірі 50000,00 доларів США (т. 2 а.с. 167-169, 173).

Крім того, вина обвинуваченого у заволодінні майном шахрайським шляхом підтверджена в судовому засіданні показаннями потерпілого ОСОБА_11 , який пояснив, що ОСОБА_9 як надійну людину та новопризначеного начальника управління контрабанди СБУ по Одеській області, представив його давнішній друг ОСОБА_15 , приїхавши разом до нього додому весною 2012р. Оскільки він є співвласником чотирьох брокерських фірм по розмитненню, які знаходяться у м. Одесі, бізнесменом та доволі заможною людиною, має в Одеській області бізнес, тому таке знайомство йому було за потрібне. Одночасно в судовому засіданні повідомив про наявність у нього успішного бізнесу за кордоном, та про те, що він є автором 114 винаходів та біля 100 наукових праць.

ОСОБА_9 при першій зустрічі показав йому відповідне посвідчення на його ім`я та між ними зав`язались дружні відносини. Вони часто зустрічалися в ресторанах, кафе, у нього вдома, проїздивши до нього завжди додому з квітами та тортами. Під час таких зустрічей ОСОБА_9 завжди був вишукано та коштовно одягнутий, їздив на Лимузині та Мерседесі SL 350 із озброєним водієм та двома охоронцями, при чому охорона та водій також були одягнені у дорогий одяг, показував йому фото із особами, які займають вищі посади в державі, а також із членами їх сімей, запевнював його про респектабельність своєї сім`ї, з приводу чого у нього не виникало сумнівів в його посадовому становищі та його заможності. В процесі спілкування ОСОБА_9 надавав йому дрібні послуги, також взявся вирішити питання щодо повернення боргу по його монгольському бізнесу, який був наразі повернутий, але в подальшому він зрозумів, що це було пов`язано тільки із збігом обставин, та жодних зусиль для цього ОСОБА_9 не вклав.

Під час їх спілкування ОСОБА_9 також повідомив його перевели за місцем служби для роботи до м. Києва, що також було цікаво свідку в їх подальшому спілкуванні.

За період їх знайомства ОСОБА_9 неодноразово (біля восьми разів) брав у нього в борг грошові кошті у розмірі від 8000,00 до 30000,00 доларів США, які завжди вчасно повертав. Гроші передавав ОСОБА_9 як сам особисто, так і через свого помічника ОСОБА_27 . Тому у нього за весь період часу їх спілкування виникла довіра до ОСОБА_9 .

Приблизно 19-20.12.2012р. ОСОБА_9 попросив у нього в борг грошові кошти у розмірі 100000,00 доларів США, які мав передати як неправомірну вигоду заступнику Генерального прокурора Рінату Кузьміну з метою налагодження свого бізнесу і вирішення якогось свого поточного питання, та обіцяв через дватри дні повернути. 30000,00 доларів США 20.12.2012р. приблизно з 12 до 13 год він передав ОСОБА_9 за місцем свого проживання вдома за адресою: АДРЕСА_2 , в присутності його дружини, помічника ОСОБА_27 та його давнішнього знайомого ОСОБА_28 , який на теперішній час постійно проживає за кордоном та допитати якого з цього приводу не передбачається можливим. Враховуючи, що вдома повної суми грошей не вистачало, в цей же день на прохання ОСОБА_9 отримати всю суму грошей з метою їх негайного використання ОСОБА_9 за призначенням, він проїхав до відділення банку, де зняв решту 70000,00 доларів США, та в присутності свого помічника ОСОБА_27 , знаходячись по вул. Різницька в м. Києві, передав зазначену суму грошових коштів особисто ОСОБА_9 за умови їх повернення в обумовлений ОСОБА_9 строк упродовж до трьох днів.

Одночасно приблизно 23.12.2012р. ОСОБА_9 приїхав до нього до додому та просив дати йому поносити коштовний золотий годинник Швейцарської марки, оскільки у нього напередодні намічалася представницька зустріч та він мав презентабельно виглядати, при цьому, ОСОБА_9 запевнив його у найближчому поверненні його взятих в борг грошових коштів. Продовжуючи довіряти ОСОБА_9 , маючи у власному користування значну колекцію коштовних годинників, він передав останньому золотий годинник Швейцарської марки «Breguet», який він придбав особисто в Швейцарії приблизно у 2005р. за 13 тис. євро. На теперішній час у нього не збереглося чеків щодо придбання цього годинника, але на підтвердження походження зазначеного годинника він надав коробку, в якому зберігався годинник при його продажу та сертифікат якості та гарантійний талон до нього.

Будь-яких розписок при передачі грошових коштів в борг та годинника для тимчасового користування він від ОСОБА_9 не отримував, оскільки такі дії між ними були вчинені виключно на довірливих відносинах.

В подальшому 27.12.2012р. при його зустрічі з ОСОБА_9 в ресторані «Волконський», яку за його вимогою було зафіксовано відео зйомкою особами, яких він найняв саме для цих цілей, ОСОБА_9 повідомив його про можливість повернення йому частини грошових коштів у розмірі 10000 доларів США та годинника, який він пошкодив та намагався самостійно відремонтувати, але після цієї зустрічі ОСОБА_9 перестав виходити з ним на зв`язок та пропав із грошовими коштами в розмірі 100 000,00 доларів США та золотим годинником. 10.01.2013р. він звернувся із відповідними заявами до правоохоронних органів про вчинені відносно нього злочини зі сторони ОСОБА_9 та намагався увесь цей час сам з`ясувати його місце знаходження та повернути свої грошові кошти та годинник. Здійснюючи власними силами пошук ОСОБА_9 він встановив, що за адресою, за якою ОСОБА_9 є зареєстрованим в м. Кагагарлик, житло взагалі не придатне для проживання та ОСОБА_9 там жодного дня не проживав.

Оскільки заподіяна його шахрайськими діями ОСОБА_9 матеріальна шкода йому не відшкодована, потерпілий ОСОБА_29 заявив цивільний позов про стягнення з обвинуваченого заподіяної матеріальної та моральної шкоди, які відповідно становлять 2546100,00 грн та 1 млн.грн, а також 500,00 грн вартості наданої йому правової допомоги, які він просить стягнути на його користь відповідно до курсу Національного банку України щодо співвідношення долару США до української гривні на момент розгляду справи судом.

Факт передачі грошових коштів в сумі 30000,00 доларів США ОСОБА_11 в грудні 2012р. ОСОБА_9 в будинку, де проживає сім`я ОСОБА_11 , підтверджений в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_30 , яка підтвердила, що з весни 2012р. ОСОБА_9 був вхожий до їх будинку, мав з її чоловіком ОСОБА_11 дружні відносини та вирішували якісь спільні справи. Безпосередньо в день передачі грошових коштів її чоловік та ОСОБА_9 спілкувались в столовій кімнаті, потім її чоловік виходив до іншої кімнати, де із сейфу дістав грошові кошти та три пачки доларів в пакунку передав безпосередньо ОСОБА_9 . Суму цих грошових коштів назвати не може, але в подальшому від чоловіка їй стало відомо, що він передав в борг ОСОБА_9 100000,00 доларів США, які до теперішнього часу не повернув разом із переданим йому в користування золотим годинником. До цього моменту вона також була свідком, як її чоловік передав в борг особисто або через свого помічника ОСОБА_27 . ОСОБА_9 грошові кошти, які той своєчасно йому повертав. Будучи ошуканим шахрайськими діями ОСОБА_9 , її чоловік переніс значні душевні страждання, оскільки раніше таких випадків з ним не траплялося, та він помилився в ОСОБА_9 , маючи з ним довірливі відносини.

Показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_27 , який тривалий час був помічником в справах ОСОБА_11 та за його вказівкою виконував відповідні доручення. Свідок в судовому засіданні з впевненістю підтвердив факт передачі 20.12.2012р. ОСОБА_11 за місцем свого проживання в присутності його, друга ОСОБА_11 - ОСОБА_28 , та дружини ОСОБА_11 - ОСОБА_30 , грошових коштів у розмірі 30000,00 грн ОСОБА_9 , які ОСОБА_29 виніс із іншої кімнати та поклав на журнальний стіл, за яким сидів ОСОБА_9 . Гроші були стодоларовими купюрами, складені у три пачки, ОСОБА_9 забрав гроші, повідомив, що він поспішає на зустріч до ОСОБА_31 , та покинув будинок ОСОБА_29 . Приблизно о 16 год цього ж дня ОСОБА_29 повідомив його, що їм необхідно проїхати до відділення Приватбанку, розташованого на Кловському узвозі, де ОСОБА_11 , мав зняти гроші у розмірі 70000,00 доларів США та передати їх ОСОБА_9 . По виходу із банку ОСОБА_11 передав йому пакет з 70000,00 доларів США, які він мав передати ОСОБА_9 , та продовжував чекати ОСОБА_11 , в своєму автомобілі, поки ОСОБА_11 переговорить з ОСОБА_9 , який знаходився в автомобілі «Мерседес» чорного кольору на вул. Різницькій біля Генеральної прокуратури. Після того, як ОСОБА_11 , сказав йому принести гроші, він вийшов зі свого автомобілю, сів в автомобіль «Мерседес» чорного кольору та передав ОСОБА_9 , який сидів на задньому сидінні автомобілю пакунок з 70000,00 доларів США, який останній розірвав, впевнився, що там знаходяться гроші, перегорнувши 7 пачок доларів США, після чого подякував ОСОБА_11 , пообіцяв повернути через декілька днів.

Одночасно в судовому засіданні свідок підтвердив факт передачі ОСОБА_11 на прохання ОСОБА_9 , останньому у тимчасове користування золотого швейцарського годинника, який потім ОСОБА_11 намагався повернути, але ОСОБА_9 повідомляв його про те, що годинник знаходиться в ремонті, та після його ремонту буде повернутий власнику.

Також в судовому засіданні свідок ОСОБА_27 підтвердив факти неодноразової передачі на вимогу ОСОБА_29 влітку 2012р. грошових коштів в борг ОСОБА_9 у розмірах по 10, 25, 45 тис. доларів США, які в подальшому ОСОБА_9 повертав ОСОБА_11 , в тому числі і через нього.

Завжди ОСОБА_9 при їх зустрічах був гарно вдягнений, приїздив на дорогих автомобілях з водіями, зовнішньо справляв враження впливового чоловіка.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_11 , підтвердив, що тривалий час ОСОБА_27 допомагав йому вести його справи, виконуючи за його вимогою відповідні доручення. До того, як прийняти ОСОБА_27 до себе на роботу, ОСОБА_11 тривалий час перевіряв його, та тільки після того, як впевнився в його порядності та відданості, почав з ним працювати. Також у судовому засіданні підтвердив повідомлені в судовому засіданні свідком обставини передачі ним в грудні 2012р. грошових коштів ОСОБА_9 в розмірі 100000,00 доларів США.

Заявами ОСОБА_11 від 08.01.2013р. про вчинені відносно нього з боку ОСОБА_9 шахрайські дії щодо заволодіння шляхом обману та зловживання довірою грошовими коштами у розмірі 100000,00 доларів США та золотим годинником Швейцарської марки «Breguet», вартістю 15000,00 доларів США (т. 2 а.с. 7-8, 9-10, 12-13, 16).

Належність ОСОБА_11 золотого годинника Швейцарської марки «Breguet» модель 5920/ВА/15/984 підтверджено дослідженим в судовому засіданні речовим доказом коробкою-футляром від зазначеного годинника із сертифікатом оригінальності та гарантії на нього, який наданий органу досудового розслідування потерпілим ОСОБА_11 , та долучений до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу постановою слідчого від 27.05.2015р. (том 3 а.с. 100).

Відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи №2-тв від 22.01.2013р. (том 3 а.с.92-99), в якому шляхом застосування порівняльного методу оцінки окремих споживчих і експлуатаційних можливостей досліджуваного об`єкту з аналогічними властивостями відомих зразків подібних товарів визначена ціна годинника марки «Breguet» модель 5920/ВА/15/984, із розрахунку 14100 доларів США, яка на момент експертного дослідження у грудні 2013р. становить 124830,00 грн.

Враховуючи, що потерпілим ОСОБА_11 , стороною захисту, іншими учасниками судового провадження вартість годинника марки «Breguet» у розмірі 124830,00 грн не оспорювалася та учасники судового провадження погодилися із його вартісною оцінкою у гривневому еквіваленті відповідно до офіційного курсу НБУ до долару США на момент заволодіння ним ОСОБА_9 23.12.2012р., який майже тотожний з офіційним курсом гривні до долару США на грудень 2013р., та з урахуванням вимог ч. 1 ст. 337 КПК України, відповідно до якої судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд вважає що визначена в обвинуваченні вартість годинника Breguet» у розмірі 124830,00 грн на момент вчинення кримінального правопорушення не впливає на кваліфікацію дій обвинуваченого, та за оціночною категорією потерпілого заподіяння майнової шкоди у цьому розмірі є значною шкодою до потерпілого.

Показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_32 , який познайомився з ОСОБА_9 на дискотеці в м. Одесі, повідомив, що працює в Генеральній прокуратурі України, та моє вплив на відповідних осіб щодо вирішення питання про його подальше працевлаштування в органах прокуратури. Відразу відрекомендувався йому як ОСОБА_33 , але в подальшому у спілкуванні узнав його фактичне ім`я ОСОБА_34 . Враховуючи, що він мав юридичну освіту та працював в Приморському районному суді м.Одеси на посадах секретаря та помічника судді, але був звільнений за власним бажанням, та мав намір в подальшому працевлаштуватися в правоохоронних органах, його зацікавила пропозиція ОСОБА_9 , та він погодився на переїзд до м. Києва з метою виконання відповідних вказівок ОСОБА_9 , та подальшого його працевлаштування. Одночасно ОСОБА_9 повідомляв йому, що має тісні зв`язки з високопосадовцями, їх сім`ями, керівниками правоохоронних органів.

При переїзді до м. Києва влітку 2012р. ОСОБА_9 орендував йому житло, надавав грошові кошти, а він виконував роботу водія, також виконував надані ним інші доручення. При цьому ОСОБА_9 відвідував елітні ресторани, кафе, зустрічався з впливовими людьми, як він про це повідомляв йому.

В ході подальшого спільного спілкування його здивувало, що на роботу ОСОБА_9 не ходить, та в подальшому особисто його ОСОБА_9 повідомив, що він дійсно не працює, займається діяльністю, пов`язаною з тим, що заможних людей «розводить на гроші», видаючи себе за працівника правоохоронних органів, іншого посадовця, та підробляючи із застосуванням фото шопу собі відповідні посвідчення.

З цього приводу свідок ОСОБА_35 зазначив в судовому засіданні, що ОСОБА_9 отримав обманним шляхом від потерпілого ОСОБА_11 , золотий годинник, яким він хизувався перед ним, пропонував знайти на нього покупця та заробити з цієї угоди частину грошів для себе.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_9 викрив себе як шахрая, не виконав своїх обіцянок щодо його працевлаштування, він припинив з ним відносини та повернувся додому в м. Одесу.

Незважаючи на те, що ОСОБА_9 в судовому засіданні показання свідка ОСОБА_32 не визнав, вважає їх такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, надані свідком на вимогу ОСОБА_11 незаконно притягнути його до кримінальної відповідальності, суд вважає показання свідка ОСОБА_32 достовірними, такими, що викривають протиправну діяльність ОСОБА_9 , направлену на заволодіння шахрайським шляхом майном потерпілих.

Крім того, в судовому засіданні судом встановлено, що жодних відносин між потерпілими за кримінальним провадженням та свідком не має, раніше вони не були знайомі, свідок в судовому засіданні свідомо надав такі пояснення та заперечує будь-який вплив на нього як з боку ОСОБА_11 , так і інших потерпілих у кримінальному провадженні.

Факт рекомендування ОСОБА_9 себе як «Сан Санича» в судовому засіданні підтверджено свідком ОСОБА_36 , яка повідомила, що ОСОБА_9 неодноразово користувався послугами салону краси, розташованому по вул. А. Барбюса в м. Києві, в якому вона працювала, адміністратором. Зачіски йому робили вільні майстри, та свідок в судовому засіданні запевнила, що саме ОСОБА_9 обслуговувався в цьому салоні, але чому він спростовує ці факти, пояснити не може.

Між тим, суд не приймає в якості допустимого доказу відповідно до вимог ст. 85 КПК України відеозапис від 27.12.2012р., зроблений на замовлення потерпілого ОСОБА_11 приватними особами, щодо його зустрічі в ресторані «Волконський» з ОСОБА_9 , який досліджений в судовому засіданні, та міститься на флеш накопичувачі, долученому до матеріалів кримінального провадження, оскільки відповідно до Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України від 20.10.2011р. № 12-рп/2011, Конституційний Суд України виходить з того, що обвинувачення особи у вчиненні злочину не може ґрунтуватися на доказах, одержаних у результаті порушення або обмеження її конституційних прав і свобод, крім випадків, у яких Основний Закон України допускає такі обмеження.

Пунктом 1 зазначеного Рішення встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, що слід розуміти так, що обвинувачення у вчиненні злочину не може ґрунтуватися на фактичних даних, одержаних в результаті оперативно-розшукової діяльності уповноваженою на те особою без дотримання конституційних положень або з порушенням порядку, встановленого законом, а також одержаних шляхом вчинення цілеспрямованих дій щодо їх збирання і фіксації із застосуванням заходів, передбачених Законом України „Про оперативно-розшукову діяльність, особою, не уповноваженою на здійснення такої діяльності.

Враховуючи, що здійснення відеозйомки було проведено не у процесуальний спосіб, визначений чинним кримінально-процесуальним законодавством, у суду не має правових підстав визнавати зазначений відеозапис щодо зустрічі потерпілого ОСОБА_11 27.12.2012р. з ОСОБА_9 в ресторані «Волконський» та обговорення питань щодо повернення ОСОБА_9 отриманих від ОСОБА_11 грошових коштів та годинника допустимим доказом факту отримання від ОСОБА_11 . ОСОБА_9 грошових коштів та годинника.

Крім того, вина обвинуваченого щодо вчинення відносно потерпілого ОСОБА_14 шахрайських дій по заволодінню 20000,00 доларів США в судовому засіданні підтверджена показаннями потерпілого ОСОБА_14 , який зазначив, що з ОСОБА_9 27.02.2013р. його познайомив ОСОБА_17 з метою вирішення юридичних питань, пов`язаних із звільненням його сина ОСОБА_37 від кримінальної відповідальності, який притягувався в грудні 2012 року та знаходився під вартою. ОСОБА_9 йому було представлено як фахового адвокату в області міжнародного права, який мав вирішити питання, пов`язані з його виниклою проблемою. Також ОСОБА_17 йому було повідомлено, що вартість послуг ОСОБА_9 має становити 20000,00 доларів США, та саме з цією сумою вони приїхали на зустріч з ОСОБА_9

27.02.2013р. він та ОСОБА_17 під`їхали на автомобілі останнього марки Лексус-460 чорного кольору, до салону краси, розташованому по вул. І. Барбюса в м. Києві, він був за кермом автомобілю, ОСОБА_17 сидів на передньому пасажирському сидінні. Трохи почекавши, до них в автомобіль сів чоловік, який представився на ім`я ОСОБА_34 та повідомив, що він має вирішити за проханням ОСОБА_17 всі його проблеми та є фаховим адвокатом, який вирішує любі питання. Це був саме ОСОБА_9 , з яким між ними відбулась розмова з приводу надання юридичних послуг його сину, відносно якого на той час було розпочато кримінальне провадження. Розмова було короткою, в ході якої він на вимогу ОСОБА_9 передав грошові кошти в розмірі 20000,00 доларів США купюрами по 100 доларів США ОСОБА_9 , який передивився їх, та впевнившись в їх справжності, запевнив його в тому, що вирішить всі його проблеми, після чого вийшов із автомобілю та швидко пішов до салону краси.

Майже відразу, ОСОБА_17 , хвилюючись за гроші, вийшов вслід за ОСОБА_9 та направився за останнім, він, закривши автомобіль також прослідував за ними до салону краси. В приміщенні салону краси він побачив як працівник салону краси намагався вихватити із рук ОСОБА_9 пістолет «Макарова», який був направлений в сторону ОСОБА_17 та завернув ОСОБА_9 назад руки.

Після того, як у ОСОБА_9 було вилучено працівником салону пістолет, він з ОСОБА_17 взяли за руки ОСОБА_9 та повели до автомобіля «Лексус», на якому вони приїхали. Вони мали намір завести ОСОБА_9 до найближчого райвідділу міліції для встановлення обставин заволодіння з боку ОСОБА_9 його грошима та нападу на ОСОБА_17 , поїхавши в сторону найближчого до цього міста Голосіївського РУ ГУМВС України в м. Києві. Під час руху ОСОБА_9 просив зупинитися біля магазину з метою купити води, де до них на вимогу ОСОБА_9 підійшли працівники підрозділу «Беркут», яким вони повідомили про виниклі події, та ОСОБА_9 пересадили до автомобілю співробітників «Беркут», та вони всі поїхали до Печерського РУ ГУМВС України в м. Києві для встановлення обставин. Приїхавши до Печерського райвідділу міліції його та ОСОБА_17 опитали та відпустили, повідомивши їх, що у разі потреби, їх викличуть до райвідділу міліції, що сталося з ОСОБА_9 їм не повідомили, зазначивши, що у разі потреби, їх додатково викличуть до райвідділу.

Місце знаходження ОСОБА_9 в подальшому йому було не відомо, грошові кошти ОСОБА_9 йому не повернув, з приводу чого з відповідною заявою про вчинений відносно нього злочин він звернувся до правоохоронних органів.

Також заявив цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 20000,00 доларів США, яку просить стягнути на його користь з ОСОБА_9 відповідно до курсу НБУ на момент розгляду справи судом, та моральної шкоди у розмірі 200000,00 тис грн.

Зазначені обставини були підтверджені в судовому зсіданні свідком ОСОБА_17 , який також підтвердив обставини передачі грошових коштів ОСОБА_14 . ОСОБА_9 з метою вирішення питання про звільнення від кримінальної відповідальності сина ОСОБА_38 . За адвокатські послуги ОСОБА_9 мав отримати від ОСОБА_38 10 тис. доларів США, але ОСОБА_14 він повідомив, що послуги ОСОБА_9 мають коштувати 20 тис. доларів США, з яких 10 тис. доларів США він мав намір залишити собі за надані ним послуги ОСОБА_14 за його посередницькі дії. Враховуючи, що він домовився з ОСОБА_9 про надання останнім адвокатських послуг в вирішенні проблемного питання ОСОБА_14 щодо звільнення його сина, з відповідною оплатою наданих послуг ОСОБА_9 , та ОСОБА_39 погодився на таку пропозицію, ним з ОСОБА_9 була узгоджена їх зустріч з ОСОБА_9 , 27.02.2013р. в районі зазначеного салону краси, розташованого по вул. Барбюса в м. Києві.

Раніше ОСОБА_9 йому повідомляв, що він знайомий з впливовими посадовцями та може вирішувати будь-які питання, демонстрував йому фото с Президентом України, його сім`єю, з приводу чого між ним з ОСОБА_9 виникли довірливі стосунки та він підтримував з останнім ділові зв`язки як з особою, яка може вирішити різні питання з відповідною оплатою за надані послуги. З цього приводу раніше ОСОБА_9 йому та його знайомому вирішував питання щодо постачання відповідного майна для підприємства його знайомого ОСОБА_40 , для чого взяв з нього 200 тис. доларів США за вчинення відповідних дій, але гроші не повернув та майно не поставив, чим ввів їх в оману, але постійно запевнював, що мав у близькому з ними розрахуватися. Він та ОСОБА_41 його шукали, було порушено кримінальну справу за заявою ОСОБА_40 , яка в подальшому була закрита за заявою ОСОБА_40 , оскільки він, повіривши ОСОБА_9 щодо його платоспроможності, впевнив ОСОБА_40 вирішити питання щодо виниклого боргу між ними в добровільному порядку.

Приблизно 28.02.2013р. він з ОСОБА_14 за його домовленістю зустрівся з ОСОБА_9 , поспілкувався з приводу проблеми ОСОБА_14 , та ОСОБА_14 самостійно передав ОСОБА_9 , який сів к ним на заднє сидіння в автомобіль «Лексус» обумовлену суму грошей у розмірі 20000 доларів США, після чого ОСОБА_9 швидко вийшов із автомобілю та пішов до салону краси, де його наздогнав спочатку ОСОБА_17 , а потім і він сам. ОСОБА_9 намагався від них сховатися, та будучи затриманим ним, наставив на нього пістолет, намагаючись здійснити в його сторону постріл, але не зміг у зв`язку з тим, що був затриманий працівником салону краси. ОСОБА_9 скрутив масажист салону краси та він з ОСОБА_14 намагалися ОСОБА_9 доставити до РУВД, але в процесі руху вони зупинилися, де працівники «Беркута» на крики ОСОБА_9 про допомогу, забрали його до себе в автомобіль, після чого їх було доставлено до Печерського райвідділу міліції, де їх опитали працівники міліції та відпустили. Йому відомо, що до теперішнього часу ОСОБА_9 гроші ОСОБА_14 не повернув, постійно переховувався від них, з приводу чого ОСОБА_14 звернувся в міліцію з відповідною заявою.

Показаннями свідка ОСОБА_40 в судовому засіданні про те, що він передав Бицаю 250 тис. доларів США на придбання папіру для виробничих цілей його підприємства, оскільки була зупинена господарська діяльність, але в подальшому грошові кошти йому ОСОБА_9 повернуто не було, папір не придбано, з приводу чого було порушено кримінальне провадження, яке в подальшому в Дніпровському райсуді м. Києва було закрито у зв`язку з тим, що ОСОБА_9 написав йому розписку що поверне отримані від нього гроші у розмірі 250 тис доларів США, які в подальшому так і не повернув. Одночасно в судовому засіданні свідок ОСОБА_41 підтвердив, що саме ОСОБА_9 в грудні 2012р. показував йому при відвідуванні ресторанного закладу годинник марки Брігет, який він,як зазначив сам ОСОБА_9 , виманив у ОСОБА_11 .

Протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками від 20.01.2014р., за яким свідок ОСОБА_41 впізнав ОСОБА_9 як особу, яка отримана обманним шляхом у ОСОБА_11 годинник марки «Бригет» (том 3 а.с.80-83).

Показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_15 , який знаходячись на запрошеному обіді в монастирі Феофанія в м. Києві, організованому ОСОБА_42 , був познайомлений керівником музею-заповідника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_43 з ОСОБА_9 , якого вона представила як свого близького друга, порядну людину та бізнесмена. При цьому ОСОБА_44 просила його, щоб проконсультував ОСОБА_9 по деяких юридичних питаннях, які були зв`язані із його проблемами по бізнесу. Він з ОСОБА_9 обмінялись номерами телефонів та домовились про зустріч. Через декілька днів після згаданого обіду він зустрівся із ОСОБА_45 у вестибюлі готелю «Київ», де надав ОСОБА_46 юридичну консультацію, а той розповів йому про свої впливові зв`язки з першими особами держави, із синами Президента, керівництвом МВС та ГПУ, а також митниці. Дана розповідь ОСОБА_9 склала на нього значне враження, тому він вирішив познайомити ОСОБА_9 із своїм другом ОСОБА_11 , якому цікаво буде познайомитись із ОСОБА_9 , як людиною, яка має такі впливові зв`язки.

З цією метою він разом із ОСОБА_9 приїхали додому до ОСОБА_11 (Межигір`я) де він представив ОСОБА_9 як свого знайомого, який має досить серйозні зв`язки і який може допомогти йому вирішити певні проблеми у сфері бізнесу. Після того, як він познайомив ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , з останнім він більше не бачився та зв`язок не підтримував взагалі. Через деякий час до нього зателефонував ОСОБА_11 і повідомив, що ОСОБА_9 шахрайським шляхом заволодів грошовими коштами ОСОБА_11 на загальну суму 100000,00 доларів США, та дорогим годинником. Тому він відразу включився в допомогу в пошуках ОСОБА_9 з метою подальшого встановлення його місця знаходження, притягнення до кримінальної віл повільності та повернення отриманого від ОСОБА_11 майна.

Факт знайомства ОСОБА_9 з ОСОБА_15 в судовому засіданні підтверджено показаннями свідка ОСОБА_47 , яка також підтвердила, що знає ОСОБА_9 як впливову посадову особу, з яким вона спілкувалась тривалий час.

Одночасно суд вважає необґрунтованою версію сторони захисту щодо відсутності в діях ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, щодо заволодіння шахрайським шляхом грошима ОСОБА_14 , з посиленням на те, що органом досудового розслідування на теперішній час відновлено кримінальне провадження №0001820, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 27.02.2013р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, щодо незаконного позбавлення волі та викрадення ОСОБА_9 ОСОБА_17 та ОСОБА_14 із приміщення салону краси, розташованого по АДРЕСА_3 , звідки ОСОБА_9 27.02.2013р. було, за міркуванням сторони захисту, необґрунтовано вивезено в невідомому напрямі та позбавлено волі. Зазначені обставини не відносяться до факту отримання грошових коштів ОСОБА_9 від ОСОБА_14 , та не можуть бути належним та допустимим доказом у справі з огляду на вимоги ст.ст. 85,86 КПК України.

Аналіз наведених доказів, поведінка ОСОБА_9 , який представлявся потерпілим державним службовцем з впливовими зв`язками, який був особисто знайомим з першими особами держави та їх сім`ями, тим самим створював перед потерпілими ілюзію щодо наявності в нього можливості виконати взяті на себе зобов`язання, хоча в дійсності такими повноваженнями наділений не був та знайомств таких не мав, дії обвинуваченого, які носили тотожний та системний характер, його ухиляння від зустрічей з потерпілими та їх неодноразових вимог виконати взяті на себе зобов`язання та повернути грошові кошти, у своїй сукупності свідчать про те, що ще в момент заволодіння грошима потерпілих, їх майном, він мав намір їх привласнити, не виконуючи взяті на себе зобов`язання.

Суд критично оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_9 щодо невизнання ним своєї вини, оскільки сукупність досліджених у суді доказів свідчить про направленість умислу обвинуваченого на умисне заволодіння грошовими коштами, майном потерпілих шляхом шахрайства, що підтверджено в суді стабільними показаннями потерпілих щодо цілеспрямованих дій обвинуваченого для досягнення мети запевнити потерпілих в його добропорядності, спроможності виконати взяті на себе зобов`язання та отримати від них передачі в добровільному порядку грошових коштів, майна, дослідженими в судовому засіданні належними та допустимими доказами, та розцінює таку позицію обвинуваченого в судовому засіданні як спосіб виконання ним конституційного права на свій захист від обвинувачення та уникнення від кримінальної відповідальності.

Судом також достовірно встановлено, що пояснення допитаних в судовому засіданні свідків стабільні, логічно послідовні і не суперечать іншим доказам, наявним в матеріалах кримінального провадження, в ході судового розгляду також встановлено відсутність будь-яких даних, що свідчать про те, що будь-хто з допитаних у даному кримінальному провадженні осіб, мав неприязні стосунки із обвинуваченим і з цієї причини міг обумовити останнього, у зв`язку з чим суд визнає неспроможною версію обвинуваченого про те, що потерпілими сфальсифіковані факти добровільної передачі йому грошових коштів в борг та майна за умови його повернення з метою незаконного притягнення його до кримінальної відповідальності.

Суд, оцінюючи в сукупності здобуті у справі докази, визнає доведеним у судовому засіданні вчинення обвинуваченим середньої тяжкості, тяжкого та особливо тяжких кримінальних правопорушень і кваліфікує його дії по епізодам заволодінням майном потерпілої ОСОБА_10 від 25.05.2008р. та 27.05.2008р. - за ч. 4 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном в особливо великому розмірі шляхом зловживання довірою, при цьому за епізодом від 27.05.2012р. як вчинене повторно;

потерпілого ОСОБА_11 від 20.12.2012р. - за ч. 4 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном в особливо великому розмірі шляхом обману і зловживання довірою, вчинене повторно; по епізоду від 27.12.2012р. - за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману і зловживання довірою, що завдало значної шкоди потерпілому, вчинене повторно;

потерпілого ОСОБА_14 по епізоду від 23.12.2012р. - за ч. 3 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном, вчинене у великому розмірі шляхом обману і зловживання довірою, вчинене повторно.

Призначаючи обвинуваченому вид і міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем його проживання, на момент вчинення правопорушень не працював, групи інвалідності не має, задовільний стан його здоров`я, його соціальні зв`язки, а саме той факт, що сім`ї обвинувачений не має, його матір ОСОБА_26 , 1948р. народження, - постійно проживає окремо від нього в м. Маріуполь Донецької області, є пенсіонеркою за віком, дані про те, що на території міста Києва обвинувачений не зареєстрований, постійного місця проживання не мав, проживаючи в орендованому житлі, думку потерпілих про застосування до обвинуваченого справедливого, але найсуворішого кримінального покарання, оскільки вони, будучи впевненими у добропорядності обвинуваченого та в його спроможності виконати взяті на себе зобов`язання, стали жертвами його злочинних дій.

Одночасно суду стороною захисту представлено ксерокопію довідки від 10.12.2013р. про те, що ОСОБА_9 з 02.09.2013р. до моменту видачі довідки працював за трудовим договором журналістом у Незалежному інформаційному часопису «Політика. Право. Життя.», але зазначені дані в судовому засіданні не підтверджені документально, зокрема дослідженою трудовою книжкою на ім`я обвинуваченого.

Враховуючи, що наведений у ст. 66 КК України перелік обставин, які пом`якшують покарання, не є вичерпним, до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить його задовільний стан здоров`я, пов`язаний з тим, що у лютому 2011р. ОСОБА_9 переніс вогнепальне поранення голови, та щодо наслідків цього травмування в судовому засіданні обвинуваченим повідомлено, що з моменту закінчення лікування в 2011р. він в подальшому на обліку у лікарів-спеціалістів не перебував, амбулаторно та стаціонарно не лікувався, медичні обстеження не проходив, але знаходячись під вартою в слідчому ізоляторі Управління державної пенітенціарної служби України в м. Києві з 28.04.2015р. знаходився під динамічним наглядом корпусного фельдшера та лікарів медичної частини з приводу вогнепального поранення голови у 2011р., та має хворобу серця, з приводу чого в межах медичної частини СІЗО йому своєчасно надавалася медична допомога.

Крім того, до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить добровільну волонтерську діяльність ОСОБА_9 в період з серпня 2014р. по червень 2015р. в зоні проведення АТО в районі м. Маріуполю Донецької області, соціально спрямовану на забезпечення військових їжею, теплим одягом, засобами обігріву, залученого до цієї діяльності через релігійну громаду Християнської церкви «Слово Віри» м. Маріуполя Донецької області, що підтверджено довідкою пастора церкви ОСОБА_48 від 15.06.2015р.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, з урахуванням направленого до суду обвинувального акту, суд не вбачає.

Незважаючи на позитивні дані про особу обвинуваченого ОСОБА_9 та відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд, враховуючи тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, кількість епізодів злочинної діяльності, відсутність будь-якого каяття у вчиненому, беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, одночасно враховуючи зазначені обставини, з урахуванням особи винного, принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на виправлення, виховання та соціальну реабілітацію засудженого, приходить до висновку про доцільність призначення обвинуваченому покарання в межах санкції статті, по яким кваліфіковані дії обвинуваченого, у виді позбавлення волі, але не на максимальний строк.

При обранні зазначеного виду покарання суд враховує, що обвинувачений вчинив повторні кримінальні правопорушення через незначний проміжок часу, серед яких є особливо-тяжкі кримінальні правопорушення, якими заподіяно потерпілим реальні матеріальні збитки на момент вчинення кримінальних правопорушень на загальну суму 1791490,00 грн, кількість епізодів злочинної діяльності, що в сукупності значно підвищує ступінь суспільної небезпеки вчинених ним кримінальних правопорушень, на момент вчинення кримінальних правопорушень не працював, суспільно-корисною працею не займався, законних шляхів отримання доходів для задоволення своїх життєвих потреб не мав, дані про особу обвинуваченого, який не розкаявся, не вжив заходів для усунення негативних наслідків та не відшкодував потерпілим завдані збитки, що свідчить про небажання обвинуваченого стати на шлях виправлення та усвідомлення своїх протиправних дій, про схильність обвинуваченого до вчинення протиправних дій, а отже про необхідність в застосуванні найбільш суворого виду покарання у виді позбавлення волі.

Суд вважає, що призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст.ст. 75,76 КК України не відповідає тяжкості кримінальних правопорушень та його особі, та виправлення обвинуваченого, з огляду на його волонтерську діяльність в період проведення антитерористичної операції на сході країни неможливе в умовах іспитового строку, та приходить до висновку про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням.

Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28.04.2015р. відносно обвинуваченого ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (том 3 а.с. 18-19). Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.

Строк тримання під вартою обчислювати з дати затримання обвинуваченого з 27.04.2015р.

Зарахувати відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 26.11.2015р.) в строк відбування покарання попереднє ув`язнення обвинуваченого ОСОБА_9 з 27.04.2015р. по 16.05.2016р. включно з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Заявлені потерпілими ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_14 цивільні позови щодо стягнення з обвинуваченого на їх користь спричиненої кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди в розмірі відповідно 150000, 100000 та 20000 доларів США у відповідності до встановленого курсу НБУ на момент стягнення відповідно до вимог ст.1166 ЦК України підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки настання матеріальної шкоди потерпілим доведено матеріалами кримінального провадження та їх розмір має бути обчислений виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» № 3 від 31.03.1989р. (із змінами і доповненнями) передбачено, що суд першої інстанції не вправі передавати вирішення питання про розмір цивільного позову на вирішення в порядку цивільного судочинства, оскільки кримінально-процесуальним законом України це не передбачено.

У п. 5 Постанови зазначено, що при розгляді цивільного позову у кримінальній справі з питань, не врегульованих КПК України, суд може керуватися відповідними нормами ЦПК України. Не підлягають розгляду у кримінальній справі позови за вимогами про відшкодування матеріальної шкоди, що не випливають з пред`явленого обвинувачення. Пунктом 9 Постанови визначено, що вирішуючи при постановленні вироку питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд має керуватися відповідними нормами цивільного, трудового та іншого законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам, підприємствам, установам, організаціям, державі.

Так, згідно ч. 2 ст. 31 ЦК України позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір вимог, відмовитись від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково.

У відповідності до ст. 1166 ч. 1 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Вимоги потерпілих про стягнення із обвинуваченого грошових коштів в рахунок відшкодування завданої злочином шкоди підлягають задоволенню в частині досліджених судом фактичних обставин справи, в межах пред`явленого обвинувачення та заявлених позовних вимог.

Відповідно до п. 12 Постанови при визначенні розміру шкоди необхідно застосовувати ціни (роздрібні, оптові, закупівельні, ціни реалізації та інш.) і відповідні коефіцієнти (поправочні, кратності), чинні на момент прийняття рішення про відшкодування шкоди.

Статтею 533 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Виходячи з цих правових норм та керівних роз`яснень Верховного Суду України потерпілим повинна відшкодовуватись шкода, визначена на момент прийняття процесуального рішення, а саме постановлення вироку.

Отже, сума, що підлягає відшкодуванню потерпілим ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_14 складає відповідно у доларах США 150000, 100000 та 20000, яка згідно ст. 533 ЦК України перераховується в еквіваленті на національну грошову одиницю України - гривню на момент винесення рішення про відшкодування шкоди.

Офіційний курс НБУ станом на 16 травня 2016 року складає 2545.2175 гривень за 100 доларів США.

Таким чином, сума, що підлягає стягненню з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 у відповідності до встановленого курсу НБУ становить: (1500000 х 2545.2175) : 100 = 3 817 826,25 грн, на користь ОСОБА_11 у відповідності до встановленого курсу НБУ становить: (1000000 х 2545.2175) : 100 = 2 544 521,75 грн, на користь ОСОБА_14 у відповідності до встановленого курсу НБУ становить: (20000 х 2545.2175) : 100 = 509 043,50 грн, та в цих саме сумах необхідно задовольнити цивільний позов ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 щодо стягнення на їх користь матеріальної шкоди.

Крім того, на користь ОСОБА_11 підлягає стягненню вартість годинника марки «Breguet», початкова вартість якого визначена на грудень 2013 року у розмірі 124830,00 грн, із розрахунку його вартості в доларах США, визначеного у висновку судової товарознавчої експертизи від 22.01.2013р. (том 3 а.с.92-99), в якому шляхом застосування порівняльного методу оцінки окремих споживчих і експлуатаційних можливостей досліджуваного об`єкту з аналогічними властивостями відомих зразків подібних товарів визначена ціна годинника марки «Breguet» модель 5920/ВА/15/984, із розрахунку 14100 доларів США.

Враховуючи, що потерпілим в судовому засіданні суду не представлено відповідного фіскального чеку або іншого документу, який підтверджує вартість придбаного ним годинника марки «Breguet», суд вважає за необхідне визначити його вартість з урахуванням висновків зазначеного товарознавчого дослідження у розмірі 14100 доларів США, та у відповідності до встановленого курсу НБУ на момент стягнення заподіяної матеріальної шкоди визначити її розмір із розрахунку: (14100 х х 2545.2175) : 100 = 358 875, 67 грн, які також підлягають стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого ОСОБА_11 .

Одночасно підлягають стягненню з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_11 вартість наданих послуг адвоката ОСОБА_49 щодо надання правової допомоги при написанні цивільного позову за матеріалами кримінального провадження у розмірі 500,00 грн, що підтверджено в судовому засіданні наданим ОСОБА_11 договором про надання правової допомоги №1206/15-1 від 12.06.2015р.

Таким чином загальна сума стягнення на користь ОСОБА_11 з ОСОБА_9 становить

2 903 897,42 грн.

За загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала.

Заявлені у кримінальному провадженні потерпілими ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 цивільні позови про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_9 моральної шкоди, яку вони оцінюють відповідно у розмірі 70000,00 грн, 1000000,00 грн та 200000,00 грн, підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Суд визнає, що перераховані в позовах потерпілими ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_14 обставини заподіяли їм моральні страждання, створили їм неприємності та змінили їх уклад життя, викликають душевні переживання і страждання, вимагають значного відволікання їх часу і матеріальних засобів на відновлення їх життєвих зв`язків, оскільки вони змушені були звернутися до правоохоронних органів за захистом свого порушеного права, протягом тривалого часу з`являтися за викликами органу досудового розслідування та суду для дачі показань, що потребувало від них додаткових зусиль для організації свого звичайного ритму життя.

У відповідності зі ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їхньої реалізації, ступеня вини особи, яким заподіяно моральну шкоду, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_9 був порушений звичайний уклад життя потерпілих у зв`язку із вчиненням шахрайських дій щодо заволодіння їх майном, з приводу чого вони відчувають душевні страждання, в тому числі пов`язані з погіршенням стану їх здоров`я у зв`язку із впливом негативних наслідків спілкування з ОСОБА_9 та неповернення ним їх грошей та майна. Крім того, пригнічений психічний та емоційний стан потерпілої ОСОБА_10 також вплинув на стан здоров`я її малолітньої дитини, оскільки, знаходячись у стані вагітності на 2012р., вона мала значні хвилювання з приводу неповернення їй грошових коштів ОСОБА_9 та необхідності погашення нею боргу перед її знайомими кредиторами.

При визначенні розміру відшкодування суд враховує вимоги розумності і справедливості, оскільки в результаті неправомірних дій обвинуваченого позивачі змушені звернутися до суду за захистом порушеного права. При таких обставинах суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 моральну шкоду у розмірі по 10000 грн кожному, на користь потерпілого ОСОБА_14 у розмірі 5000 грн.

Процесуальні витрати у справі у вигляді вартості проведеної у справі судової товарознавчої експертизи у розмірі 195,60 грн (том 4 а.с. 91) підлягають стягненню з обвинуваченого у повному обсязі.

Питання про речові докази вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України (том 3 а.с. 100, 105-106).

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374 КПК України, колегія суддів

З А С У Д И Л А :

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України та призначити йому покарання за

ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки,

ч. 3 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки,

ч. 4 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією всього майна, що є його власністю.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень визначити ОСОБА_9 остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань у виді позбавлення волі строком 7 (сім) років 6 (шість) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.

Строк тримання під вартою обчислювати з дати затримання ОСОБА_9 з 27.04.2015р.

Зарахувати відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 26.11.2015р.) в строк відбування покарання попереднє ув`язнення обвинуваченого ОСОБА_9 з 27.04.2015р. по 16.05.2016р. включно з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 про стягнення спричиненої кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди задовольнити.

Стягнути з засудженого ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_10 в рахунок відшкодування спричиненої кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди 3 817 826,25 грн (три мільйона вісімсот сімнадцять тисяч вісімсот двадцять шість грн 25 коп).

Стягнути з засудженого ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_11 в рахунок відшкодування спричиненої кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди 2 903 897,42 грн (два мільйона дев`ятсот три тисячі вісімсот дев`яносто сім грн 42 коп).

Стягнути з засудженого ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_14 в рахунок відшкодування спричиненої кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди 509 043,50 грн (п`ятсот дев`ять тисяч сорок три грн 50 коп).

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 про стягнення спричиненої кримінальним правопорушенням моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з засудженого ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_10 в рахунок відшкодування спричиненої кримінальним правопорушенням моральної шкоди 10000 (десять тисяч) грн.

Стягнути з засудженого ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_11 в рахунок відшкодування спричиненої кримінальним правопорушенням моральної шкоди 10000 (десять тисяч) грн.

Стягнути з засудженого ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_14 в рахунок відшкодування спричиненої кримінальним правопорушенням моральної шкоди 5000 (п`ять тисяч) грн.

Стягнути з засудженого ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати у вигляді вартості проведеної судової товарознавчої експертизи у розмірі 195,60 грн (сто дев`яносто п`ять грн 60 коп).

Речові докази у вигляді: коробки від годинника марки «Breguet» повернути потерпілому ОСОБА_11 , флеш-накопичувач із відео та аудіо записами, який зберігається в матеріалах кримінального провадження (том 3 а.с.106), залишити на зберіганні в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскарженим в апеляційному порядку до апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3