Справа № 761/1664/16-к
Провадження № 1-кс/761/8677/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2016 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву представника потерпілої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про відвід судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_7 від участі у кримінальному провадженні № 1-кп/761/509/2016 (справа № 761/1664/16-к),
в с т а н о в и в:
12 квітня 2016 року представник потерпілої ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 , посилаючись на положення п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, заявив відвід судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_7 від участі у кримінальному провадженні № 1-кп/761/509/2016 (справа № 761/1664/16-к).

Свою заяву адвокат ОСОБА_6 обґрунтовує тим, що всім відомий факт того, що суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_8 обвинувачується у прийнятті завідомо неправосудних рішень відносно учасників протестних акцій під час Революції Гідності. Прийняття таких рішень є підставою для їх перевірки на підставі п. 4 ст. 3 Закону України «Про відновлення довіри до судової влади в Україні». Цим Законом визначено перелік справ, які кваліфіковані законодавцем як справи підвищеної соціальної ваги та уваги. Під час їх прийняття відбувались масові порушення норм законодавства. У суспільстві ця категорія справ отримала узагальнену назву «справи Майдану». Судді, які приймали такі рішення, були пов`язані одним організатором та одним злочинним умислом на придушення протестних акцій. Після двох років дії цього Закону та перевірок таких суддів Тимчасовою спеціальною комісією з перевірки суддів судів загальної юрисдикції і Вищою радою юстиції України з засобів масової інформації стало відомо, що такі судді підтримують один одного, у них сформувалися спільні інтереси та єдине бачення суті намагань відповідних органів притягнути їх до відповідальності. Зокрема, суддя ОСОБА_8 неодноразово зазначала, що це все є переслідуванням, а кримінальні справи є безпідставними та політично вмотивованими.

У свою чергу, суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_7 також приймав рішення у справах, які входять до переліку, визначених Законом України «Про відновлення довіри до судової влади в Україні». При цьому, висновком Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів судів загальної юрисдикції № 54/02-15 від 10 червня 2015 року його було визнано таким, що порушив присягу судді і підлягає звільненню. Таким чином, він входить до групи суддів, які розглядали так звані «справи Майдану», у зв`язку з чим з великою долею ймовірності поділяє думки судді ОСОБА_8 , що такі справи є політично вмотивованими та направлені на переслідування суддів.

На переконання представника потерпілої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 цей факт дає підстави вважати, що під час розгляду кримінального провадження № 1-кп/761/509/2016 (справа № 761/1664/16-к) суддя ОСОБА_7 не зможе забезпечити об`єктивний та неупереджений розгляд. Вищевказані переконання будуть перешкоджати розгляду справи не менше ніж дружні стосунки чи інші обставини, які кримінально-процесуальним законодавством визначені такими, що свідчать про наявність підстав для відводу судді.

За таких обставин, на переконання заявника, існують обґрунтовані сумніви у неупередженості судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_7 під час розгляду ним кримінального провадження № 1-кп/761/509/2016 (справа № 761/1664/16-к) за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 375 КК України.

У судове засідання заявник ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, не з`явився та не повідомив суд про причини свого неприбуття.

Потерпіла ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, також не з`явилась у судове засідання та не повідомила суд про причини свого неприбуття.

Від судді ОСОБА_7 надійшла заява, в якій він просив суд розглядати заяву представника потерпілої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про його відвід від участі у кримінальному провадженні № 1-кп/761/509/2016 (справа № 761/1664/16-к) без його участі.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення заяви представника потерпілої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про відвід судді, посилаючись на те, що він не вбачає підстав, які б виключали можливість участі судді ОСОБА_7 у розгляді кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 375 КК України.

Захисник ОСОБА_4 також заперечував проти задоволення заяви представника потерпілої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про відвід судді ОСОБА_7 , посилаючись на відсутність обставин, передбачених кримінально-процесуальним законом, які виключають участь судді у кримінальному провадженні.

Обвинувачена ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду заяви, у судове засідання не з`явилась, однак, направила на адресу суду заяву, в якій просила суд вирішувати питання про відвід судді ОСОБА_7 за її відсутністю. При цьому, заперечувала проти задоволення заяви представника потерпілої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про відвід судді, звертаючи увагу суду на відсутність обставин, передбачених статтями 75 та 76 КПК України, які б виключали можливість участі вищевказаного судді у кримінальному провадженні № 1-кп/761/509/2016 (справа № 761/1664/16-к).

Потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а також їх представники адвокати ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились та не повідомили суд про причини свого неприбуття.

Дослідивши заяву про відвід та додані до неї матеріали, заслухавши думку прокурора та захисника, приходжу до висновку про необхідність відмовити представнику потерпілої ОСОБА_5 адвокату ОСОБА_6 у задоволенні його заяви про відвід судді ОСОБА_7 , виходячи з наступного.

Так, положеннями статей 75 та 76 КПК України встановлено вичерпний перелік обставин, які виключають можливість участі судді у кримінальному провадженні, зокрема:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий суддя, суддя, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною 3 статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

У свою чергу, поняття «інші обставини, які викликають сумнів у його неупередженості» є оціночним, використання якого залежить від правосвідомості особи, яка його застосовує та з`ясовує його сутність, виходячи зі свого внутрішнього переконання.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» встановлено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини, при наданні оцінки безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так, у справі «Гаусшильдт проти Данії» та «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначено, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. При цьому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо нього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчить про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України». Зазначену позицію Європейського суду з прав людини підтримав і Верховний Суд України у справі № 5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01 березня 2012 року).

Однак, у заяві представника потерпілої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про відвід відсутні об`єктивні докази фактичної наявності упередженості судді ОСОБА_7 в розгляді кримінального провадження № 1-кп/761/509/2016 (справа № 761/1664/16-к).

Разом із цим, наведені у заяві адвоката ОСОБА_6 підстави не можна визнати такими, що виключають можливість участі судді ОСОБА_7 у розгляді кримінального провадження № 0000162 від 31 липня 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 375 КК України (провадження № 1-кп/761/509/2016 (справа № 761/1664/16-к), оскільки вони не містять ознак жодної з обставин, передбачених статтями 75 та 76 КПК України. При цьому, суть заявленого відводу зводиться до того, що заявник, внаслідок суб`єктивного тлумачення норм діючого законодавства та власної інтерпретації фактичних обставин справи, не погоджується з рішеннями, прийнятими суддею ОСОБА_7 за наслідками розгляду так званих «справ Майдану», які не мають навіть опосередкованого процесуального відношення до обставин, які були предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 .

Такого роду твердження у будь-якому випадку не може слугувати достатньою підставою для відводу судді, оскільки не вказує на наявність обставин, які викликають обґрунтовані сумніви у неупередженості судді ОСОБА_7 та його особистій зацікавленості в результатах розгляду кримінального провадження № 1-кп/761/509/2016 (справа № 761/1664/16-к) за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 375 КК України.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що заява адвоката ОСОБА_6 побудована на припущеннях та зводиться виключно до його власних міркувань, оскільки ним не доведено жодної належної підстави, яка б могла вказувати на певну зацікавленість чи упередженість судді ОСОБА_7 під час розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 375 КК України. Крім того, вважаю за необхідне звернути увагу на те, що у своїй заяві про відвід судді адвокат ОСОБА_6 не посилається на конкретні порушення суддею ОСОБА_7 норм матеріального та/або процесуального права під час здійснення розгляду так званих «справ Майдану», а у площину зазначених ним суб`єктивних висновків взагалі можна помістити обставини більшості аналогічних справ, розглянутих в порядку КУпАП та КПК України тим чи іншим складом суду наприкінці 2013 початку 2014 років.

Таким чином, враховуючи те, що у судовому засіданні не були встановлені обставини, які б виключали можливість участі судді ОСОБА_7 у розгляді кримінального провадження № 1-кп/761/509/2016 (справа № 761/1664/16-к) чи свідчили б про його особисту заінтересованість або викликали обґрунтовані сумніви у його неупередженості під час розгляду зазначеного кримінального провадження, вважаю за необхідне відмовити представнику потерпілої ОСОБА_5 адвокату ОСОБА_6 у задоволенні його заяви про відвід судді.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 75-76, 80-81, 376, 532 КПК України, суддя,
п о с т а н о в и в:
У задоволенні заяви представника потерпілої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про відвід судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_7 від участі у кримінальному провадженні № 1-кп/761/509/2016 (справа № 761/1664/16-к) відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1