Справа № 206/2435/16-к
Провадження № 1-кп/206/137/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"29" червня 2016 р.

Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в підготовчому провадженні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000366 від 22.03.2016 року відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

м. Дніпропетровська, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 10.06.2011 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309, ч. 2

ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним терміном 3 роки.

- 15.11.2011 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 роки позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, частково приєднаний невідбутий термін 1 місяць за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10.06.2011 р. до відбуття визначеного покарання 4 роки 1 місяць позбавлення волі. 02.06.2015 року ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від відбуття покарання звільнений умовно-достроково. Невідбутий строк 4 місяці 10 днів.;

- 02.03.2016 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186, ч. 2

ст. 309 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 будучи раніше судимим за скоєння корисних умисних злочинів проти власності, маючи не зняту і не погашену в установленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став і повторно скоїв корисний умисний злочин проти власності за наступних обставин:
08.03.2016 року, приблизно о 11 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи у близьких добросусідських стосунках з ОСОБА_5 , прибув до місця її мешкання за адресою: АДРЕСА_3 .
Знаходячись на сходинковій площадці 1-го поверху буд.
АДРЕСА_4 біля входу до квартири АДРЕСА_5 ,
ОСОБА_4 побачив мобільний телефон марки «Nokia 108» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , чорно-червоного кольору, в якому була встановлена сім картка оператора «МТС Україна» НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_5 . В цей час у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел на заволодіння вказаним мобільним телефоном марки «Nokia 108» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , чорно-червоного кольору шляхом обману.
Цього ж дня, близько 11 год. 05 хв. ОСОБА_4 , використовуючи добросусідські стосунки з потерпілою ОСОБА_5 , під приводом необхідності здійснення телефонного дзвінку, з мобільного телефону марки «Nokia 108» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , попрохав вказаний мобільний телефон та пообіцяв повернути його через 10 хв.
Потерпіла ОСОБА_5 , будучи введена в оману, не підозрюючи про дійсний злочинний намір ОСОБА_4 , добровільно передала йому зазначений мобільний телефон, який він не повернув та розпорядився ним на власний розсуд.
Таким чином, умисними діями ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_6 , згідно висновку експерта № 736 від 13.04.2016 року заподіяно матеріальний збиток на суму 410 гривень 00 копійок.
Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, пояснив, що 08.03.2016 року приблизно о 11 год. 00 хв., перебуваючи в добросусідських стосунках з ОСОБА_5 біля входу до її квартири побачив мобільний телефон марки «Nokia 108» чорно-червоного кольору, який належав ОСОБА_5 , який попросив у потерпілій нібито подзвонити, але наміру його повертати у нього не було. Після чого він зайшов в інший під`їзд та не виходив звідти, поки ОСОБА_5 , яка його чекала біля під`їзду, не пішла. Після чого він здав мобільний телефон до ломбарду та розпорядився отриманими коштами на власний розсуд.
Потерпіла ОСОБА_5 підтвердила обставини, викладені в обвинувальному акті, при цьому пояснила суду, що 08.03.2016 року до неї зайшов раніше знайомий ОСОБА_4 та попросив у неї подзвонити, при цьому запропонував спуститьсь на вулицю, щоб вона змогла пересвідчитись, що він нікуди не збіжить з її телефоном, на що вона погодилась та дала йому телефон. Спустившись на вулицю ОСОБА_4 з її телефоном, зайшов до іншого багатоквартирного будинку, а вона прочекала його близько 10 хв., після чого зрозуміла, що телефон їй ніхто не поверне.
Учасниками судового розгляду не оспорюються та визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України судом в судовому засіданні дані докази не досліджувались.
Умисні дії ОСОБА_4 , що виразилися у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше судимий, за місцем мешкання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, скоїв злочин, яки відповідно до ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд вказує повне визнання ним своєї винуватості, щире каяття.
Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання, обвинуваченому ОСОБА_4 , суд вказує рецидив злочину.
Таким чином, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе в умовах ізоляції від суспільства з обранням йому покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті, з урахуванням ст..71 КК України до покарання, обраного за даним вироком, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 02.03.2016 року, оскільки, згідно роз`яснень п. 25 постанови Пленуму Верховного суду «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 за сукупністю вироків (ст.. 71КК України) покарання призначається, коли засуджена особа вчинила новий злочин після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не застосовувався.

Питання речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
Керуючись ст..ст. 314, 472-475 КПК України, суд,-
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 1 ( одного) року позбавлення волі.
На підставі ст. 71КК України за сукупністю вироків до покарання, обраного ОСОБА_4 за даним вироком, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02.03.216 року, та остаточно призначити останньому покарання у виді 4 ( чотирьох ) років 3(трьох) місяців позбавлення волі.

Речові докази: оригінал договору про надання фінансового кредиту під заставу № 14.4878/0 від 17.03.2016 року залишити на зберігання при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України , до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1