Справа № 357/2649/16-к
1-кп/357/279/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.04.2016 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі судового засідання №6 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця м. Узин, Білоцерківського району, Київської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого,має на утриманні двох малолітніх дітей, непрацюючого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , та проживаючого АДРЕСА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), раніше судимого:

26.10.2015 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 190 КК України з призначенням йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., який сплачений 07.12.2015 року

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України,

В С Т А Н О В И В:
15 листопада 2015 року, приблизно о 18 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , тобто за місцем свого проживання, в ході сварки між ним та його дружиною ОСОБА_6 , передбачаючи можливість настання шкідливих наслідків своїх дій, та легковажно розраховуючи на їх відвернення, своїми обома руками штовхнув ОСОБА_4 , яка також там була присутня, в область її плечей, від чого остання впала на лівий бік свого тулуба в коридорі вказаної квартири.

В результаті злочинних дій ОСОБА_5 . ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому верхньої третини лівої плечової кістки зі зміщенням, масивний синець лівого плеча та лівої половини грудної клітини.

Згідно з висновком судової медичної експертизи дані ушкодження відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, так як для повного зрощення перелому необхідно тривалий строк більш ніж три тижні.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ст. 128 КК України, тобто необережне нанесення тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Між сторонами кримінального провадження потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 досягнуто та підписано угоду про примирення від 23 лютого 2016 року, яку подано з обвинувальним актом, за змістом якої сторони погодили, що ОСОБА_5 понесе покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, у виді 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнивши останнього від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, на що сторони дають свою згоду. ОСОБА_5 також зобов`язаний пубічно в судовому засіданні вибачитись перед потерпілою. Потерпіла до обвинуваченого не має претензій майнового та морального характеру. В угоді зазначено наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки невиконання угоди.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 після роз`яснення йому суті обвинувачення визнав свою вину у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення за ст. 128 КК України. Також пояснив суду, що він розуміє права, надані йому законом, угоду укладає добровільно і наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі, готовий виконати умови угоди та понести визначене в ній покарання. Просив затвердити зазначену угоду. Попросив вибачення у потерпілої, яка їх прийняла.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 просила затвердити угоду про примирення та заявила, що претензій будь-якого характеру до обвинуваченого не має, зазначену угоду укладено добровільно, наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для неї зрозумілі.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги КК України та КПК України, просить угоду про примирення затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджену в угоді міру покарання.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про примирення , суд виходить з наступного.

Згідно з п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні, суд має право затвердити угоду про примирення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468, ст. 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода між потерпілим та обвинуваченим.

Судом встановлено, що дана угода про примирення за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 471 КПК України.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України віднесений до злочину невеликої тяжкості, а отже угода відповідає вимогам закону.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого.

Крім того, обвинуваченому роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 КПК України, а саме права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою-сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди передбачені ст. 476 К ПК України обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений не заперечував проти затвердження угоди.

Потерпілій відповідно до умов угоди роз`яснено та нею усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження її права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення. Виходячи з умов угоди наслідки невиконання угоди передбачені ст. 476 КПК України потерпілій зрозумілі.

Також, в даній угоді відсутні підстави для відмови в її затвердженні, що передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, сторони та інші учасники процесу не заперечують проти затвердження даної угоди.

Міра покарання, яка узгоджена сторонами є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого, відповідає вимогам і загальним засадам призначення покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає рецидив злочину, вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про примирення між сторонами кримінального провадження потерпілою та обвинуваченим та призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України і ухвалення обвинувального вироку.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Судові витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369, 370, 371, 373, 374, 376, 395, 468, 471, 473, 474, 475 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
Затвердити угоду від 23 лютого 2016 року про примирення, між сторонами судового провадження потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України.

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України та призначити узгоджену сторонами угоди про примирення міру покарання у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбуття покарання у виді обмеження волі з випробуванням, із встановленням іспитового строку 1 рік.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не застосовувати.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч.4 ст.394 КПК України.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити засудженому, потерпілому та прокурору.
Суддя: ОСОБА_1