В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.10.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м . Ужгород обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Шепетівка, Хмельницької обл., проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , не одруженого, не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КК України,
ВСТАНОВИВ:

04.02.2013 року близько 14 год. 00 хв. ОСОБА_4 перебуваючи на вул. Миру в с. Концово Ужгородскього р-ну, неподалік від ВАТ «Ужгородська птахоферма №1», сектору №6, на грунті раптово виникнувших особистих неприязних стосунків, які виникли під час словесного конфлікту з потерпілим ОСОБА_5 умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс декілька ударів руками, затиснутими в кулак в область голови гр. ОСОБА_5 від яких останній впав на землю, а ОСОБА_4 скориставшись його безпорадністю продовжив наносити удари руками, затиснутими в кулак та ногами в область тулуба потерпілого, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження середньої тяжкості.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно обвинувального акту згідно до вимог статті 337 КПК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю, пояснив суду, що він працював охоронцем ВАТ «Ужгородська птахоферма №1» і 04.02.2013 року близько обіднього часу перебуваючи на ділянці сектору №6 між ним та потерпілим ОСОБА_5 , який намагався пройти на територію ВАТ «Ужгородська птахоферма №1» виник конфлікт, в ході якого він наніс ОСОБА_5 декілька ударів руками затиснутими в кулак в область голови від яких потерпілий впав на землю, а він наніс ще декілька ударів руками, затиснутими в кулак та ногами в область тулуба потерпілого.

В судове засідання потерпілий ОСОБА_5 не з`явився. Як вбачається з листа Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Ужгородському району Ужгородського міськрайонного управління юстиції від 20.10.2015 року за №1633/06.1.1-09 потерпілий ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, про що виконавчим комітетом Тарнівецької сільської ради Ужгородського району 23.09.2015 року складено відповідний актовий запис про смерть за №20.

Згідно висновку судово-медичного експерта № 113 від 05.02.2013 року, на момент судово-медичного обстеження на тілі гр. ОСОБА_5 , а також медичної документації (консультації обласних спеціалістів) виявлено тілесні ушкодження у вигляді: а) посттравматичного правостороннього гемотораксу (до рівня 6 ребра справа), перелом 10 ребра справа по середньо-асксілярні лінії без зміщення уламків, виникли вищевказані тілесні ушкодження внаслідок дії тупих твердих предметів, якими могли бути затиснуті в кулак руки а також обуті ноги сторонньої людини, які діяли з прикладанням сили по забійно-ударному механізму і кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості; б) ЗЧМТ, струс головного мозку, контузія лівого ока, забійні рани чоловічої ділянки і правої тім`яної ділянки, синці правої та лівої орбітальної ділянки, ділянки осадження чоловічої ділянки, виникли вищевказані тілесні ушкодження внаслідок дії тупих твердих предметів, якими найбільш імовірно могли бути руки сторонньої людини затиснуті в кулак або гумова палиця, які діяли з прикладанням значної сили і кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. По давності виникнення вище вказані тілесні ушкодження вкладаються в час пригоди, яка відбулася 04.02.2013 року.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відповідно до статті 66 КК України відносить щире каяття, визнання обвинуваченим своєї вини.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Зважаючи на положення статті 50 КК України якою встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, на положення статті 65 КК України, якою встановлено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , всі пом`якшуючі покарання обставини, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування ним призначеного покарання, а тому суд вважає за необхідне застосувати до нього положення ст.75 КК України та звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з встановленням йому обов`язків згідно ст.76 КК України.

Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження нових злочинів.

Щодо заявленого цивільного позову потерпілого у кримінальному провадженні суд вважає за необхідне зазначити наступне:

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно -небезпечне діяння. Це означає, що законодавець обмежив часові рамки пред`явлення позову.
Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.

Згідно ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Положеннями ч.1 ст.56 КПК України передбачено, що потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Незважаючи на те, що у судовому засіданні в повній мірі доведений факт вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, однак в судовому засіданні разом із постановленням вироку неможливо вирішити цивільний позов, з підстав смерті потерпілого , суд вважає, що цивільний позов слід залишити без розгляду.

Судові витрати та речові докази відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 369 - 371, 373-376 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України і призначити йому покарання у вигляді 2 /двох/ років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України засудженого ОСОБА_4 , звільнити від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину з покладенням відповідно до ст.76 КК України на засудженого ОСОБА_4 , обов`язків не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Міра запобіжного заходу засудженому ОСОБА_4 не обиралась.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 - залишити без розгляду.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1