Дата документу Справа № 336/2732/13-к
Верховний Суд України

Апеляційний суд Запорізької області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Єдиний унікальний №336/2732/13-к

№ провадження 11-кп/778/1973/15 Головуючий 1 інст. ОСОБА_1

Категорія ч. 2 ст. 307 КК України Доповідач 2 інст. ОСОБА_2

9 грудня 2015 р. м. Запоріжжя

Судова колегія по кримінальним справам Апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Шевченківського району м.Запоріжжя ОСОБА_9 на вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 18 вересня 2015 року стосовно ОСОБА_8 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Запоріжжя, громадянки України, яка має повну середню освіту, не одружена, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судима:

- 23.02.2012 року Шевченківським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.307, ч.2 ст. 309, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки; -

яку засуджено за ч.1 ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки, з покладенням на обвинувачену обов`язків, передбачених п.п.2,3,4 ст.76 КК України;

виправдано, у зв`язку з недоведеністю її причетності до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 302, ч.2 ст.307 КК України на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту скасовано.

Доля речових доказів вирішена на підставі ст.100 КПК України.

Стягнуто з ОСОБА_8 вартість за проведення експертизи №1071 від 27.05.2015 року у розмірі 184,14 грн. на користь держави.

ВСТАНОВИЛА:
Обвинувальним актом ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що вона, в період часу з 29.01.2013 року по 06.03.2013 року займалась звідництвом для розпусти, що проявлялось в підшукуванні та отриманні ОСОБА_10 замовлень від чоловіків-клієнтів, які потребували оплатних сексуальних послуг, залученні жінок, які займаються проституцією, та організації їх зустрічі для задоволення статевих потреб клієнтів.

Так, 29.01.2013 року у вечірній час, ОСОБА_11 одержала замовлення на отримання оплатних сексуальних послуг від клієнта ОСОБА_12 знаходячись за адресою де вона проживала: АДРЕСА_2 , виступаючи в якості посередника, запропонувала йому вступити в статевий зв`язок з її знайомою ОСОБА_13 , яка займалась проституцією, за що отримала грошову винагороду у розмірі 150 гривень, після чого, надала ОСОБА_12 - громадянку ОСОБА_13 , з якою він, знаходячись в приміщені вказаної квартири, вступив у статевий зв`язок.

06.03.2013 року у вечірній час, ОСОБА_11 , знаходячись за зазначеною вище адресою, виступаючи в якості посередника, запропонувала ОСОБА_14 вступити в статевий зв`язок із ОСОБА_15 , яка займається проституцією, за що отримала грошову винагороду у розмірі 150 гривень, після чого надала ОСОБА_14 - громадянку ОСОБА_15 , з якою він, знаходячись в приміщені вказаної квартири, вступив у статевий зв`язок.

Крім того, ОСОБА_8 07.07.2014 року близько 15 год. 00 хв., діючи повторно, прибула на вул. Бочарова в Шевченківському районі м. Запоріжжя, де незаконно придбала одноразовий медичний шприц об`ємом 2 мл., заповнений прозорою рідиною жовтого кольору, об`ємом 1,95 мл., котра за висновком експерта № 829 від 09.07.2014 є особливо небезпечним наркотичним засобом «опієм ацетильованим», маса якого у перерахунку на суху речовину складає 0,0224 г, який у подальшому ОСОБА_11 поклала до сумки та незаконно зберігала при собі, з метою збуту, на маршрутному таксі незаконно перевезла до зупинки громадського транспорту «Кінцева» по вул. Авраменко в м. Запоріжжя, де о 15 год. 30 хв., знаходячись в районі будинку АДРЕСА_3 , повторно, незаконно збула зазначений медичний шприц, шляхом продажу за грошові кошти у сумі 210 грн. ОСОБА_16 при проведенні останнім оперативної закупки.

18.07.2014 року близько 16 год. 30 хв., ОСОБА_8 , діючи повторно, прибула до зупинки громадського транспорту «Гуртожиток» по вул. Полякова у м. Запоріжжя, де у невстановленої особи, шляхом покупки за грошові кошти у сумі 150 гривень, незаконно придбала флакон з прозорого скла, заповнений рідиною коричневого кольору, який незаконно зберігаючи при собі в руках, незаконно перевезла на автомобілі д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_17 , до комплексу «Гранд Палас», розташованого по вул. Косигіна, 15 в м.Запоріжжя, під час поїздки у якому наповнила із зазначеного раніше флакону у медичний шприц ємністю 5 мл., рідину об`ємом 1 мл., що за висновком експерта № 913 від 24.07.2014 містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб - «опій ацетильований», маса якого у перерахунку на суху речовину складає 0,0700 г., та о 17 год. 00 хв. цього ж дня, знаходячись в районі буд. № 15 по вул. Косигіна в м. Запоріжжя, повторно, незаконно збула зазначений медичний шприц, шляхом його продажу за грошові кошти у сумі 160 гривень ОСОБА_16 при проведенні останнім оперативної закупки.

Крім того, ОСОБА_8 визнано винною у тому що вона 02.04.2015 року близько 14 год. 00 хв., знаходячись в салоні автомобіля «DAF95 XF380» д/н НОМЕР_2 , припаркованому поблизу автозаправної станції «Шелл» по вул. Вороніна в м. Запоріжжя, шляхом вільного доступу, таємно викрала з торпеди вказаного автомобіля мобільний телефон «Леново S660» в корпусі червоного кольору, вартістю 2775 грн. 78 коп.

Після чого, ОСОБА_11 на кінцевій зупинці громадського транспорту по вул. Мікояна в м. Запоріжжя зустріла свою знайому ОСОБА_18 , яку попросила закласти телефон в ломбард, на що остання погодилася та заклала на свій паспорт вказаний мобільний телефон в ломбард «Ломбард Карат», розташований по вул. Мікояна,6 в м. Запоріжжя, чим спричинила потерпілому ОСОБА_19 матеріальну шкоду на вказану суму.

Під час судового розгляду кримінального провадження суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 302, ч.2 ст.307 КК України і ухвалив вирок, яким виправдав обвинувачену за зазначеними статтями.

В апеляційній скарзі прокурор просить дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження та ставить питання про скасування судового рішення суду першої інстанції та постановлення нового вироку, яким засудити ОСОБА_8 за ч.2 ст.302 КК України до 1 року позбавлення волі, за ч.2 ст.307 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, за ч.1 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі; на підставі ч.1 ст.70 КК України призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком 6 років; на підставі ч.1 ст.71 КК України остаточно призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком 6 років 6 місяців.

В обґрунтування вимог посилається на достатність належних та допустимих доказів у кримінальному провадженні на підтвердження вини ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 302, ч.2 ст.307 КК України. Також вважає призначене покарання за ч.1 ст.185 КК України невідповідним ступеню тяжкості та особі обвинуваченої внаслідок м якості.

Заслухав суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинувачену та її захисника, які заперечують проти задоволення апеляційної скарги, розглянув матеріали кримінального провадження, судова колегія знаходить частково обґрунтованими доводи апеляційної скарги.

Місцевий суд, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку та прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність в діянні обвинуваченої складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.302 ч.2 КК України.

За змістом статті 302 Кримінального Кодексу України передбачено, що звідництво - це посередництво для розпусти. Воно полягає у підшукуванні учасників розпусних дій, які бажають задовольнити свої статеві пристрасті і у зведенні їх з тими, хто може надавати сексуальні послуги.

Так, в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 не зміг назвати ні адреси ні імені обвинуваченої та пояснив, що взимку 2013 року з товаришем на ім`я ОСОБА_21 поїхали до дівчат у Шевченківський район м. Запоріжжя з метою отримання інтимних послуг, дівчат він назвав ОСОБА_22 та ОСОБА_23 . Обвинувачена надала інтимну послугу ОСОБА_20 , а ОСОБА_23 надала інтимні послуги ОСОБА_24 , за що ОСОБА_21 дав обвинуваченій гроші за обох у сумі 250-300 гривень.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_25 знає давно, неодноразово користувався інтимними послугами, знає її як « ОСОБА_26 ». Взимку зателефонував обвинуваченій та вони домовились про інтимні послуги, які він отримав від ОСОБА_27 та заплатив їй 150 грн. Вдруге він був із своїм знайомим приблизно через місяць потому. Коли вони були в квартирі обвинуваченої, прийшла ОСОБА_13 , яка надавала іншому хлопцю інтимні послуги. За інтимні послуги ОСОБА_12 віддав гроші ОСОБА_28 за кожного в сумі 300 гривень.

Свідок ОСОБА_13 пояснила суду, що з ОСОБА_10 знайома давно, раніше займалася проституцією, робила це самостійно, ніякої ролі в цьому ОСОБА_11 не відігравала, клієнтів ніколи їй не підшукувала. До ОСОБА_27 заходила в гості, а не з метою займатися проституцією. В квартирі ОСОБА_27 мала інтимний зв`язок із ОСОБА_12 , але цей інтимний зв`язок був викликаний виключно взаємною симпатією.

Свідок ОСОБА_14 пояснив, що близько двох років тому він познайомився з ОСОБА_29 ( ОСОБА_10 ) на трасі та взяв у неї номер мобільного телефону. Через деякий час ОСОБА_14 зателефонував ОСОБА_28 та домовився про зустріч із нею та попросив ОСОБА_25 , щоб остання взяла з собою подружку. Коли ОСОБА_14 із ОСОБА_30 прийшли до обвинуваченої, в квартирі знаходилася ОСОБА_11 та ще одна дівчина. Антоніна надавала послуги ОСОБА_14 , а друга дівчина - ОСОБА_31 . ОСОБА_14 розплатився за обох у сумі 400 гривень.

Показання свідка ОСОБА_32 підтверджують та погоджуються з зазначеними вище показаннями ОСОБА_14 .

Свідок ОСОБА_33 , пояснив суду, що є цивільним чоловіком ОСОБА_27 та за два дні до восьмого березня він був у ОСОБА_27 , з якою в той день до обіду мав декілька статевих контактів, при цьому вони користувалися презервативами, які після використання викидали у сміттєве відро.

Таким чином, з показань свідків вбачається, що обвинувачена надавала платні послуги інтимного характеру за їхньою ініціативою та в жодному випадку не була ініціатором побачень, і не вчиняла активних дій направлених на звідництво свідків з іншою жінкою.

Вилучені згідно до протоколу обшуку від 06.03.2013 року, проведеного в квартирі ОСОБА_27 за адресою: АДРЕСА_2 предмети, а саме використані презервативи та грошові кошти не можуть бути визнані достатніми доказами для доведення обвинувачення за фактом звідництва ОСОБА_8 для розпусти та вони лише підтверджують надання обвинуваченою оплатних сексуальних послуг.

В обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_11 одержувала замовлення на послуги інтимного характеру та надавала громадянок ОСОБА_13 та ОСОБА_15 саме на виконання замовлення, проте зазначене обвинувачення повністю спростовується доказами, що містяться в матеріалах кримінального провадження, якими не встановлено у який спосіб обвинувачена одержувала замовлення та у який спосіб надала жінок на виконання замовлення.

Наведене обґрунтування вказує на відсутність в діях обвинуваченої складу кримінального правопорушення, що полягає у звідництві.

Висновки наведені в обвинувальному акті щодо способу скоєння кримінального правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_11 по епізодам від 29.01.2013 року та 6.03.2013 року не зайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами кримінального провадження.

За таких обставин, в даному випадку встановлено, що ОСОБА_8 надавала платні послуги інтимного характеру та ці дії не містять ознак інкримінованого їй кримінального правопорушення, оскільки відсутні будь-які докази, які вказують на те, що ОСОБА_8 вчиняла будь-які дії, що направлені на підшукування учасників розпусних дій чи схиляння їх до розпусти.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції прийшов до законного та обгрунтованого висновку про недоведеність винуватості ОСОБА_8 та виправдання її за ч.2 ст.302 КК України.

Висновки суду про винність ОСОБА_8 у скоєні правопорушення, кваліфікованого за ч.1 ст. 185 КК України не оскаржуються.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачена ОСОБА_8 у судовому засіданні повністю визнала себе винною, дала показання по суті пред`явленого їй обвинувачення, у зв`язку з чим, суд визнав недоцільним дослідження доказів відносно фактичних обставин, які учасниками судового провадження не оспорювалися.

Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та вірно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч.1 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Покарання обвинуваченій суд призначив з дотриманням вимог ст.65 КК України. При цьому суд врахував ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке не є тяжким, та врахував відомості про особу обвинуваченої, яка раніше судима. Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнав щире каяття.

Визнаючи ОСОБА_8 невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, суд ухвалив рішення, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, у зв`язку із чим вирок суду в цій частині скасовано та ухвалено новий вирок.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора прокуратури Шевченківського району м.Запоріжжя ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 18 вересня 2015 року в частині виправдання ОСОБА_8 за ч.2 ст.302 КК України та засудження її за ч.1 ст.185 КК України залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ: