Справа № 559/432/16-к
Номер провадження 1-кп/559/77/2016
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 квітня 2016 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області
в особі головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
законного представника ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
представника кримінальної міліції у справах дітей ОСОБА_7 ,
представника служби у справах дітей Дубенської міської ради ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубно клопотання про застосування заходів виховного характеру до
неповнолітнього ОСОБА_9 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, учня 9-Б класу Дубенської ЗОШ №3, раніше не судимого,
у вчинені кримінального правопорушення за ч.1 ст. 190 КК України
В С Т А Н О В И В :
18 листопада 2015 року неповнолітній ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_1 , з метою незаконно заволодіти чужим майном, шляхом обману перебуваючи по місцю свого проживання, що в АДРЕСА_1 інтернет мережі на сайті безкоштовних оголошень «ОLХ» під приводом продажу неіснуючого мобільного телефону марки «Леново С600» створив своє оголошення про те,що продає вказаний мобільний телефон.
Того ж дня, близько 15.32 год. із неповнолітнім ОСОБА_9 через інтернет мережу зв`язалась ОСОБА_6 , 1981 року народження, жителька АДРЕСА_2 , з проханням продати їй мобільний телефон марки «Леново С600». Після узгодження ціни мобільного телефону ОСОБА_6 перерахувала грошові кошти в сумі 600 грн. на банківський рахунок, який надав ОСОБА_9 .
ОСОБА_9 маючи намір на незаконне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, шляхом обману та зловживання довірою умисно зняв кошти в сумі 600 грн. у терміналі «ОщадБанку» що в м. Дубно, перераховані ОСОБА_6 на картку «ПриватБанку», яка належить ОСОБА_9 . В подальшому, отримані шахрайським способом гроші в сумі 600 грн. використав у власних потребах, тобто привласнив та розпорядився ними на власний розсуд, в результаті чого заподіяв потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 600 грн.
В діях ОСОБА_9 вбачаються ознаки суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство).
У своєму клопотанні прокурор просить суд застосувати до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд його матері ОСОБА_5 ,за її згодою, терміном на один рік.
В суді неповнолітній ОСОБА_9 винуватість свою у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.190 КК України визнав повністю та щиро розкаявся. Пояснив, що побачив подібне у інтернеті і вирішив спробувати. Створив на сайті ОЛХ сторінку з оголошенням, у знайомих сфотографував телефон. Позвонила потерпіла, запитала за ціну, все влаштувало і вона скинула йому гроші на карточку, яку давали у школі. Зрозумів, що вчинив недобре, просив вибачення у потерпілої, гроші повернули. Більше такого робити не буде.
Законний представник ОСОБА_5 у суді пояснила, що дізналася про все від працівників міліції. На даний час поведінка сина змінилася у кращу сторону, просить передати його під її нагляд, він більше не буде вчиняти злочинів та правопорушень. Виховує сина і старшу доньку сама, батько позбавлений батьківських прав.
Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що вважає запропонованого покарання для ОСОБА_9 достатнім. Гроші їй повернуто, ніяких претензій немає.
В суді прокурор своє клопотання підтримав, просить його задоволити із заначених підстав.
Заслухавши думку прокурора, законного представника неповнолітнього, захисника, потерпілої, які не заперечили проти застосування до неповнолітнього ОСОБА_9 примусових заходів виховного характеру з передачею його під нагляд матері, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до переконання, що клопотання прокурора підлягає до задоволення.
Оцінюючи перевірені докази по справі, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_9 у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, доведена повністю, кваліфікація його діяння правильно кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч.1ст.190 КК України.
Відповідно до ст.22 КК України кримінальній відповідальності підлягають особи, яким до вчинення злочину виповнилося 16 років.
Судом встановлено, що на час вчинення суспільно-небезпечного діяння, ОСОБА_9 не досяг 16-ти річного віку, з якого настає кримінальна відповідальність за вчинення злочину, що виключає його кримінальну відповідальність.
Згідно ст..498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
Як передбачає ч.2 ст.97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені ч.2 ст.105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може настати кримінальна відповідальність вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.
Згідно ч.3 ст.105 КК України та з врахуванням Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» в п. 7 зазначено, що строк нагляду, передбачений ч.2 ст.105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та виправлення неповнолітнього. Цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше ніж до досягнення особою повноліття).
При обранні виду примусового заходу виховного характеру, суд враховує умови життя та виховання неповнолітнього, те, що він проживає з матір`ю, на обліку у лікарів нарколога та психіатра на перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, навчається в в навчальному закладі, де також характеризуються позитивно.
Суд також враховує думку матері та потерпілої, законного представника, які не заперечують проти застосування такого виховного заходу та не мають претензій до неповнолітнього.
Таким чином, на підставі аналізу зібраних і досліджених в даному судовому засіданні доказів, суд приходить до висновку про доведеність вчинення неповнолітнім суспільно небезпечного діяння, який не досяг віку, з якого можлива кримінальна відповідальність та застосування до нього примусового заходу виховного характеру у вигляді передачі під нагляд матері ОСОБА_10 , згода якої отримана і яка здатна забезпечити виховний вплив на неповнолітнього та постійний контроль за його поведінкою, а тому клопотання підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст.369-372, 498-501 КПК України, ст.ст.22,97,105 КК України, суд, -
Клопотання прокурора задоволити .
Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_9 за вчинення суспільно - небезпечного діяння за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України примусовий захід виховного характеру у виді передачі його під нагляд матері ОСОБА_5 строком на 1 (один) рік.
Речові докази у справі:
-сім картку оператора «Life» - знищити;
Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Рівненської області протягом 7 днів з моменту її оголошення через Дубенський міськрайонний суд.
Суддя: