Дата документу Справа № 314/3748/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 314/3748/15-к Головуючий у 1-й інстанції
Провадження № 11-кп/778/1129/16 ОСОБА_1
Категорія ст. 74 Доповідач в апел. інстанції
КК України ОСОБА_2

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 25 квітня 2016 року, якою

відмовлено в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 про звільнення останнього від відбування покарання.

Адвокат ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 звернувся з апеляційною скаргою в якій, не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою, посилаючись на некоректність висновку суду щодо можливості потерпілого реалізувати право відмови від обвинувачення лише на стадії кримінального провадження, а не на стадії виконання вироку, оскільки стадія виконання вироку є складовою частиною кримінального провадження в цілому; наполягає на зворотній дії закону про кримінальну відповідальність і поширенні йдії його норм і на осіб, які відбувають покарання обо відбули покарання, але мають судимість; вважає, що ОСОБА_8 має бути звільнений від покарання відповідно до ч.2 ст. 74 КК України, ч.1 ст. 5 КК України, ч.2 ст. 58 КК України на підставі заяви потерпілої. Просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 25 червня 2012 року.

Засуджений ОСОБА_8 звернувся з апеляційною скаргою в якій вважає незаконною ухвалу суду, вважає, що він підлягає звільненню від покарання відповідно до ч.2 ст. 74 КК України, ч.1 ст. 5 КК України, ч.2 ст. 58 КК України на підставі заяви потерпілої, яка вважає все, що відбулось, непорозумінням. Просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою звільнити його від відбування покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 25 червня 2012 року.

Згідно з ухвалою суду, адвокат ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням про звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання за вироком Жовтневого районого суду м. Маріуполя від 25 червня 2012 року.

В обгрунтування клопотання зазначив, що ОСОБА_8 вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25 червня 2012 року визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, та призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з випробуванням строком на 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

За результатами апеляційного перегляду, вироком апеляційного суду Донецької області від 25 лютого 2014 року, вказаний вирок в частині призначеного покарання - був скасований, і ОСОБА_8 було призначено покарання за ч.2 ст.186 КК України у вигляді 4-х років позбавлення волі з відбуттям покарання в кримінально-виконавчому закладі закритого типу; в іншій частині вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 25 червня 2012 року, залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 серпня 2014 року вирок Апеляційного суду Донецької області від 25 лютого 2014 р. залишено без змін. За вказаним вироком ОСОБА_8 й відбуває покарання в Софіївській виправній колонії №55.

Посилаючись на вимоги п.3 ч.1 ст.477 КПК України від 13 квітня 2012 pоку, згідно з якими кримінальні правопорушення, передбачені ст.186 (грабіж, крім грабежу, вчиненого організованою групою), якщо вони вчинені чоловіком (дружиною) потерпілого, іншим близьким родичем чи членом сім`ї потерпілого, віднесені до кримінального правопорушення у формі приватного обвинувачення, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого, а також звертаючи увагу на вимоги п.7 ч.1 ст.284 КПК України від 13.04.2012 р., відповідно до яких кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, адвокат ОСОБА_7 вказав на наявність заяви потерпілої ОСОБА_10 про відмову від обвинувачення ОСОБА_8 , яка відповідно до п.1 ч.1 ст.3 КПК України може вважатись членом сім`ї засудженого ОСОБА_8 , і зазначив,що відповідно до ч.2 ст. 74 КК України, ч.1 ст.5 КК України, ч.2 ст. 58 Конституції України ОСОБА_8 повинен бути звільнений від покарання, оскільки вказана заява потерпілої ОСОБА_10 про відмову від обвинувачення - усуває караність діяння, за скоєння якого засуджений зараз відбуває покарання.

Залишаючи клопотання адвоката без задоволення, суд в ухвалі зазначив, що закріплене законодавцем право відмови потерпілого від обвинувачення можливе лише на стадії розгляду кримінального провадження, а не на стадії виконання вироку, вказав, що після набрання чинності КПК України від 13.04.2012 року кримінальна справа відносно ОСОБА_8 розглядалась апеляційним судом Донецької області (вирок від 25.02.2014 p.), а потім переглядалась в порядку касаційного провадження Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ (ухвала від 14.08.2014 року).

Проте потерпіла ОСОБА_10 до серпня 2015 року не зверталась із заявами щодо відмови від обвинувачення у вказаній кримінальній справі.

Суд прийшов до висновку про те, що в даному випадку відсутня можливість звільнення ОСОБА_8 від подальшого відбування покарання згідно ч.2 ст.74 КК України, оскільки відмова потерпілого від обвинувачення на стадії виконання вироку суду не може розглядатись як підстава для застосування вказаної норми права.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи адвоката ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, вважає законною ухвалу суду, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.284 КПК України від 13.04.2012 року кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, тобто на стадії розгляду кримінального провадження воно підлягає закриттю у зазначеному випадку.

Як обгрунтовано зазначено в ухвалі суду, на стадії виконання вироку не передбачено звільнення засуджених від відбування покарання у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення.

Крім того, вимоги засудженого ОСОБА_9 і адвоката ОСОБА_7 суперечать п.11 Перехідні положення КПК України 2012 року, відповідно до якого кримінальні справи, які до дня набрання чинності цим Кодексом надійшли до суду від прокурорів з обвинувальним висновком, постановою про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, постановою про направлення справи до суду для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, розглядаються судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій і Верховним Судом України в порядку, який діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Зважаючи на те, що кримінальна справа щодо ОСОБА_9 розглянута відповідно до КПК України 1960 року, яким ст.186 КК України не відносилась до злочинів у формі приватного обвинувачення.

Крім того, під час розгляду справи судами першої, апеляційної і касаційної інстанції потерпіла ОСОБА_10 із заявами про відмову від обвинувачення не зверталась.

Доводи адвоката в апеляційній скарзі щодо зворотної дії закону суд вважає лише вільним тлумачення Закону, який не спростовує висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для звільнення засудженого ОСОБА_8 від подальшого відбування покарання.

Рішення суду є законним та обгрунтованим, належним чином вмотивоване, порушень вимог кримінального та кримінально-процесуального законодавства, які потягнули б зміну чи скасування ухвали районного суду не вбачається.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 412, 415 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
апеляційні скарги засудженого ОСОБА_9 і адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 25 квітня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 про звільнення останнього від відбування покарання, залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3