Справа № 129/924/13-к
Провадження №11-кп/772/909/2015
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 жовтня 2015 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 6 липня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Мінусинськ Красноярського краю Російської Федерації, житель АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з середньою освітою, непрацюючий, неодружений, раніше судимого 10.08.2010 року Гайсинським районним судом за ч. 1 ст. 263 КК України до двох років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з двохрічним іспитовим строком, 24.03.2011 року Гайсинським районним судом за ч. 3 ст. 185 КК України до чотирьох років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з трьохрічним іспитовим строком,
визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 187 КК України, з призначенням покарання

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців;
- за ч. 2 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки;
- за ч.1 ст. ст.187 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України визначено остаточне покарання за сукупністю призначених покарань шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 24.03.2011 року, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.
Строк покарання визначено рахувати з моменту затримання 25.03.2015 року.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою вирішено вважати продовженим.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави за проведення експертизи витрати в сумі 391 грн. 20 коп.
Вирішено питання з речовим доказом.

ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень за наступних обставин.

В кінці січня 2012 року, приблизно о 19.00 год., ОСОБА_7 повторно, з метою викрадення чужого майна прийшов до належного ОСОБА_8 домоволодіння по АДРЕСА_2 , де шляхом збивання навісного замка відчинив вхідні двері, проник до будинку, звідки таємно викрав належні потерпілому ОСОБА_8 гроші в сумі 500 грн.
На початку серпня 2013 року ОСОБА_7 , не маючи передбаченого законом дозволу на право носіння холодної зброї, придбав знайдений в нежилому будинку по АДРЕСА_3 металевий предмет, який згідно висновку експерта № 229-Х від 13.09.2013 р. є холодною зброєю, яка відноситься до контактної не клинкової холодної зброї ударно-дробильної дії, виготовленим саморобним способом по типу «кастетів», який помістив до матерчатої наплічної сумки, носив при собі до вилучення працівниками міліції 23.08.2013 року біля домогосподарства в АДРЕСА_3 .
На початку січня 2013 року приблизно о 17.00 год. ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в належному ОСОБА_8 будинку в АДРЕСА_2 з метою заволодіння належними ОСОБА_8 грошима вчинив напад на нього, взяв зі столу кухонний ніж та застосовуючи погрозу насильством, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, тримаючи ножа на рівні горла та грудей ОСОБА_8 , наказав видати гроші, відкрито заволодівши грошима в сумі 300 грн., які передав ОСОБА_8 сприйнявши погрозу застосування насильства як реальну.
Не погодившись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок змінити та призначити йому мінімальне покарання в межах санкції статей. Призначене судом покарання вважає суворим, просить врахувати усі пом`якшуючі обставини.

Заслухавши доповідь головуючого судді, виступ прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти апеляційної скарги обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах поданих апеляційних скарг.

Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 187 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюються.

Згідно положень ст. 65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд першої інстанції, згідно положень п. 2, 3 ч. 1 ст. 65 КК України та п.п. 1-3 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7 при призначенні покарання в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до вимог ст. 12 КК України, вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 263 КК України віднесено до категорії середньої тяжкості, за ст.185 ч. 3, 187 ч. 1 КК України кримінальні правопорушення є тяжкими.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнав щире каяття, усунення шкоди та знаходження на утриманні малолітньої дитини.

Обставини, передбачені ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом визнані рецидив злочину та вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував те, що він раніше судимий, вчинив злочини в період іспитового строку, по місцю проживання характеризується посередньо та обґрунтовано прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 неможливе без ізоляції від суспільства та необхідність призначення йому покарання у виді позбавлення волі.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому покарання в повній мірі відповідає вимогам ст. 50, 65 КК України, є необхідним та достатнім для його виправлення, попередження нових злочинів і домірне скоєному.

Таким чином, доводи викладені в апеляційній скарзі обвинуваченим ОСОБА_7 щодо суворості призначеного покарання є необґрунтованими та безпідставними, а тому апеляційна скарга в цій частині задоволенню не підлягає.

Разом з тим, в мотивувальній частині вироку суд зайве кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 187 КК України за ознаками вчинення за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, які підлягають виключенню.

Відповідно до вимог ст. 408 ч. 1 п. 4 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

А тому колегія суддів вважає, що в цій частині вирок підлягає зміні.

Керуючись ст. 405, 407, 408 КПК України, суд

у х в а л и в :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 6 липня 2015 року щодо ОСОБА_7 змінити.

З мотивувальної частини вироку Гайсинського районного суду Вінницької області від 6 липня 2015 року з обвинувачення за ч. 1 ст. 187 КК України виключити зайві кваліфікуючі ознаки за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у житло.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 з дня отримання копії ухвали.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підписи) ОСОБА_3
ОСОБА_4
Згідно оригіналу.
Суддя: