Ухвала

іменем україни

22 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_9,
суддів ОСОБА_10, ОСОБА_11,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 31 березня 2015 року щодо ОСОБА_4,

в с т а н о в и л а:

Вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області

від 24 грудня 2014 року

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця та мешканця м. Охтирка, Сумської області, раніше неодноразово судимого, останнього разу 21.09.2014 цим же судом за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі,

засуджено:

за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту на 4 місяці;

за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком

на 3 роки 6 місяців;

за ч. 1 ст. 129 КК України до покарання у виді обмеження волі строком

на 1 рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 31 березня 2015 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_4 визнано винним у тому, що він 27 березня 2012 року приблизно о 02:00 год. повторно, шляхом проникнення до приміщення торгівельного кіоску «ІНФОРМАЦІЯ_2» на АДРЕСА_2, що належить ПП ОСОБА_5, викрав продукти харчування, тютюнові вироби та інші товари на загальну суму 354 грн.

27 березня 2012 року приблизно 14:30 год. в приміщенні кухні домоволодіння АДРЕСА_1, ОСОБА_4 за обставин встановлених судом та детально викладених у вироку погрожував ножем вбивством ОСОБА_6, у якого були реальні підстави побоюватись цієї погрози.

4 квітня 2012 року приблизно о 02:00 год. ОСОБА_4 шляхом проникнення на територію домоволодіння АДРЕСА_3 повторно викрав велосипед «Україна», що належить ОСОБА_7, завдавши потерпілому матеріальну шкоду на суму 216 грн.

18 жовтня 2013 року приблизно о 09:00 год. ОСОБА_4, перебуваючи на території колишнього «Колгоспбуду» за адресою: вул. Транспортна, 2,

м. Охтирка повторно викрав алюмінієві борти в кількості

7 штук, чим завдав потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 2320 грн.

В касаційній скарзі прокурор просить ухвалу апеляційного суду скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, посилаючись на те, що ухвала апеляційного суду всупереч вимог ст. 419 КПК України належним чином не вмотивована: в ній не наведено вичерпних відповідей на доводи апеляційних скарг обвинуваченого та захисника стосовно обвинувачення за ч. 1 ст. 129 КК України, що є, на думку прокурора, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Заслухавши доповідача, перевіривши касаційну скаргу та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Згідно зі ст. 419 КПК України в ухвалі апеляційного суду необхідно зазначити суть апеляції та докладні мотиви прийнятого рішення, при залишенні апеляційної скарги без задоволення - підстави, через які апеляцію визнано необґрунтованою, а також надати ґрунтовні відповіді на всі доводи, наведені в апеляційній скарзі.

Апеляційний суд, переглядаючи це кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника згаданих вимог закону дотримався.

Як вбачається зі змісту ухвали суду, ОСОБА_4 та його захисник, оспорюючи правильність його засудження лише за ч. 1 ст. 129 КК України, посилались на невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження неправильну оцінку доказів.

Спростовуючи доводи апеляційних скарг обвинуваченого та захисника, апеляційний суд свої висновки щодо необґрунтованості їх апеляційних вимог належним чином мотивував, навів аналіз доказів, покладених судом у обґрунтування обвинувачення ОСОБА_4, в тому числі і з точки зору дотримання вимог кримінального процесуального закону при їх збиранні, що не суперечило й позиції прокурора у судовому засіданні.

З огляду на викладене, підстав для задоволення касаційної скарги прокурора колегія суддів не вбачає.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 31 березня 2015 року щодо ОСОБА_4.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_10 ОСОБА_9 ОСОБА_11