Єдиний унікальний номер 225/4500/13-к
Номер провадження 11-кп/775/200/2014

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2014 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судового засідання: ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Донецької області кримінальне провадження № 225/4500/13-к, 11кп/775/1299/13 по обвинуваченню
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Калуш Івано- Франківської області, громадянина України, не одружений, освіта початкова, не працює, раніш судимий 1992 року Синельниковським міським судом Дніпропетровської області по ст. 140 ч.3 КК України (ред. 1960 року) до 3 років та 6 місяцям позбавлення волі; 1996 року Богунським районним судом міста Житомира за ст.140 ч.3 КК України (ред. 1960 року) до 5 років позбавлення волі. 2001 р. Автозаводським р/с міста Кременчуг Полтавської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. 2005р. Синельниковським м/с Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.З ст.185, ст. 187 УК України до 7 років позбавлення волі, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 186 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора, захисника ОСОБА_6 на вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 08 листопада 2013 року, -
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
Згідно вироку суду, під час судового розгляду встановлено, що 22 травня 2013 року о 15 годині 30 хвилин ОСОБА_7 маючи намір на таємне викрадання чужого майна, через вхідну калитку проникнув на подвір`я будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , перебуваючи на території двору вказаного будинку ОСОБА_7 реалізуючи свій злочинний намір, через незакриті на замок двері, проник до приміщення жилого будинку за вказаною адресою: АДРЕСА_2 , де скориставшись тим, що його присутності не почув господар будинку ОСОБА_9 , який спав в залі на дивані, пройшов до спальної кімнати ОСОБА_8 , де діючи умисно, повторно, з проникненням до житла, з корисливих спонукань, з метою незаконного збагачення, незаконно заволодів золотим ланцюжком вагою 1,5г 585 проби вартістю 900 грн. з кулоном вагою 1,0г. 585 г проби вартістю 500 грн. загальною вартістю 1400 грн., що належать потерпілій ОСОБА_8 , та під час скоєння кримінального правопорушення був застигнутим ОСОБА_8 , яка повернулась з роботи додому, та своїм криком позвала на допомогу свого чоловіка ОСОБА_9 . Будучи застигнутим на місці скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_7 реалізуючи свій злочинний намір спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, а також маючи миттєво виниклий в нього намір на скоєння відкритого заволодіння чужим майном, і намір на подолання опору потерпілих, з одночасним перешкоджанням можливості у останніх зупинити його протиправні дії, та завадити йому залишити місце скоєння кримінального правопорушення, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя га здоров» я потерпілого ОСОБА_9 , завдав йому легкі тілесні пошкодження з використанням принесеного з собою електрошокеру, виконавши усі наміри, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця. Але не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, тому що потерпілий ОСОБА_9 вибив електрошокер з рук ОСОБА_7 , який лише після цього кинув на підлогу золотий ланцюжок вагою 1,5г. 585 проби вартістю 900 грн. з кулоном вагою 1,0г. 585 проби вартістю 500 грн. загальною вартістю 1400грн., що належать потерпілій ОСОБА_8 , з якими він намагався з місця скоєння кримінального правопорушення зникнути, та розпорядитися ними на свій розсуд, та під час вчинення скоєння кримінального правопорушення був затриманий потерпілими, які передали його працівникам міліції, що прибули за їх повідомленням на місце скоєння кримінального правопорушення.
В апеляції обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок скасувати у зв`язку з тим, що він не здійснював кримінального правопорушення, звертає увагу, що двері у будинок потерпілих були відкриті, що виключає таємну крадіжку, оскільки не було таємного проникнення. Вважає, що потерпілі його оговорюють, крім того потерпілий ОСОБА_9 перший почав до нього застосовувати фізичну силу, так як побачив обвинуваченого у своєму будинку, а він захищався, крім того вказує, що він не скоював крадіжки коштовних виробів.
Прокурор у апеляції просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, котрим призначити покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі. Вважає, вирок суду незаконним у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. На підставі ст.. 403 КПК України прокурор відмовився від апеляційної скарги.
В апеляції захисник ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити покарання згідно зі санкції ч.2 ст. 162 КК України. Вказує, що вирок суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки вважає, що ОСОБА_7 мав злочинний намір на заволодіння чужим майном, діючи умисно, повторно не підтверджується. Звертає увагу суду, що при затриманні обвинуваченого огляд його не проводився та взагалі в нього нічого не знайдено. Крім того вважає, що порушено право на захист, оскільки перед першим допитом ОСОБА_7 не був наданий захисник. Крім того, вказує, що співробітниками сектору карного розшуку Дзержинського МВС застосували до ОСОБА_7 тортури. Крім того, судом не допитаний у якості свідка ОСОБА_10 , який підтвердив би факт його невинуватості. Між тим, у доповненнях до апеляційної скарги захисника вказав на те, що він вважає за необхідним вирок суду скасувати, та виправдати його підзахисного.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого який підтримав доводи своєї апеляції та свого захисника, захисника ОСОБА_6 , який підтримав доводи апеляцій, прокурора, який не підтримав доводи апеляцій, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, а вирок суду слід залишити без змін, з наступних підстав.
Так, не дивлячись на повне невизнання своєї провини ОСОБА_7 , до інкримінованого ним кримінального правопорушення, вина його у скоєнні злочину за обставин, зазначених у вироку доведена матеріалами справи, і висновки суду засновані на доказах, досліджених у ході судового слідства, яким дана належна оцінка.
Дії ОСОБА_7 кваліфіковані згідно здобутих доказів правильно.
Доводи ОСОБА_7 про необ`єктивність розгляду справи судом є необґрунтованими, оскільки спростовуються наведеними у вироку доказами.
Так, потерпіла ОСОБА_8 підтвердила у судовому засіданні, суду пояснила, що 22.05.2013 року з ранку перебувала на роботі і повернулася додому близько 15.30 часов, при цьому вхідні двері в будинок не були закриті на замок. Увійшовши до будинку, вона побачила, що в залі спить її чоловік ОСОБА_11 , а зі спальної кімнати їй на зустріч, вийшов раніше не відомий їй чоловік циганської національності, у якого вона запитала, хто він і що робить в її будинку. Він відповів, що збирає старий метал. Вона стала в залі в дверях не даючи можливості ОСОБА_7 покинути будинок і стала кричати, щоб прокинувся чоловік. Коли чоловік прокинувся, то циган спробував втекти, а чоловік став його затримувати. Циган став знімати з себе одяг, показуючи, що у нього при собі немає ніякого майна. Мій чоловік попросив, щоб вона оглянула чи все в будинку на місці. У спальній кімнаті, з якої вийшов циган, на полиці пропав золотий ланцюжок з кулоном. Мій чоловік повторно попросив у чоловіка циганської національності показати його кишень і в цей момент він із задньої кишені своїх спортивних штанів дістав електрошокер в корпусі чорного кольору, з яким кинувся в бійку до мого чоловіка, після чого між ними зав`язалася бійка, в ході якої циган заподіював моєму чоловікові опіки на тілі своїм електрошокером. Чоловік намагався його затримати до приїзду працівником міліції, яких вона викликала по телефону. У ході бійки, мій чоловік зміг вибити у ОСОБА_7 з рук електрошокер, після чого ОСОБА_7 кинув на підлогу її золотий ланцюжок з кулоном, які як виявилося, були у нього в руці і став домовлятися з нами, щоб його відпустили до приїзду працівників міліції.
Потерпілий ОСОБА_9 суду пояснив, що 22.05.2013 року зранку він
знаходився вдома, так як повернувся з роботи з нічної зміни і спав в залі на дивані, при
цьому вхідні двері в будинок не були закриті на замок. Близько 15.30 годин його
дружина ОСОБА_8 повернулась додому і як потім мені стало від неї відомо, то
зайшовши в будинок, вона побачила, я спав в залі, а з спальної кімнати нашого
будинку їй на зустріч вийшов як раніше не знайомий чоловік циганської
національності, у якого вона запитала, хто він і що робить у нашому домі. Моя
та ОСОБА_8 стала в залі в дверях не даючи можливості циганові покинути
будинок і стала кричати, щоб я прокинувся. Почувши крики моєї супружі, він відразу
кинувся і побачив, що знаходиться в нашому будинку раніше не знайомий мені, який намагається втекти, після чого він став його затримувати. Циган став
стягати з себе одяг, показуючи, що у нього при собі немає ніякого майна. Він попросив
дружину оглянути будинок, чи все на місці. У ході огляду в спальній кімнаті, з
якої вийшов циган, на полиці вона не знайшла свій золотий ланцюжок з кулоном. Він
повторно попросив цигана показати його кишені і в цей момент циган дістав
електрошокер в корпусі чорного кольору, з яким кинувся в бійку, після цього між
зав`язалася бійка, в ході якої циган заподіяв йому опік на тілі електрошокером.
Йому вдалося вибити з рук цигана електрошокер, після чого циган кинув на підлогу
золотий ланцюжок і кулон і став просити відпустити його до приїзду працівників, яких викликала моя дружина.
Крім того вина ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого злочину підтверджується іншими доказами, а саме: протокол огляду місця від 22 травня 2013 року (а.с. 9-10), план схема з протоколу огляду місця (а.с. 11), фототаблиця до протоколу огляду місця (а.с. 12-13).
Висновок експерта № 148 від 23 травня 2013 року, згідно якого тілесні пошкодження епідермісу на обличчі, в області лівого плеча і лівого ліктьового суглоба у потерпілого ОСОБА_9 утворилися в результаті впливу електричної дуги, джерелом якої міг бути, електрошокер, можливо в строк і за обставин, зазначених засвідчуваних. Дані пошкодження відносяться до легких тілесних пошкоджень.
Оцінивши вищезазначені досліджені у судовому засіданні докази, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що подія злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 мала місце, ОСОБА_7 вчинив умисні дії, що виражені у замаху на відкрите заволодіння чужим майном поєднаному із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, скоєному ним повторно, та поєднаному з проникненням до житла. Вина обвинуваченого ОСОБА_7 вчиненні інкримінованого злочину доведена повністю та його дії правильне кваліфіковані за ч.2 ст.15, ч.3 ст. 186 КК України.
Судом першої інстанції були досліджені всі надані сторонами докази в повному обсязі і дана їм належна оцінка.
Суд першої інстанції дав критичну оцінку показаннями обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечував у пред`явленому йому обвинуваченню, вказавши мотиви їх неприйняття.
Висновки суду першої інстанції, викладені у вироку, не містять протиріч.
Пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 у судовому засіданні про те, що інкриміновані йому злочин він не скоював, у нього був відсутній намір на за володіння майном потерпілих, а також всі висунуті останніми версії ретельно перевірялися під час розгляду справи в суді і обґрунтовано визнані безпідставними та недостовірними, зумовленими позицією його захисту, із зазначенням мотивів їх неприйняття .
Крім того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції були досліджені всі надані сторонами докази в повному обсязі і дана їм належна оцінка.
Висновки суду першої інстанції, викладені у вироку, не містять протиріч, в тому числі і пояснення потерпілих, як на це вказує у своїй апеляції захисник ОСОБА_6 ..
У зв`язку з викладеним, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 в апеляції про однобічність і неповноту досудового слідства, його невинності, колегія суддів вважає необґрунтованими.
Доводи апеляції захисника ОСОБА_6 про відсутність складу злочину в діях його підзахисного також не знайшли свого підтвердження, так як вина останнього була встановлена ??в судовому засіданні, а його діям була дана відповідна кримінально-правова кваліфікація у вироку.
Підстав для визнання вироку таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, у відповідності зі ст.369 КПК України не встановлено.
Крім того, у своїх свідченнях даних ним в ході досудового слідства в якості підозрюваного ОСОБА_7 провину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав повністю і детально описав обставини їх вчинення (а.с. 26 відповідно).
За таких обставин, а також враховуючи, що ОСОБА_7 в ході досудового слідства дав свідчення, в яких докладно описав обставини їх скоєння, доводи обвинуваченого про його невинність у скоєнні кримінального правопорушення, а також його примусі співробітниками міліції в дачі саме таких показань, є необґрунтованими, так як нічим не підтверджуються і повністю спростовуються зібраними матеріалами справи.
Не приймає до уваги колегія суддів про те, що в ході досудового слідства було порушено право ОСОБА_7 про надання йому захисника, оскільки як встановлено з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 були роз`яснені його права як підозрюваного в тому, числі і право мати захисника, від якого він добровільно відмовився, про що є відповідні протоколи (а.с. 28-29 відповідно); а також згідно постанови про залучення захисника, 22 травня 2013 року залучено захисника ОСОБА_12 ( л.д.35 ) .
Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 15 ч.2, 186 ч. 3 КК України і призначенні йому покарання вказані вимоги кримінального і кримінального процесуального законодавства дотримані, керуючись законом суд всебічно, повно й неупереджено дослідив всі обставини кримінального провадження, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення вироку, кваліфікував дії обвинуваченого і з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особи обвинуваченого, який характеризується посередньо, раніше неодноразового судимий, його відношення до скоєного, враховуючи обставини, що обтяжують покарання, суд прийшов до законного та обґрунтованого висновку про призначення йому покарання в межах санкцій ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 186 України, яке відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі обвинуваченого та буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
За таких обставин суд ухвалив законний і обґрунтований вирок.
На підставі викладеного та керуючись ст. 404, 405, 407,409 КПК України, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 08 листопада 2013 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали буде оголошено 12.02.2014 року о 9-00 годині.

Колегія суддів Апеляційного

суду Донецької області