Справа № 727/2220/16-к
Провадження № 1-кп/727/172/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 травня 2016 року м. Чернівці
Шевченківський районний суд м. Чернівців в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судових засідань ОСОБА_2
за участю сторони обвинувачення:
- прокурора ОСОБА_3
- потерпілого ОСОБА_4
за участю сторони захисту:
- обвинуваченого ОСОБА_5
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України, -
Обвинувачений 15.01.2016, близько 03 год. 48 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи по вул. Івасюка, 6 в м. Чернівці біля готелю «Європейський», маючи на меті таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом розбиття скла вікна правої передньої дверки, проник до автомобіля марки «Рено Кенго» д.н.з. НОМЕР_1 , переконавшись, що за його діями ніхто не стежить, умисно, таємно, протиправно, повторно викрав з нього автомобільний відеореєстратор марки HD Portable DVR with 2.5 TFT LCD Screen чорного кольору, чим спричинив ОСОБА_4 матеріальну шкоду на суму 500 грн.
В судовому засіданні, до початку з`ясування обставин по справі і перевірки їх доказами, від потерпілого ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно заявлено клопотання про затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим, укладеної 13.05. 2016 року.
В засіданні при розгляді вищенаведеної угоди в порядку вимог ст. 474 КПК України, установлено, що угода між потерпілим і обвинуваченим 25.03. 2016 року укладена на підставі ст. ст. 468, 469, 471 КПК України на умовах, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину за пред`явленим йому обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України; розкаявся у скоєному злочині; збитки завдані кримінальним правопорушенням в повному обсязі потерпілому ОСОБА_4 відшкодовано. Сторони угоди погодились з кваліфікацією дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України та на призначення покарання ОСОБА_5 за ст. 185 ч.2 КК України у виді трьох років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України з звільненням ОСОБА_5 від відбування покарання з випробувальним строком на 2 роки 6 місяців, із покладенням обов`язків на останнього передбачених п 2 4 ст. 76 КК України, зокрема: періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції; - не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; - повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, місця роботи.
На момент підписання 13.05. 2016 р. угоди про примирення потерпілий ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 розуміли наслідки укладення такої угоди, згідно ст.473 КПК України, і підстави оскарження обвинувального вироку в апеляційному порядку (ст.394 ч.3 п.2) КПК України) та касаційному порядку (ст.424 ч.3 п.2) КПК України), про що їм було роз`яснено і в судовому засіданні та підтверджено сторонами угоди. Обвинувачений ОСОБА_5 відмовився від здійснення прав, передбачених ст.474 ч.5 п.1 КПК України, а потерпілий ОСОБА_4 погодився із тим, що буде позбавлений права вимагати в подальшому притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за вказане вище кримінальне правопорушення (крім випадку невиконання останнім в подальшому умов угоди) і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.
В судовому засіданні також було установлено, що обвинувачений ОСОБА_5 розуміє, що у разі невиконання ним угоди про примирення (ст.476 КПК України) потерпілий ОСОБА_4 має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду із клопотанням про скасування вироку та вимагати судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.
Обвинувачений ОСОБА_5 розуміє, що умисне невиконання ним угоди від 25.03. 2016 року є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389 1 КК України.
В засіданні обвинувачений ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_4 підтвердили факт примирення між собою, просять затвердити укладену 13.05. 2016 р. між ними угоду про примирення і призначити погоджене ними покарання у виді трьох років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України з звільненням ОСОБА_5 від відбування покарання з випробувальним строком на 2 роки 6 місяців, із покладенням обов`язків на останнього передбачених п 2 4 ст. 76 КК України, зокрема: періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції; - не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; - повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, місця роботи (в разі офіційного працевлаштування).
Сторона обвинувачення прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечувала проти кваліфікації дій ОСОБА_5 та узгодженої сторонами угоди наведеної вище міри покарання.
Судом крім наведеного також з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє своє право на судовий розгляд, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України. Також з`ясовано у потерпілого ОСОБА_4 , що він розуміє наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені ст.473 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні вищенаведеного кримінального правопорушення, за пред`явленим йому обвинуваченням ч.2 ст. 185 КК України визнав повністю, розкаюється у вчиненому; збитки завдані злочином повністю потерпілому відшкодував, потерпілий ОСОБА_4 претензій матеріального і морального характеру до обвинуваченого не має, що відповідно було підтверджено і в засіданні.
Судом встановлено, що укладення угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, що фактично останніми було підтверджено і в судовому засіданні.
Встановлено, що угода про примирення між потерпілим і обвинуваченим від 13.05. 2016 року відповідає вимогам закону та змісту в рамках ст. 471 КПК України. Умови угоди про примирення відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
Вчинене обвинуваченим ОСОБА_5 кримінальне правопорушення суд вірно кваліфікує за ст. 185 ч.2 КК України і не підлягає іншій кваліфікації, в тому числі за більш тяжке кримінальне правопорушення, ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення цієї угоди про примирення.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд враховує характер суспільної небезпечності вчиненого злочину, який згідно ст.12 КК України віднесено до категорії злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, а також обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання обвинуваченого, відшкодування шкоди, відсутність претензій з боку потерпілого, сприяння розкриття кримінального правопорушення обвинуваченим; також враховуються умови угоди про примирення, укладеної 13.05. 2016 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 , узгоджену сторонами угоди міру покарання.
Обставинами, в силу вимог ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, повне визнання вини у пред`явленому обвинуваченні, відшкодування потерпілому завданої злочином матеріальної шкоди.
Обставиною, що згідно ст. 67 КК України, обтяжує покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
На підставі узгодженої 13.05. 2016 року сторонами угоди міри покарання суд вважає, що її слід призначити ОСОБА_5 із урахуванням тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, його особи, зокрема з урахуванням того, що обвинувачений раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно; на обліках в службі ЧВП ГНПУ в Чернівецькій області не перебуває, завдані збитки кримінальним правопорушенням, потерпілому відшкодовано в повному обсязі, будь які претензії матеріального, морального характеру в потерпілого ОСОБА_4 до обвинуваченого відсутні.
На думку суду, узгоджене сторонами угоди покарання обвинуваченому ОСОБА_5 буде необхідним для його виправлення, перевиховання і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 318, 337, 345, 350 468, 471, 473- 476 КПК України, суд, ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч.2 КК України та призначити йому за ч. 2 ст. 185 КК України покарання у виді трьох років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання з випробувальним строком на два роки шість місяців та покласти на нього обов`язки, передбачені п 2 4 ст. 76 КК України, зокрема: періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції; - не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; - повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, місця роботи (в разі офіційного працевлаштування).
Стягнути з засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судові витрати за проведення судових експертиз, на загальну суму 184,14 грн. в дохід держави за проведення судової експертизи № 0406-Х від 23.02.2016р.
Речовий доказ, за постановою слідчого від від 09.03.2016 р. DVD - диск з записами на файлах щодо особи і вчинення кримінального правопорушення залишити при матеріалах справи.
На вирок може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівців протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України, зокрема: засудженим з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без їх згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення їм наслідків укладення угоди; потерпілим з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою та сьомою статті 474 цього Кодексу; стороною обвинувачення - прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Суддя ОСОБА_1