Справа № 744/470/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/870/2016
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000061 , за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Семенівка Чернігівської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 15 листопада 2010 року Семенівським районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки; 07 серпня 2013 року з місць позбавлення волі звільненого умовно достроково з не відбутою частиною покарання 3 (три) місяці 8 (вісім) днів; судимість в установленому законом порядку не знята та не погашена;

2) 03 лютого 2015 року Семенівським районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України до покарання у виді арешту на строк 3 (три) місяці; 17 червня 2015 року з місць позбавлення волі звільненого по відбуттю строку покарання; судимість в установленому законом порядку не знята та не погашена;

3) 03 грудня 2015 року Семенівським районним судом Чернігівської області за ч. 1 ст. 126 Кримінального кодексу України до покарання у виді 120 годин громадських робіт; судимість в установленому законом порядку не знята та не погашена,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Семенівського районного суду Чернігівської області від 22 червня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Семенівського районного суду Чернігівської області від 22 червня 2016 року ОСОБА_7 визнано винуватим та призначено йому покарання за ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 70 Кримінального кодексу України ОСОБА_7 призначено покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 Кримінального кодексу України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано шляхом переведення в більш суворий вид покарання невібуте покарання за вироком Семенівського районного суду Чернігівської області від 01 липня 2015 року і за сукупністю вироків, виходячи з встановленого підпунктом «г» пункту 1 ч. 1 ст. 72 Кримінального кодексу України співвідношення видів покарання, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 8 днів.

Початок строку відбування покарання у виді позбавлення волі визначено рахувати ОСОБА_7 з моменту його фактичного затримання після набрання вироком суду законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 176 (сто сімдесят шість) гривень 20 копійок.

Питання про речові докази вирішено в порядку статті 100 КПК України.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_7 , будучи засудженим 15 листопада 2010 року Семенівським районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України до 3 років позбавлення волі, 03 лютого 2015 року Семенівським районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України до 3 місяців арешту, 03 грудня 2015 Семенівським районним судом Чернігівської області за ч. 1 ст. 126 Кримінального кодексу України до 120 годин громадських робіт, судимості в установленому законом порядку не зняті та не погашені. Під час відбування покарання, яке не пов`язаного з реальним позбавленням волі, а саме громадських робіт, ОСОБА_7 жодних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову, повторно, вчинив умисні корисливі кримінальні правопорушення.

03 березня 2016 року, близько 19 години 00 хвилин ОСОБА_7 маючи умисел на крадіжку, реалізуючи свій злочинний намір до кінця, діючи свідомо, з корисливим умислом, прийшов до домоволодіння ОСОБА_8 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де, користуючись відсутністю власниці, продовжуючи свою протиправну діяльність, за допомогою власної фізичної сили розбив скло в кватирці віконної рами, відчинив вікно та проник до середини будинку. Перебуваючи в будинку ОСОБА_7 здійснив крадіжку телевізора марки «FUNAI» ТV 1400А МК6 (14 дюймів) з пультом до нього, вартістю 700 гривень 00 копійок, телевізора марки «PANASONIK» GAOO 70 ТХ - 2170Т (54 см) з пультом до нього, вартістю 950 гривень 00 копійок, та ТV тюнера марки «ОPENBOX» F-300 FTА з пультом до нього, вартістю 350 гривень 00 копійок, і утримуючи при собі викрадене майно місце вчинення кримінального правопорушення залишив, отримавши тим самим реальну можливість розпорядитися та користуватись викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_8 матеріальних збитків на загальну суму 2000 гривень 00 копійок.

Дії ОСОБА_7 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням до житла.

11 березня 2016 року близько 13 години 30 хвилин ОСОБА_7 , проходячи повз жиле господарство ОСОБА_9 , що розташоване в АДРЕСА_3 , побачив автомобіль, марки ВАЗ - 2107, що належить останньому. Підійшовши до даного автомобіля, ОСОБА_7 , маючи умисел на крадіжку, реалізуючи свій злочинний намір до кінця, діючи свідомо, з корисливим умислом, користуючись відсутністю власника, відкрив передні пасажирські двері та вчинив крадіжку автомобільної магнітоли, марки «LG», моделі ТСН-500, вартістю 280 гривень 00 копійок, що належить ОСОБА_10 , після чого місце вчинення кримінального правопорушення залишив, отримавши тим самим реальну можливість розпоряджатись та користуватись викраденим майном на власний розсуд, завдавши тим самим потерпілому ОСОБА_9 матеріальних збитків на загальну суму 280 гривень 00 копійок.

Дії ОСОБА_7 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

В подальшому продовжуючи свою протиправну діяльність ОСОБА_7 ,

15 квітня 2016 року близько 23 години 30 хвилин, маючи умисел на крадіжку, реалізуючи свій злочинний намір до кінця, діючи свідомо, з корисливим умислом, повторно, прийшов до мікрорайону двоповерхових забудов по вулиці Центральній в м. Семенівка Чернігівської області, де, перебуваючи за приміщенням двоповерхового будинку № 8-а, користуючись відсутністю сторонніх осіб, скоїв крадіжку кришки каналізаційного люка вартістю 840 гривень 00 копійок, який належить комунальному підприємству «Ревна», після чого місце вчинення кримінального правопорушення залишив, отримавши тим самим реальну можливість розпоряджатись та користуватись викраденим майном на власний розсуд, завдавши тим самим комунальному підприємству «Ревна», матеріальних збитків на загальну суму 840 гривень 00 копійок.

Дії ОСОБА_7 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Не погоджуючись з рішенням суду обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить призначити до нього більш м`ягке покарання, ніж передбачено законом, оскільки суд першої інстанції не врахував те, що він ВІЛ-інфікований та те, що його матері вже 70років.

Заслухавши доповідача, прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, які апелянтом та учасниками судового провадження не оскаржуються, тому в цій частині вирок не перевіряється.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд, у відповідності до вимог ст.ст. 65-67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, обставини, що пом`якшують покарання, повне визнання вини та щире каяття, відсутність, згідно даних обвинувальних актів, обставин, які обтяжують покарання, особу винного, який раніше неодноразового судимий, у якого судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, особу винного, який за місцем проживання характеризується нейтрально, не одружений, ніде не працюючий та призначив йому покарання у виді позбавлення волі на певний строк, із застосуванням ст. 70, ч.1 ст. 71 КК України, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Своє рішення щодо виду та розміру покарання суд належно мотивував, воно відповідає вимогам закону щодо мети покарання. Колегія суддів погоджується з таким рішенням і не вбачає підстав для пом`якшення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, враховуючи при цьому конкретні обставини кримінального провадження, а також те, що обвинувачений раніше неодноразового судимий, в тому числі із за злочини проти власності.

Отже, колегія суддів вважає, що зазначені апелянтом обставини щодо його хвороби та те, що його матері 70 років не є в даному випадку підставою для застосування положень ст.. 69 КК України, тобто застосування до нього більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, як і застосування ч.2 ст. 84 КК України, тобто звільнення від покарання за хворобою.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не вбачається, тому вирок суду є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 404, 408, 418 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Семенівського районного суду Чернігівської області від 22 червня 2016 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набуває чинності негайно з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4