Справа № 191/2218/15-к
Провадження № 1-кп/191/274/15
У Х В А Л А
28 грудня 2015 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за №0000390 від 26.02.2015 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Рудо-Миколаївка Синельниківського району Дніпропетровської області, українки, громадянки України, із вищою освітою, працюючої на посаді керівника відділу освіти Синельниківської РДА Дніпропетровської області, маючу 13 ранг державного службовця, не заміжньої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 191 КК України,

за участю в судовому розгляді:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

30.06.2015 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області відкрито судове провадження за обвинувальним актом у кримінальному провадженні за №0000390, який складений та затверджений 25 червня 2015 року відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч. 2 ст. 191 КК України, та справу призначено до підготовчого судового засідання на 11.08.2015 року.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просить постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту не вбачає.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_5 , а також обвинувачена ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримали та просили суд задовольнити надане захисником клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, посилаючись на його невідповідність п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Заслухавши учасників процесу, з`ясувавши думку прокурора, вивчивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до висновку, що клопотання захисника ОСОБА_5 підлягає задоволенню, а обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст.15, ч. 2 ст. 191 КК України, поверненню прокурору з наступних підстав.

Пунктом а) ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, передбачено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

У п. 1 ч. 3 ст. 42 КПК України зазначено, що підозрюваний, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться не в межах повідомлення особі про підозру, а в межах висунутого їй обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.

Стаття 291 КПК України включає вичерпний перелік відомостей, які повинні міститься в обвинувальному акті і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Разом з тим, слідчий при складанні обвинувального акту і прокурор при його затвердженні цих вимог закону не дотрималися.

Так, п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. При цьому, за змістом цієї норми, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Як вбачається із обвинувального акту, органи досудового слідства кваліфікуючи дії обвинуваченої за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 191 КК України як закінчений замах на вчинення розтрати чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, не в повній мірі встановили ознаки суб`єктивної та об`єктивної сторін вказаного кримінального правопорушення, які є невід`ємною частиною для утворення складу злочину.

Так, в мотивувальній частині обвинувального акту вказано, що обвинувачена, перебуваючи на посаді керівника відділу освіти Синельниківської РДА на виконання договору №4 про закупівлю послуг за державні кошти, затвердила паспорти маршрутів приміських автобусів для здійснення перевезення учнів, у яких, як зазначено, збільшила обсяг послуг, та загальну вартість договору, порушивши п.1, п.3.2, п.6 договору №4. Але викладені обставини не є належним чином обґрунтованими стороною обвинувачення, так як не вказано, які події та обставини передували затвердженню паспортів маршрутів та на яку саме грошову суму відбулось дане збільшення.

Окрім того, в обвинувальному акті наявне посилання на висновок судово-економічної експертизи №7-15 за результатами дослідження якого підтверджено виконання послуг з перевезення учнів ФОП « ОСОБА_6 » для відділу освіти Синельниківської РДА за 2014 рік, на загальну суму 216 422 грн. 25 коп. згідно договору №4 від 09.01.2014 року.

Однак, в обвинувальному акті вказано також ціну договору №4 від 09. 01. 2014 року в сумі 242658 грн., яка відрізняється від суми встановленої за результатом проведеної судово-медичної експертизи.

Також по договору №4 від 09.01.2014 року експертом обчислено різницю вартості виконаних робіт, яка складає 119936 грн. 85 коп., згідно Актів про виконання робіт та Довідки №275 від 12.03.2015 року.

Однак з пред`явленого обвинувачення не зрозуміло з якого розрахунку слідством встановлена саме така сума.

Більше того, обвинувальний акт містить дані, що обвинувачена ОСОБА_3 подала для оплати бюджетних коштів, згідно платіжних доручень, на загальну суму 119936 грн. 85 коп.

Таким чином, із вищевикладеного вбачається укладення договору ОСОБА_7 із перевізником ФОП « ОСОБА_6 » на суму 242658 грн., згідно експертизи на суму 216422 грн. 25 коп., та подання обвинуваченою документів на перерахування коштів у сумі 119936 грн. 85 коп., тобто в даному випадку відсутнє завищення ОСОБА_3 грошових коштів, які могли завдати матеріальних збитків на суму 119936 грн. 85 коп.

Суд зазначає, що для характеристики суб`єктивної сторони злочину та об`єктивної сторони злочину важливе значення мають відповідно такі їх ознаки як вина, мотив, місце та час вчинення злочину.

В даному обвинувальному акті не встановлено такої обов`язкової ознаки суб`єктивної сторони як вина, що полягає в психічному ставленні особи до вчиненого нею діяння і його наслідків у формі умислу (прямий, непрямий) або необережності (злочинна самовпевненість, злочинна недбалість); та не встановлено факультативних ознак об`єктивної сторони як час, який є певним відрізком протягом якого відбувається суспільно небезпечне діяння й наступають суспільно небезпечні наслідки; місце та спосіб вчинення злочину інкримінованого ОСОБА_3 .

Так, завдяки встановленню ознак суб`єктивної та об`єктивної сторін складу злочину можлива правильна кваліфікація злочину за допомогою якої відбувається встановлення і юридичне закріплення точної відповідності між ознаками вчиненого діяння й ознаками складу злочину, передбаченого кримінально-правовою формою. Причому склад утворить тільки вся сукупність передбачених законом ознак. Відсутність хоча б однієї з необхідних ознак свідчить про відсутність у діях особи складу конкретного злочину.

Отже, обвинувальний акт має бути зрозумілим суду, його окремі частини не повинні суперечити одна одній, а повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Крім цього, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити відомості про потерпілого. Однак, в обвинувальному акті в порушення вимог закону, відомості про її особу не зазначені.

Крім того, Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.52).

Суд вказує на те, що посилання захисника обвинуваченої на доказ Акт ревізії №820-21/20 від 11.11.2015 року, відомості про відкриття якого іншій стороні кримінального провадження відсутні, не може бути оцінений судом, оскільки це суперечить вимогам п. п. 11, 12 ст. 290 КПК України.

На думку суду, вищезазначені порушення вимог КПК України є істотними, та таким, що перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Тому, при таких обставинах обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 підлягає поверненню прокурору для усунення визначених судом недоліків.

На підставі викладеного, ст. ст. 291, 314, 315, 316, 376, 395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту прокурору задовольнити.

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0000390 від 26.02.2015 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 191 КК України повернути прокурору Синельниківської місцевої прокуратури Дніпропетровської області.

Ухвала про повернення обвинувального акту може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1