УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" листопада 2016 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 перевіривши виконання вимог ст.ст. 537, 539 КПК України за зверненнями начальника відділу по контролю за виконанням судових рішень Черкаської ВК № 62 ОСОБА_2 , начальника установи-начальника арештного дому цієї ж ВК ОСОБА_3 щодо застосування покарання за наявності кількох вироків стосовно ОСОБА_4 ,
Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 02.12.2014 (суддя ОСОБА_5 ) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчинені злочину передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України і з урахуванням положень ч. 1 та ч. 4 ст. 70 цього Кодексу, призначено остаточне покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

24.02.2015 у провадження суду надійшла заява начальника відділу по контролю за виконанням судових рішень Черкаської ВК № 62 ОСОБА_2 щодо застосування покарання за наявності кількох вироків стосовно ОСОБА_4 з огляду на те, що

, на думку заявника, призначене судом остаточне покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, визначене без дотримання вимог КК в цій частині так, як воно не є більшим від покарання за вироком суду від 02.12.2014.

02.11.2015 та 22.08.2016 до суду надійшли заяви начальника установи-начальника арештного дому ВК № 62 ОСОБА_3 з аналогічного питання.

Дані заяви були передані для розгляду судді ОСОБА_5 .

Надалі, 10.11.2016, відповідно до ст. 35 КПК України, автоматизованою системою документообігу суду, з урахуванням положень ст. ст. 75, 76 КПК України, було визначено головуючого суддю для розгляду вищевказаних звернень заявників ОСОБА_1 та передано провадження 2604/16458/12, 1-в/755/709/16, - 14.11.2016, а тому суд, перевіриши виконання вимог ст.ст. 537, 539 КПК України, за ними приходить до наступного.

У цій ситуації заявник вказує на те, що судом було визначено остаточне покарання за наявності кількох вироків з порушенням вимог ст. 70 КК України.

Частиною 1 статті 539 КПК України регламентовано, що питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно положень п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання з даного питання подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13 частини першої статті 537 цього Кодексу;

У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Таким чином системний аналі з положень ст.ст. 22, 26 в сукупності з нормами ст. 537 КПК України свідчить про те, що законодавець покладає на заявника при подачі такого типу клопотання довести суду свої повноваження, наявність кількох вироків, дані про місце проживання засудженого, відомості про те, що ці вироки перебувають на виконанні у Дніпровському районі м. Києва та інші обставини.

Однак, у цій ситуації вироки суду виконуються ВК № 62 (адреса: м. Черкаси, вул. Сурікова, 30), яке розташоване поза межами Дніпровського району м. Києва, а тому таке клопотання не підсудне даному місцевому суду.

Це клопотання повинно бути подано заявником до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконуються вироки вказані у самому клопотанні.

Також, заявником долучено до клопотання копії вироків, які належним чином не завірені, а саме згідно п.п. 13.6, 13.7 Інструкції з діловодства у місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах м. Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 17 грудня 2013 року № 173 (надалі Інструкція), передбачено, що копії судових рішень, що набрали законної сили, мають бути підписані відповідальним працівником (особою) суду та суддею, а також скріплені відбитком гербової печатки суду. У разі якщо судове рішення не набрало законної сили, про це працівником апарату суду зазначається на копії, що видається. На копії судового рішення, що набрало законної сили, зазначається дата набрання ним чинності. Копії судових рішень мають бути належним чином оформлені та засвідчені відбитком гербової печатки суду. Якщо копія судового рішення складається з кількох аркушів, вона має бути прошнурована нитками на п`ять проколів, а на зворотному боці останнього аркуша скріплена підписом судді, працівника апарату суду, засвідчена відбитком гербової печатки суду, із зазначенням кількості зшитих аркушів.
Тобто, у цій ситуації, заявник вказаних вимог Інструкції не дотримався, що в світлі позиції ВССУ, зокрема висвітленої у справах 5-1762ск16, 5-1759ск16, 5-1736ск16, 5-1666ск16, свідчить про невідповідність таких звернень нормам КПК України та позбавляє суд, до якого подано таке звернення, перевірити факт достовірності відображених у них відомостей.
За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що звернення (клопотання) заявників за своєю суттю є сумнівними, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року, (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України), а тому останні підлягають поверненню заявникам.

Також суд звертає увагу на той факт, що заявник фактично піддає сумніву судове рішення, що є неприпустимим так, як відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Салов проти України» від 06.09.2005року, одним із основних аспектів принципу верховенства права є принцип правової впевненості, який передбачає, що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким іншим рішенням суду.

Таким чином, у даному випадку, суд не може піддавати сумніву вирок від 02.12.2014 будь-яким іншим рішенням суду, у в зв`язку з тим, що це прямо суперечить принципу правової впевненості, оскільки в такий спосіб заявниками фактично здійснюється процедура «апеляційного оскарження» рішення у спосіб, який не передбачений КПК України.

Вирок суду набрав законної сили, та, згідно ст. 533 КПК України, це судове рішення є обов`язковим для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України, незалежно від їх відношення до нього.
Крім того, виходячи з положень ч. 5 ст. 539 та ст. 392 КПК України, дане судове рішення оскарженню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 74, 80 КК України, ст. ст. 1-29, 369-372, 376, 392, 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :
Клопотанням (звернення) начальника відділу по контролю за виконанням судових рішень Черкаської ВК № 62 ОСОБА_2 , начальника установи-начальника арештного дому цієї ж ВК ОСОБА_3 щодо застосування покарання за наявності кількох вироків стосовно ОСОБА_4 , кожне окремо, - повернути заявникам.

Повернення клопотання (звернення) не є перешкодою для повторного звернення до суду за місцем виконання вироку в порядку Кримінального процесуального Кодексу України.

Копію ухвали разом з клопотанням та долученими до нього документами направити заявникам.

Ухвала оскарженню не підлягає та є обов`язковою для безумовного виконанню на всій території України.
С у д д я : ОСОБА_1