Справа №467/1140/15-к 02.11.2015 02.11.2015 02.11.2015
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
2 листопада 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючої ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новогригорівка Арбузинського району Миколаївської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Рябоконєво Арбузинського району Миколаївської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Харків, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 ;
обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
Провадження № 11кп/784/761/15 Головуючий першої інстанції: ОСОБА_8
Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_9
Обвинувачений ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просить оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання змінити, пом`якшити йому покарання.
Вироком суду ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання 2 роки обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_5 покладено обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи.

Тим же вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання 2 роки обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_6 покладено обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи.

ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання 2 роки обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_7 покладено обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи.

Вирішено питання щодо речових доказів.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги, обвинувачений ОСОБА_5 посилається на суворість призначеного йому покарання. Стверджує, що попередньої змови між ним та іншими обвинуваченими не було, та пояснює, що він лише допоміг ОСОБА_7 . Вважає, що при призначенні покарання суд недостатньо врахував, що він вперше скоїв злочин, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, працює, одружений, відшкодував завдані збитки.

Судом 1-ої інстанції встановлено, що 08.04.2015р. ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , будучи працівниками сільськогосподарського ТОВ «Промінь», за попередньою змовою між собою, маючи корисливий мотив, з метою здійснення крадіжки для подальшого продажу акумуляторів і автомобільної коробки перемикання передач прийшли до механічної дільниці господарства.

О 10.30 год. 08.04.2015р., реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , перебуваючи на території механічної дільниці СТОВ «Промінь», розташованої за адресою: вул. Лісова, 1а в с. Воєводське, з гаражного боксу таємно викрали майно СТОВ «Промінь», а саме: два акумулятори з коробкою перемикання передач, спричинивши господарству майнову шкоду на загальну суму 20390 грн..

Дії ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 судом 1-ої інстанції кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вирок суду просив залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Дане кримінальне провадження в суді 1-ої інстанції розглянуто відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому вирок в частині встановлених обставин, які апелянт під час судового розгляду не оспорював, оскарженню не підлягає.

Що стосується призначеного ОСОБА_5 покарання, то суд 1-ої інстанції відповідно до вимог ст.ст. 65-67 КК України врахував ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставину, що пом`якшує покарання.

Так, суд 1-ої інстанції правильно врахував, що ОСОБА_5 вчинив злочин середньої тяжкості, як особа, позитивно характеризується за місцем проживання, працює, раніше не судимий, одружений, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, відшкодував завданий злочином збиток. Як пом`якшуючу покарання обставину, суд врахував щире каяття обвинуваченого. Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

Таким чином, судом 1-ї інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 було враховано всі обставини, на які він посилається в своїй апеляційній скарзі.

Санкція ч. 2 ст. 185 КК України передбачає три альтернативні види покарання: арешт на строк від 3 до 6 місяців, або обмеження волі на строк до 5 років, або позбавлення волі на той самий строк.

З урахуванням наведених вище обставин у їх сукупності, суд 1-ої інстанції обґрунтовано обрав вид та міру покарання, призначивши обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, та звільнивши його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України.

Суд апеляційної інстанції вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_5 призначено у відповідності до вимог ст. 65 КК України, з точки зору його необхідності й достатності для виправлення винного та попередження вчинення ним нових злочинів. А тому підстав для пом`якшення покарання, як того просить обвинувачений, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Арбузинського районного суду Миколаївської області від 25 серпня 2015 року відносно ОСОБА_5 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча

Судді