Справа № 509/1612/16-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2016 року. Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у смт. Овідіополі кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця за національністю, громадянина України, не одруженого, приватного підприємця, не судимого-,

у вчиненні злочину,передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

5 квітня 2016 року, приблизно об 11 год. 30 хв., ОСОБА_6 зайшов до відділення «Укрпошти», що розташоване в будинку №8 на території жилмасиву «Радужний» с. Мізікевича Овідіопольського району, для того щоб виготовити працівнику цього відділеня ОСОБА_7 електронний ключ на її замовлення. У зв`язку з відсутністю ОСОБА_7 на робочому місці і неможливістю зв`язатися з нею за допомогою свого мобільного телефону, ОСОБА_6 звернувся до начальника відділення зв`язку ОСОБА_8 з проханням щоб вона зателефонувала ОСОБА_7 для того щоб він домовився з нею про зустріч. ОСОБА_8 виконала прохання ОСОБА_9 , зателефонувала зі свого мобільного телефону ОСОБА_7 , після чого добровільно передала ОСОБА_6 свій мобільний телефон для того, щоб він особисто домовився з ОСОБА_7 про зустріч та виконання її замовлення. Скориставшись довірою ОСОБА_8 та отримавши від неї її мобільний телефон марки «Nokia XL Dual Sim Orange», вартістю 2900 грн., з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Life», вартістю 15 грн., на рахунку якої знаходились грошові кошти в суму 100 грн., ОСОБА_6 з метою заволодіння її майном вийшов з приміщення відділення зв`язку, сховав мобільний телефон до кишені куртки, пішов до ломбарду «Онікс» і заклав там належне ОСОБА_8 майно загальною вартістю 3015 грн.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину свою визнав повністю і показав, що вчинив злочин при зазначених вище обставинах.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 не заперечував фактичних обставини справи і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів у справі, крім тих, що характеризують особу обвинуваченого.

Досудовим розслідуванням злочинні дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Суд вважає таку кваліфікацію дій ОСОБА_6 помилковою з наступних підстав.

Із фабули обвинувачення, показань самого обвинуваченого слідує, що потерпіла ОСОБА_8 сама добровільно передала обвинуваченому мобільний телефон, а останній, зловживаючи її довірою, заволодів цим майном.

За змістом ст. 185 ч. 1 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. №10 «Про судову практику у справах про слочини проти власності» крадіжка (таємне викрадення чужого майна) це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб.

Пленум Верховного Суду України в п.17 зазначеної више постанови роз`яснив, що відповідно до статті 190 КК шахрайство це заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. Обман (повідомлення потерпілому неправдивих відомостей або приховування певних обставин) чи зловживання довірою (недобросовісне використання довіри потерпілого) при шахрайстві застосовуються винною особою з метою викликати у потерпілого впевненість у вигідності чи обов`язковості передачі їй майна або права на нього. Обов`язковою ознакою шахрайства є добровільна передача потерпілим майна чи права на нього.

В даному випадку ОСОБА_6 недобросовісно використав довіру потерпілої ОСОБА_8 для заволодіння її майном, а тому його дії підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майно шляхом зловживання довірою потерпілої (шахрайство).

Обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно до вимог ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого, відсутність майнової шкоди для потерпілої.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує також ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, його вік, першу судимість, позитивні характеристики, майновий стан.

За таких обставин суд приходить до висновку, що покарання ОСОБА_6 слід призначити у виді обмеження волі, але із застосуванням ст. 75 КК України звільнивши останнього від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один ) рік, з покладанням на нього на підставі ст. 76 КК України обов`язків не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції; повідомляти цю інспекцію про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області через Овідіопольський районний суд шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1