СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/642/16-к
Провадження № 1-кп/306/67/16
Рядок статзвіту 4
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 квітня 2016 року м.Свалява
Свалявський районний суд Закарпатської області в особі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 1-кп/306/67/16 відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Павлово Свалявського району, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, раніше судимого
30.09.2010 року вироком Свалявського районного суду Закарпатської області за ст. 15 ч. 3 ст. 185 ч. 1 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 76 КК звільнений від відбування з іспитовим строком на 2 роки;
01.02.2013 року вироком Свалявського районного суду Закарпатської області за ст. 185 ч. 2, ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 17.07.2014 року звільнений з місць позбавлення волі на підставі ЗУ Про амністію у 2014 році;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України,-
В С Т А Н О В И В :
14 лютого 2016 року біля 09.30 год. ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного спяніння, знаходячись за місцем свого проживання у приміщенні кухні приватного житлового будинку АДРЕСА_1 , в ході сварки на грунті неприязних відносних з своєю співмешканкою ОСОБА_4 , штовхнув останню на ліжко, після чого умисно наніс їй один удар лезом сокири по голові, чим заподіяв такій тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, забій головного мозку важкого ступеня, ускладнений субарахноїдальним крововиливом, з неврологічною мікросимптоматикою, перелом лобної кістки з переходом на основу черепа, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження.
Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_6 є ст. 121 ч. 1 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину визнав частково та показав, що 14.02.2016 року зранку вживав зі своєю співмешканкою ОСОБА_7 горілку. В ході розмови вони посварилися через ревнощі і потерпіла вдарила його кулаком у лоб. Це його розлютило і він її штовхнув на ліжко. Вона продовжувала сваритися і він, щоб її заспокоїти та налякати, взяв у руки сокиру, яка лежала біля пічки, і вдарив нею по подушці на якій лежала потерпіла. Однак через його удар у потерпілої потекла кров з голови і він сильно налякався і порізав собі вени та ліг біля неї спати. Швидку викликав син потерпілої через пів години. Просить його суворо не карати, оскільки вчинив злочин неумисно, хотів лише налякати потерпілу, не мав умислу її вдарити. Просить суворо його не карати, щиро кається.
Доводи ОСОБА_6 про те, що вказані тілесні ушкодження він заподіяв потерпілій неумисно, є безпідставними та спростовуються наступними доказами.
Так, потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні показала, що взимку зранку вживала разом з обвинуваченим своїм співмешканцем горілку. Потім посварилися і вона нічого не памятає, лише памятає як приїхала швидка. Вона тоді була пяна. Просить суворо обвинуваченого не карати.
Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні показав, що був вдома у іншій кімнаті. Його мама потерпіла закричала, що вітчим вени собі порізав. Він прийшов до кімнати, забрав у обвинуваченого ніж. Тоді побачив, що у мами порубана голова, текла кров і зателефонував на швидку. Вони обоє були пяні. Обвинувачений йому сказав, що це зробив він вдарив сокирою його маму.
Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні показав, що працює лікарем і приїхав на виклик до потерпілої в с. Плоске. Там у потерпілої була травма голови, чоловік лежав на підлозі, у нього з лівого передпліччя текла кров, жінка сиділа на ліжку. У потерпілої була рубана рана голови.
Експерт ОСОБА_10 у судовому засіданні показав, що ним проводилася експертиза потерпілої. Рана на голові була характерна як отримана від удару сокири. В момент спричинення їй тілесних ушкоджень потерпіла могла знаходитися як у вертикальному положенні, так і у горизонтальному положенні обличчям до нападника.
З висновку експерта № 37 від 17.02-14.03.2016 року вбачається, що у ОСОБА_4 було виявлено тілесні ушкодження у вигляді рубаної рани правої бровно-чолової ділянки голови, носа з крововиливом в праву навколоочну ділянку голови. Клінічно у ОСОБА_4 , яка перебувала на стацлікуванні в реанімаційному, травматологічному, неврологічному відділеннях Свалявської ЦРЛ з 14.02.16 р. по 02.03.16 р. було виставлено заключний клінічний діагноз: ЗЧМТ, забій головного мозку важкого ступеня ускладнений субарахноідальним крововиливом, з неврологічною мікросимптоматикою, перелом лобної кістки з переходом на основу черепа підтверджено рентенограмою від 14.02.16 р. Вищевказані тілесні ушкодження виникли від гострого рублячого предмета, яким могло бути лезо сокири, по механізму розсічення та за своїм характером могли виникнути при обставинах в строки вказані потерпілою 14.02.2016 року. За своїм характером та степенем тяжкості вище вказані тілесні ушкодження кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпечність для життя (том 1 а. с. 162-166).
Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 23 березня 2016 року з фототаблицею до нього, обвинувачений ОСОБА_6 в присутності понятих відтворив обставини спричинення потерпілій тілесних ушкоджень (том 2, а.с. 90-101).
З висновку спеціаліста № 581 від 18.02.2016 року вбачається, що в крові ОСОБА_6 виявлено етиловий спирт в концентрації 3,20 ‰. Забір крові проведено 14.02.2016 року в 10.55 год. (том 2, а.с. 87-88).
Твердження обвинуваченого щодо ненавмисного нанесення удару потерпілій, враховуючи характер нанесення та ступінь тяжкості тілесних ушкоджень (тяжке тілесне ушкодження) є таким, що не відповідає дійсності, оскільки обвинувачений повинен та міг передбачити завдання тілесних ушкоджень потерпілій, а тому суд дійшов висновку про неможливість нанесення зазначених тілесних ушкоджень обвинуваченим необережно та неумисно.
Невизнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї винуватості в умисному спричиненні тілесного ушкодження потерпілій, суд розцінює як спосіб його захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності.
З врахуванням вищевикладеного, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_6 у пред"явленому обвинуваченні за ст. 121 ч. 1 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Як особа ОСОБА_6 за місцем свого проживання характеризується добре.
Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин.
Обставини, які помякшують покарання обвинуваченому суд вважає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обтяжуючими покарання обставини обвинуваченому ОСОБА_6 суд визнає рецидив злочину та вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного спяніння.
Призначаючи міру покарання ОСОБА_6 , суд також враховує особу обвинуваченого, який при не знятій і не погашеній у встановленому законом порядку судимості після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став і знову вчинив умисний злочин та приходить до висновку про призначення йому покарання у виді позбавлення волі.
Цивільний позов поданий прокурором в інтересах держави в особі Свалявської центральної районної лікарні про стягнення з обвинуваченого витрат на лікування потерпілої ОСОБА_4 за період з 14.02.2016 року по 02.03.2016 року в сумі 2049,76 грн., підлягає до задоволення, оскільки вказана сума підтверджена довідкою головного лікаря Свалявської ЦРЛ від 18.03.2016 року та зазначений позов визнаний обвинуваченим.
Питання про речові докази та процесуальні витрати вирішуватимуться в порядку ст. ст. 100 ч. 9, 124 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368, 373, 374 КПК України, с у д,-
З А С У Д И В :
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (пять) років.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_6 обчислювати з 14 лютого 2016 року.
Цивільний позов прокурора Свалявського відділу Мукачівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Свалявської центральної районної лікарні задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави в особі Свалявської центральної районної лікарні 2049 (дві тисячі сорок девять) грн. 76 коп. витрат на лікування.
Речові докази, а саме: сокиру, спортивні штани чорного кольору, майку-футболку коричневого кольору, змиви з рук підозрюваного ОСОБА_6 , сорочку, наволочку, рушник, вирізку з килимового покриття, які знаходяться в кімнаті речових доказів Свалявського відділення поліції Мукачівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області знищити.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 351 (триста пятдесят одну) грн. 84 коп. витрат на залучення експертів.
Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Свалявський районний суд Закарпатської області, а обвинуваченим ОСОБА_6 з моменту вручення йому копії вироку.

Головуюча ОСОБА_1