Справа № 395/1244/16-к Провадження № 1-кс/395/199/2016

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 жовтня 2016 року м. Новомиргород

Слідчий суддя Новомиргородського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Новомиргородського відділу Знам`янської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_3 , розглянувши винесене в кримінальному провадженні № 0000527 від 24 жовтня 2016 року слідчим СВ Новомиргородського ВП Маловисківського відділу ГУНП України в Кіровоградській області ОСОБА_4 і погоджене прокурором Новомиргородського відділу Знам`янської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_3 клопотання про накладення арешту на майно,

ВСТАНОВИВ:
З клопотання слідчого вбачається, що 24.10.2016 року об 11 год. 20 хв. до чергової частини Новомиргородського ВП Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області надійшло повідомлення від ОСОБА_5 про те, що 24.10.2016 року близько 11 год. 20 хв. на його земельній ділянці на території Канізької сільської ради, невідомі особи незаконного здійснюють збір врожаю кукурудзи.

Виїздом на місце події було встановлено, що на весні 2016 року зі слів ОСОБА_5 , останній не маючи документів на вказану земельну ділянку, але вже подавши відповідні документи на реєстрацію вказаної земельної ділянки, здійснив посів насіння кукурудзи на даній земельній ділянці на полі № НОМЕР_1 в с.Каніж Новомиргородського району Кіровоградської області.

З іншої сторони керівник ФГ «Мирослава» ОСОБА_6 , в якого в січні 2016 року закінчився термін дії договору оренди на вказану земельну ділянку, не маючи відповідних документів, показав, що саме він засіяв дану земельну ділянку насінням кукурудзи в надії, що в подальшому продовжить дію вказаного договору.

При проведенні огляду місця події на земельній ділянці на полі № 1 в с.Каніж Новомиргородського району Кіровоградської області було вилучено 21 тону 550 кг зерна кукурудзи, яке 24.10.2016 року було визнано речовим доказом за даним кримінальним провадження та передано на зберігання до ТОВ «Машинно-технологічна станція Ятрань» (МТС Ятрань), головою якого є ОСОБА_7 , яке розташоване по АДРЕСА_1 .

Слідчий мотивує клопотання тим, що з урахуванням встановлених по справі обставин виникло спірне питання щодо належності врожаю кукурудзи на вказаній земельній ділянці між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Виходячи з того, що на момент звернення з розглядаємим клопотанням вирішити питання про належність згаданого вище зерна кукурудзи неможливо, а тому доцільно накласти арешт на спірне майно, а саме зерно кукурудзи вагою 21 тонна 550 кг.
На підставі викладеного, а також у відповідності до ст.170 ч.2 п.1 КПК України слідчий просить задовольнити клопотання.
Вивчивши матеріали, які надійшли разом з клопотанням, вислухавши прокурора, який підтримав клопотання, допитавши як свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання.
Як вбачається з витягу з ЄРДР, 24.10.2016 року ОСОБА_5 звернувся до поліції з приводу того, що невідома особа на території Канізької сільської ради Новомиргородського району здійснила самовільне зайняття його земельної ділянки площею 46 га; визначено правову кваліфікацію за ст.197-1 ч.1 КК України, тобто самовільне зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди іі законному володільцю або власнику.

Законодавче визначення терміна «самовільне заняття земельної ділянки» закріплено у ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» від 19 червня 2003 року, відповідно до якої самовільне зайняття земельної ділянки це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. З урахуванням диспозиції ст.197-1 ч.1 КК України об`єктивну сторону самовільного зайняття земельної ділянки становлять: а) активні протиправні дії; б) шкода, нанесена власнику земельної ділянки чи землекористувачу; в) причинний зв`язок між протиправними діями та шкодою.

Згідно до ст.170 ч.2 п.1 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; ч.3 вказаного Закону вказує на те, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст.98 ч.1 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з клопотання слідчого та пояснень прокурора у судовому засіданні, стороною обвинувачення не доведенощо зерно кукурудзи вагою 21 тонна 550 кг з огляду на обставини кримінального провадження № 0000527 від 24 жовтня 2016 року та правову кваліфікацію відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки воно не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не зберегло на собі сліди або інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час згаданого кримінального провадження.
Більш того, відсутність ознак речового доказу підтверджується навіть у тексті самого клопотання, де вказано, що не можна визначити власника вказаного зерна, а тому доцільно накласти арешт на спірне майно до визначення власника, що суперечить положенню ст.170 ч.2 п.1 КПК України, згідно якої мета арешту це забезпечення збереження речового доказу.

Що стосується наявності у матеріалах кримінального провадження постанови слідчого про приєднання до кримінального провадження як речового доказу зерна кукурудзи вагою 21 тонна 550 кг та передачу його на зберігання від 24.10.2016 року, то сам факт наявності такого процесуального документа ще не свідчить про те, що вказане майно є речовим доказом з огляду на обставини справи та критерії, зазначені у статті 98 КПК України.

У зв`язку з наведеним у задоволенні клопотання необхідно відмовити.
Керуючись ст.ст. 98, 170, 171 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0000527 від 24 жовтня 2016 року відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Кіровоградської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу вручити прокурору негайно після її оголошення.

Суддя: ОСОБА_8 Орендовський