Дата документу 30.05.2016
Справа № 509/2130/13-к

У Х В А Л А
30 травня 2016 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
представника потерпілої адвоката ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Надлиманське Овідіопольського району Одеської області, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за підозрою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 153, ч. 1 ст. 155 КК України,
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Іллічівського міського суду Одеської області знаходиться вказане кримінальне провадження за яким ОСОБА_8 підозрюються у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 153, ч. 1 ст. 155 КК України, яке надійшло з апеляційного суду Одеської області, згідно ухвали від 25 квітня 2016 року про зміну підсудності.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 , посилаючись на висновки Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення, просив повернути обвинувальний акт для усунення недоліків.
Представник потерпілої адвокат ОСОБА_6 підтримав позицію прокурора, захисник ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_8 не заперечували.
Суд вважає, що кримінальне провадження не підлягає призначенню до судового розгляду за наступними підставами.
Судом встановлено, що в даному кримінальному провадженні складено обвинувальний акт, який затверджений прокурором 27 травня 2013 року відносно ОСОБА_8 , який з кримінальним провадженням надійшов з Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ після скасування вироку Овідіопольського районного суду Одеської області від 29 вересня 2014 року та ухвали апеляційного суду Одеської області від 29 липня 2015 року для нового розгляду.
Згідно п. 3 ч. 2 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Суд вважає, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, з огляду на наступне.
Згідно п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Як вбачається з обвинувального акту, в ньому відсутнє формулювання обвинувачення ОСОБА_8 , що порушує його право на захист.
Більш того, у обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_8 підозрюються у вчиненні злочинів, а не обвинувачуються. Тобто, вказаній особі обвинувачення не висунуте, що не відповідає вимогам ч. 4 ст. 110 КПК України, згідно якої обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.
Право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пєлісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).
На думку суду, відсутність в обвинувальному акті викладення самого обвинувачення явно порушує право ОСОБА_8 на захист та є перешкодою для призначення судового розгляду.
Суд звертає також увагу на те, що в обвинувальному акті не викладені обставини щодо кожного злочину окремо, що привело до того, що не зрозуміло які саме дії ОСОБА_8 кваліфікують злочин, передбачений ч. 1 ст. 155 КК України.
Тобто, у встановлених обставинах міститься викладення дій щодо застосування ОСОБА_8 відносно потерпілої ОСОБА_9 статевих зносин із застосуванням фізичного насильства зґвалтування неповнолітньої (ч. 3 ст. 152 КК України) та задоволення статевої пристрасті неприродним способом щодо неповнолітньої (ч. 2 ст. 153 КК України).
Враховуючи, що злочин, передбачений ч. 1 ст. 155 КК України (статеві зносини з особою, яка не досягла статевої зрілості), характеризується добровільністю статевих зносин, можливо зробити висновок, що в обвинувальному акті відсутні обставини, які прокурор вважає встановленими щодо цього злочину.
Згідно ч. 2 ст. 6 Конвенції, ст. 62 Конституції України кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Згідно ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави
Суд звертає увагу, що в супереч вказаним правовим нормам, в обвинувальному акті вказується, що ОСОБА_8 скоїв (вчинив) злочини, фактично вважаючи його винуватим до доведення цього в законному порядку і встановлення у обвинувальному вироку суду.
Крім того, обвинувальний акт не відповідає вимогам закону в частині відсутності «мокрої» печатки, яка б засвідчувала підпис відповідальної особи, яка затвердила обвинувальний акт, так як у відповідності до вимог пп.9.5,18.2 Інструкції з діловодства в органах прокуратури, затвердженої Генеральним прокурором України від 15 січня 2013 року № 3, офіційний документ, яким є обвинувальний акт, підписується посадовою особою та затверджується печаткою відповідного органу.
Відповідно до положень ст.7 KПК України зміст і форма кримінального провадження, повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться законність, забезпечення права на захист та доступ до правосуддя.
За таких обставин суд вважає, що обвинувальний акт, як такий, що не відповідає вимогам КПК України, підлягає поверненню керівнику групи прокурорів Іллічівської місцевої прокуратури, які здійснюють повноваження прокурора у цьому кримінальному провадженні.
Керуючись п. 3 ч. 2 ст. 314 КПК України,
У Х В А Л И В:
Обвинувальний акт, затверджений прокурором 27 травня 2013 року, за підозрою ОСОБА_8 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 153, ч. 1 ст. 155 КК України, як такий, що не відповідає вимогам КПК України, повернути керівнику групи прокурорів Іллічівської місцевої прокуратури, які здійснюють повноваження прокурора у цьому кримінальному провадженні.
Копію ухвали вручити учасникам процесу.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Іллічівський міський суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3