АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А
Іменем України

26 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

переглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції з Київським СІЗО УДПтС в м. Києві та Київській області матеріали судового провадження за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Київської області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 13 січня 2016 року,

за участю прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

у с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13.01.2016 р. в кримінальному провадженні під №0000358, внесеному 26.11.2015 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах СУ ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_8 , погодженого прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення прокуратури Київської області ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 11 березня 2016 р. щодо:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, який народився в м. Києві, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; судимий,

якому повідомлена підозра у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 185, ч. 5 ст. 185 КК України.

Ухвала місцевого суду мотивована тим, що з урахуванням наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 185, ч. 5 ст. 185 КК України та відсутності доказів, які б свідчили про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які посилаються слідчий та прокурор, а також не доведення недостатності застосування менш суворого запобіжного заходу, слідчий суддя прийшов до висновку, що в задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід відмовити.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій вважає ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13.01.2016 р. незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених в ухвалі фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, на підставі чого просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Мотивуючи свої доводи, викладені в апеляційній скарзі, прокурор вказує, що слідчим суддею недостатньо враховано тяжкість вчиненого злочину, особу підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_6 раніше судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, в подальшому може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім того зазначає, що на наявність вказаних ризиків також вказує кількість та характер вчинених ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, а саме тривалість і зухвалість злочинної діяльності, що налічує не менше п`яти епізодів та характеризує стійкість сформованих злочинних намірів останнього.

Також прокурор звертає увагу суду на те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень, які мають високий ступінь суспільної небезпеки та покарання за вчинення яких передбачене у вигляді позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років.

Крім цього, на думку прокурора висновок слідчого судді про те, що підозрюваний ОСОБА_6 засуджений до покарання у вигляді позбавлення волі на строк дев`ять років є достатньою підставою для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків є необґрунтованим та таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки судом в повній мірі не враховано ту обставину, що після проголошення даної ухвали ОСОБА_6 не буде рахуватися за СУ ГУ НП в Київській області та останнього буде етаповано для відбування покарання, що ускладнює проведення досудового розслідування в найкоротші строки та передачу обвинувального акта до суду для розгляду по суті.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі, пояснення захисника та підозрюваного, які вважають ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні слідчого управління ГУ Національної поліції в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000358 від 26 листопада 2015 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 187 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства (розбій), вчиненому особою, яка раніше вчинила розбій, поєднаному з проникненням у житло та інше приміщення, спрямованому на заволодіння майном у великих та особливо великих розмірах, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, а також організованою групою, таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднану з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище, а також вчиненої організованою групою, тобто у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 185, ч. 5 ст. 185 КК України.

17.09.2009 р. в рамках досудового слідства у кримінальній справі № 24-544 за вчинення вказаних злочинів ОСОБА_6 оголошено у розшук.

23.09.2009 р. Ульянівським районним судом Кіровоградської області щодо ОСОБА_6 обрано запобіжний захід взяття під варту з часу затримання останнього.

24.04.2010 р. ОСОБА_6 затриманий в порядку ст. 106 КПК України (в редакції 1960 року).

24.04.2010 р. постановою Ульянівського районного суду Кіровоградської області щодо ОСОБА_6 обрано запобіжний захід взяття під варту.

23.06.2010 р. Ульянівським районним судом Кіровоградської області строк тримання під вартою ОСОБА_6 продовжений до трьох місяців, тобто до 24.07.2010.

06.08.2010 р. кримінальна справа № 24-544 направлена в порядку сі. 232 КПК України (в редакції 1960 року) до Ульянівського районного суду Кіровоградської області.

22.07.2013 р. ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області кримінальні справи за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 за ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 185, ч. 3 статті 185 КК України та справу за обвинуваченням ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 об`єднано в одне провадження.

31.08.2015 р. ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області кримінальну справу № 13-3685 повернуто прокурору прокуратури Київської області на додаткове розслідування, а запобіжний захід ОСОБА_6 залишено попередній тримання під вартою.

20.11.2015 р. кримінальна справа № 13-3685 надійшла до прокуратури Київської області для проведення додаткового розслідування.

12.01.2016 р. ОСОБА_6 у кримінальному провадженні під №0000358 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 5 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України.

Строк досудового розслідування у кримінальному провадженні завершується 11.03.2016 р.

13.01.2016 р. старший слідчий в ОВС СУ ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення ОСОБА_5 , звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, які мають високий ступінь суспільної небезпеки та за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна, а також враховуючи характеризуючі дані про особу підозрюваного, який раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, належних висновків для себе не зробив та на шлях виправлення не став, ніде не працює, суспільно корисною працею не займається, у зв`язку з чим існують значні ризики того, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки.

13.01.2016 р. ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 було відмовлено.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені слідчим в клопотанні підстави для застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_6 , вислухана думка прокурора, слідчого та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя з`ясував питання чи підтверджується наявність підстав зазначених у клопотанні слідчого щодо застосування запобіжного заходу вимогам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється та дані, які характеризують особу підозрюваного.

Перевіряючи доводи та обставини, на які посилаються слідчий у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 5 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, слідчим зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.

Також відповідно до практики Європейського суду з прав людини, а саме рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Підставами взяття під варту виступають, спочатку докази, що викривають особу у вчиненні злочину, достатні для пред`явлення звинувачення (у виняткових випадках запобіжний захід може бути застосований при недостатності доказів для пред`явлення звинувачення, але вказують на причетність особи до вчиненого злочину).

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме тих, що ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий суддя вірно встановив, що вказані доводи є необґрунтованими, зважаючи на те, що ОСОБА_6 вироком Ратнівського районного суду Волинської області від 30.04.2015 р., який вступив у законну силу, засуджений за ч. 4 ст. 187 КК України на дев`ять років позбавлення волі та на даний час відбуває покарання в місцях позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Разом з тим частиною 2 цієї статті передбачено, що слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

На підставі викладеного, слідчий суддя обґрунтовано відмовив в задоволенні клопотання слідчого, з чим також погоджується колегія суддів, оскільки слідчим та прокурором, окрім доведеності наявності обґрунтованої підозри, залишилося недоведеним існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 .

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що висновок слідчого судді про засудження ОСОБА_6 до покарання у вигляді позбавлення волі на строк дев`ять років є достатньою підставою для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків є необґрунтованим та таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, колегія суддів вважає безпідставними та наведені прокурором доводи не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді у справі не вбачається.

Рішення слідчого судді відповідно до ст. 370 КПК України є законним обґрунтованим та вмотивованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженим та оціненими судом у їх сукупності.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до остаточного висновку, що підстав для скасування ухвали слідчого судді, як про це просить прокурор в апеляції, немає, а тому ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13 січня 2016 р. в кримінальному провадженні під №0000358, внесеному 26.11.2015 року до ЄРДР, якою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах СУ ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_8 , погодженого прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення прокуратури Київської області ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 11 березня 2016 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 185, ч. 5 ст. 185 КК України, залишити без змін.

Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Київської області ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_17 ОСОБА_18 к у р е н к о