Справа № 135/1218/16-к
Провадження № 1-кс/135/141/16
УХВАЛА

23.06.2016 року м. Ладижин
Слідчий суддя Ладижинського міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижині Вінницької області у режимі відеоконференції скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність Бершадської місцевої прокуратури Вінницької області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,-

ВСТАНОВИВ:
В судовому засіданні ОСОБА_3 заявив клопотання про залучення йому перекладача з української на ромську мову, вказавши, що він не володіє українською мовою.
Заслухавши пояснення заявника, думку прокурора, який не заперечує проти клопотання, суд дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню.
ОСОБА_3 засуджений вироком Апеляційного суду Донецької області від 01.10.2004 року до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.
Відбуває покарання в Ладижинській ВК № 39.
В судовому засіданні ОСОБА_3 пояснив, що подав до прокуратури заяву про внесення відомостей про вчинення злочину в зв`язку з тим, що його не переводять до колонії яка знаходиться ближче до його місця проживання до засудження.

Разом з тим, подавши до слідчого судді дану скаргу на невнесення відомостей до ЄРДР, ОСОБА_3 має процесуальний статус заявника, права якого визначені ст. 60 КПК України. Так, згідно частини 2 вказаної статті заявник має право: 1) отримувати від органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття та реєстрацію; 2) подавати на підтвердження своєї заяви речі і документи; 3) отримати інформацію про закінчення досудового розслідування.

Згідно п. 19, 25 ч. 1 ст. 3 КПК України видно, що заявник не є стороною кримінального провадження, а відноситься до учасників кримінального провадження.

На відміну від процесуальних прав сторін кримінального провадження (право обвинуваченого на використання перекладача за рахунок держави передбачене п. 18 ч. 3 ст. 42 КПК України, та таке ж право потерпілого передбачене п. 9 ч. 1 ст. 56 КПК України), кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає обов`язку суду залучати перекладача для інших учасників кримінального провадження.

Так, відповідно до змісту ч. 1, 3 ст. 29 КПК України кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Слідчий суддя, суд, прокурор, слідчий забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача в порядку, передбачену цим Кодексом.

Законодавець, поклавши відповідно до ч.3 ст.29 КПК України на слідчого суддю, суд, прокурора, слідчого обовязок забезпечити учасникам кримінального провадження право користуватись за потреби послугами перекладача в порядку, передбаченому КПК України, в той же час не врегулював самого механізму його залучення.

Статтею 68 КПК України передбачено: у разі необхідності у кримінальному провадженні перекладу пояснень, показань або документів сторони кримінального провадження або слідчий суддя чи суд залучають відповідного перекладача (сурдоперекладача).

Вказана стаття надає можливість залучити у разі необхідності перекладача, як суду, так і самостійно сторонам кримінального провадження. При цьому положення КПК України встановлюють залежність залучення перекладача від потреби та необхідності. (ст.ст.29,68 КПК України). Надання законодавцем сторонам провадження та суду можливості окремо залучати перекладача викликано можливістю різної оцінки потреби та необхідності.

Слідчий суддя враховує також і практику Європейського суду з прав людини. Зокрема, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, хто не розуміє мову, яка використовується в судi, або не розмовляє нею, має право на отримання безоплатної допомоги перекладача, що здійснює письмовий і усний переклад усіх тих документів чи заяв у провадженні проти нього, розуміти які йому необхідно або які потрібно оголосити на суді мовою, що там використовується, для того, щоб здійснити своє право на справедливий судовий розгляд (п. 48 рішення ЄСПЛ від 28 листопада 1978 року у справі «Лудіке, Белкасем і Коч проти ФРН»).

Таким чином, Європейський суд з прав людини визначив необхідним залучення перекладача особі яка обвинувачується у вчиненні злочину і лише тій особі, яка не розуміє мову, яка використовується у суді.

По даній справі ОСОБА_3 є заявником, і ні в чому не обвинувачується.

Згідно п. 74 рішення ЄСПЛ від 19 грудня 1989 року у справі «Камазінскі проти Австрії» зазначено, що не можна вважати, що п. 3 (e) ст. 6 Конвенції вимагає письмового перекладу всіх письмових доказів чи офіційних документів, що є у провадженні. Допомога перекладача має бути такою, щоб забезпечити розуміння підсудним справи проти нього і ведення свого захисту, зокрема завдяки тому, що через перекладача він може висувати на розгляд суду свою версію подій.

Згідно наявного в матеріалах особової справи свідоцтва про народження ОСОБА_3 видно, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в Україні. Він є громадянином України, що підтверджується його паспортом. До засудження проживав в Україні.

В судовому засіданні ОСОБА_3 пояснив, що відносить себе до ромської національності. Розуміє російську мову та розмовляє на ній, розуміє українську мову.

Судом встановлено, що вирок Апеляційного суду Донецької області від 01.10.2004 року, яким засуджено ОСОБА_3 , викладено російською мовою, перекладач на ромську мову не залучався.

Ухвала Верховного Суду України від 01.12.2005 року якою касаційні скарги засуджених залишено без задоволення, а вирок Апеляційного суду Донецької області без змін, викладена українською мовою. Із вказаної ухвали не вбачається, що присутньому в судовому засіданні ОСОБА_3 залучався перекладач.

В судовому засіданні по даній справі очевидно видно, що ОСОБА_3 вільно спілкується на російській мові, розуміє українську мову. Дає чіткі відповіді на запитання поставлені як українською так і російською мовою. При цьому ОСОБА_3 пояснив, що сам писав скаргу, яка викладена на російській мові.

Із особової справи засуджено видно, що він неодноразово звертався до суду та інших державних органів із заявами, скаргами, які викладені на російській мові. Із ухвали Ладижинського міського суду від 20.01.2016 року, яка скасована ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 21.03.2016 року, якою ОСОБА_3 було зараховано строк попереднього ув`язнення в строк покарання, видно, що при розгляді справи перекладач засудженому не залучався.

При цьому суд також враховує те, що відбуваючи покарання ОСОБА_3 навчався. Згідно наявного в матеріалах особової справи атестату про повну загальну середню освіту видно, що ОСОБА_3 у 2011 році закінчив Ладижинську загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів № 1 Ладижинської міської ради Вінницької області, викладання в якій проводиться на українській мові.

Згідно додатку до атестату видно, що з предмету українська мова він отримав оцінку чотири бали. Пройшов державну підсумкову атестацію з предмету українська мова та отримав чотири бали.

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_3 розуміє українську мову, вільно володіє російською мовою, на якій чітко та зрозуміло розмовляє і пише, відтак немає визначених ст. 29 КПК України підстав для залучення перекладача з ромської мови саме судом.

Слідчий суддя вважає, що заявнику ОСОБА_3 немає необхідності вільно та досконало володіти українською мовою для того, щоб викласти свою позицію по скарзі на невнесення прокуратурою відомостей до ЄРДР. Свої пояснення ОСОБА_3 зможе давати російською мовою, яка зрозуміла суду. При цьому, суд вважає, що володіння українською мовою ОСОБА_3 для розуміння судового розгляду є достатнім, а в разі необхідності суд зможе роз`яснити російською мовою будь-яке положення чи твердження, яке може бути незрозумілим заявнику.

При цьому слідчий суддя розяснює заявнику право самостійно, у разі наявності на його думку необхідності та потреби, відповідно до ст. 29, 68 КПК України використати послуги перекладача.

Крім того, слідчим суддею роз`яснювалось право ОСОБА_3 звернутись до Регіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги із клопотанням про надання послуг адвоката. Слідчим суддею неодноразово пропонувалась ОСОБА_3 допомога по сприянню у встановленні контакту із центром, надання адрес, номерів телефонів центру. Однак, ОСОБА_3 зазначив, що йому відомі контактні дані Регіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, допомога у встановленню контакту з центром йому не потрібна.

Враховуючи викладене, суд вважає, що клопотання ОСОБА_3 про залучення перекладача з ромської мови є безпідставним. Разом з тим, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що він має право виступати в суді російською мовою, якою він вільно володіє.

Керуючись ст. 29, 68, 350, 372 КПК України,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про залучення йому перекладача з української на ромську мову відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: