У Х В А Л А
02.11.2016 р. Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі

головуючої судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгород кримінальне провадження № 0001434 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч. 1 КК України,

В С Т А Н О В И В:
На розгляді суду перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч. 1 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 05 вересня 2016 року обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 03 листопада 2016 року.

У зв`язку з тим, що судовий розгляд даного кримінального провадження на даний час не завершено, а строк дії вказаного запобіжного заходу закінчується, за ініціативою суду на розсуд учасників судового провадження винесено питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 .

В судовому засіданні прокурор просила продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 строк тримання під вартою, так як ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не відпали та продовжують існувати.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечив проти продовження строку тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні просив змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Заслухавши думку учасників судового провадження та дослідивши наявні матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог пунктів 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу, суд вважає, що підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу обраного відносно обвинуваченого не вбачається, оскільки в матеріалах кримінального провадження містяться достатні дані, які свідчать про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, а тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід продовжити. Зокрема, продовжують існувати обґрунтовані ризики того, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду чи продовжити вчиняти нові кримінальні правопорушення, а тому більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення запобігання цих ризиків. Також суд враховує тяжкість пред`явленого обвинувачення, пов`язаного із вчиненням особливо тяжкого злочину, покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, а також наявність попередньої судимості за вчинення ним умисного злочину.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 196, 331, 369 КПК України суд,

У Х В А Л И В:
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 строк тримання під вартою до 29 грудня 2016 року.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Головуюча, суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3