ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4033/16-к
провадження № 1-кп/753/385/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"30" березня 2016 р.
Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0000495 від 19.01.2016 року з угодою про примирення між потерпілим та обвинуваченим від 30 березня 2016 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, офіційно не працюючого, не одруженого, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:
Згідно обвинувального акту, ОСОБА_3 22 грудня 2015 року у невстановлений досудовим розслідуванням час, знаходячись за адресою: м. Київ, вул. Привокзальна, 1 в приміщенні станції технічного обслуговування «Автодом», зловживаючи довірою, з корисливих мотивів та з метою обернення чужого майна на свою користь, заволодів чужим майном, а саме ноутбуком «Asus Pentium P600 2.00GHZ/RAM3072MB/ HDD320GB/dvd-RW» s/n AAN0AS476006437» вартістю 4807 гривень 00 копійок, який належить ОСОБА_5 . Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, ОСОБА_3 користуючись тим, що перебуває на іспитовому терміні на посаді механіка на станції технічного обслуговування «Автодом» за вищевказаною адресою, з метою введення в оману, під приводом встановлення нового програмного забезпечення для роботи з транспортними засобами, попросив у ОСОБА_5 , який є керівником станції ноутбук марки «Asus Pentium P600», який не мав наміру повертати. ОСОБА_5 довіряючи ОСОБА_3 , будучи введеним в оману, погодився на пропозицію останнього та передав ноутбук марки «Asus Pentium P600» для встановлення нового програмного забезпечення для обслуговування транспортних засобів.
Після чого, ОСОБА_3 , заволодівши чужим майном ноутбуком «Asus Pentium P600 2.00GHZ/RAM3072MB/ HDD320GB/dvd-RW» s/n AAN0AS476006437», зловживаючи довірою ОСОБА_5 , обіцяючи повернути майно, зобов`язання не виконав, розпорядившись ноутбуком на власний розсуд, а саме заклав до ломбардного відділення ПТЗТ «Скарбниця», отримавши за нього гроші, якими розпорядився на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_5 матеріальну шкоду.
Крім того, 27 грудня 2015 року у невстановлений досудовим розслідуванням час, знаходячись за адресою: м. Київ, вул. Привокзальна, 1 в приміщенні станції технічного обслуговування «Автодом» ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, маючи вільний доступ до приміщення, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення викрав перфоратор «Bosch» вартістю 852 гривні 00 копійок, що належить ОСОБА_5 , після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Крім того, 29.12.2015 року у невстановлений досудовим розслідуванням час, знаходячись за адресою: м. Київ, вул. Привокзальна, 1 в приміщенні станції технічного обслуговування «Автодом» ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, викрав з транспортного засобу марки «Фольксваген Гольф» д.н.з. НОМЕР_1 , що знаходився біля вищевказаного приміщення, належну ОСОБА_5 авто магнітолу «Pioneer deh-p40mp» c/н 5137 w вартістю 909 гривень 00 копійок, після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

За наведених обставин, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_3 заволодів чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство) тобто вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України, а також таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 185 КК України.
30 березня 2016 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 було укладено угоду про примирення, у відповідності до вимог ст. 471 КПК України.

Згідно даної угоди сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений повністю визнав свою винуватість. У зв`язку з поверненням викраденого майна та відсутністю завданої матеріальної шкоди потерпілий відмовляється заявляти цивільний позов. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 190 КК України у виді 1 року обмеження волі. За сукупністю злочинів на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 3 трьох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі із встановленням іспитового строку, терміном на 1 (один) рік. Відповідно до п.п. 2-4 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені статтею 473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 3 ст. 474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Згідно до ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України, які згідно ст. 12 КК України, є злочинами середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Потерпілий ОСОБА_5 розуміючи наслідки затвердження угоди роз`яснені судом, просив затвердити вказану угоду, прокурор не заперечував проти затвердження зазначеної угоди.

Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку, що мали місце діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 . Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбачених Кримінальним кодексом України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 та призначення останньому узгодженого сторонами покарання.

Керуючись ст. ст. 373, 374,474, 475 КПК України, суд,

П Р И С У Д И В:
Затвердити угоду про примирення від 30 березня 2016 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

за ч.1 ст. 190 КК України на 1 (один) рік обмеження волі;

за ч. 2 ст. 185 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі.

За сукупністю злочинів на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі із встановленням іспитового строку, терміном на 1 (один) рік. Відповідно до п.п. 2-4 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 395 КПК України, до Апеляційного суду міста Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно вручити прокурору та засудженому.

СУДДЯ: