Провадження 1кп-200/121/15
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2015 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

Головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

за участю:

потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0006599 відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

15.09.2013 року приблизно о 12.00 годині ОСОБА_6 , знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , в ході словесного конфлікту з ОСОБА_5 з приводу його знаходження у чужій квартирі, вирішив покинути вищевказану квартиру, і виходячи з квартири, усвідомлюючи, що позаду знаходиться ОСОБА_5 , яка слідувала за ним з метою закриття вхідних дверей, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння у вигляді спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень середньої тяжкості, хоча повинен був та міг передбачити їх настання, двічі штовхнув з силою ногою вхідні металеві двері з метою їх закриття, і таким чином в результаті своїх необережних дій спричинив потерпілій ОСОБА_5 ушкодження у вигляді: закритого вколоченого перелому обох кісток правого передпліччя у типовому місці, синців 1-5 пальців правої кисті, які за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, як такі, що зумовили тривалий розлад здоров`я строком понад 3 тижні (більш, як 21 день).

ОСОБА_6 звинувачувався у спричиненні умисно потерпілій ОСОБА_5 тілесних пошкоджень середньої тяжкості при наступних обставинах, 15.09.2013 року приблизно о 12.00 годині ОСОБА_6 , знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , на грунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, маючи умисел спрямований на умисне спричинення тілесних пошкоджень, бачивши, що передпліччя правої руки потерпілої ОСОБА_5 знаходиться між дверима та дверною луткою, наніс з силою один удар ногою в броньовані двері, при цьому притиснув між дверима та дверною луткою передпліччя правої руки потерпілої ОСОБА_5 спричинивши останній ушкодження у вигляді: закритого вколоченого перелому обох кісток правого передпліччя у типовому місці, синців 1-5 пальців правої кисті, які за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, як такі, що зумовили тривалий розлад здоров`я строком понад 3 тижні (більш, як 21 день). Дії обвинуваченого були кваліфіковані за ч.1 ст.122 КК України, як такі, що виразилися в умисному заподіянні середньої тяжкості тілесного ушкодження, т.б. умисному ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я. У судовому засіданні 23.01.2015 року прокурором було змінено обвинувачення і дії обвинуваченого перекваліфіковані зі ч.1 ст.122 КК України на ст.128 КК України, потерпіла не погодилася зі зміненням обвинувачення і підтримала обвинувачення у первоначальній редакції за ч.1 ст.122 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою провину у скоєнні кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що 14.09.2013 року він знаходився у гостях у свого друга ОСОБА_7 у квартирі АДРЕСА_2 , де залишився ночувати. Вранці 15.09.2015 він проснувся та приблизно о 12.00 годині, коли він виходив з туалету, мати ОСОБА_8 ОСОБА_5 почала обурюватися на нього з приводу того, що її син часто приводить додому своїх друзів, вони розпивають спиртні напої та шумлять, заважаючи їй відпочивати та словесно йому це висказувати. Він не звертаючи уваги на словесні обурення ОСОБА_5 , вирішив покинути квартиру. Коли він виходив з квартири, він не озираючись назад, з силою штовхнув ногою вхідні металеві двері, щоб закрити їх. Миколаєнко при цьому залишалася у квартирі у коридорі. Він не знав, що в цей момент передпліччя правої руки ОСОБА_5 перебувало між дверима та луткою дверей, і не знав, що двері при зачиненні вдарили ОСОБА_5 . Про те, що ОСОБА_5 спричинені тілесні ушкодження, він дізнався від її сина ОСОБА_7 , але вважає, що він не спричиняв їй ніяких ушкоджень і не виключає можливості того, що потерпіла самостійно вдарила себе дверима по руці з метою отримання від нього грошових коштів.

Суд допитавши в судовому засіданні обвинуваченого, потерпілу, свідків та дослідивши докази по справі приходить до висновку, що прокурором обґрунтовано змінено обвинувачення і дії обвинуваченого ОСОБА_6 перекваліфіковано на ст.128 КК України і незважаючи на показання обвинуваченого в яких він не визнає свою провину, провина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, повністю підтверджується зібраними доказами по справі, дослідженими у судовому засіданні, а саме:

Показаннями потерпілої ОСОБА_5 , яка у судовому засіданні пояснила, що 15.09.2013 року приблизно о 12.00 годині, коли вона знаходилася вдома, у квартирі АДРЕСА_2 , між нею та другом її сина ОСОБА_6 , який ночував у сина, виник словесний конфлікт з приводу знаходження ОСОБА_6 у її квартирі, вона словесно висловлювала своє обурення тим, що він не ночує вдома, а ночує та розпиває спиртні напої з її сином. В ході конфлікту вона вирішила подзвонити по телефону та викликати міліцію, але ОСОБА_9 відключив телефон, тоді вона вирішила вийти з квартири у тамбур, щоб зателефонувати від сусідів, а коли побачила, що ОСОБА_6 вийшов за нею, вона повернулася до квартири і знаходилася біля дверей з метою їх швидко закрити, щоб ОСОБА_9 не повернувся. В цей час ОСОБА_6 , який вийшов з квартири, з силою штовхнув ногою металеві вхідні двері, які вона вже намагалася закрити, в результаті чого її рука потрапила між дверима та луткою, та вона отримала тілесні пошкодження. Від болю вона стала кричати ОСОБА_6 , що він робить, але останній вдруге з силою ногою штовхнув двері, при цьому вона встигла убрати руку з поміж дверей та лутки. В результаті цього їй були спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді перелому і в подальшому їй була надана медична допомога.

Показаннями свідка ОСОБА_10 , яка у суді пояснила, що ОСОБА_8 її цивільний чоловік, який проживає разом з матір`ю по АДРЕСА_3 . 14.09.2013 року вона разом з сином приїхала до ОСОБА_7 . В цей же день до чоловіка прийшли його друзі у тому числі і ОСОБА_6 , який залишився у них ночувати. Зранку ОСОБА_6 сказав, що погано себе почуває і полежить, а вона разом з ОСОБА_8 пішли проводжати на зупинку маршрутного таксі її сина. Коли вони уходили, в квартирі залишалися мати ОСОБА_7 - ОСОБА_5 і ОСОБА_6 . Приблизно о 12.00 годині їй зателефонувала ОСОБА_5 і сказала, що зламала руку. Зі слів ОСОБА_5 їй стало відомо, що, коли вони пішли, ОСОБА_6 вийшов з кімнати, а ОСОБА_5 стала його відчитувати, що той не ночує вдома. Коли ОСОБА_6 виходив з квартири, він з силою штовхнув вхідні двері в той момент, коли рука ОСОБА_5 знаходилася у дверному пройомі, внаслідок чого зламав їй руку.
Показаннями свідка ОСОБА_7 , який у суді пояснив, що він мешкає разом зі своєю матір`ю ОСОБА_5 у квартирі АДРЕСА_2 . 14.09.2013 року до нього додому прийшли його друзі у тому числі і ОСОБА_6 , який залишився у нього ночувати. 15.09.2013 року приблизно о 10.00 годині він разом з ОСОБА_10 пішли проводжати її сина на маршрутне таксі. Вдома залишалися його мати та ОСОБА_6 . Через деякий час йому зателефонувала його хрещена, яка сказала, що матері зламали руку. ОСОБА_6 не знав, що таке трапилося з ОСОБА_5 , оскільки коли дзвонила хрещена, він був разом з ними, вони зустрілися на вулиці. Як йому стало відомо від ОСОБА_5 , коли вони пішли, вона зайшла до кімнати, де був ОСОБА_6 і стала його відчитувати. ОСОБА_6 встав і направився до вхідної двері и виходячи з квартири, штовхнув двері, як раз у той момент, коли рука ОСОБА_5 знаходилася у дверному пройомі.
А також письмовими доказами, безпосередньо дослідженими у судовому засіданні:

-довідкою КЗ «Дніпропетровська міська клінічна лікарня № 16», згідно якої гр. ОСОБА_5 зверталася до лікарні з діагнозом: закритий перелом обох кісток правого передпліччя у типовому місці. ( а.с. 20);

-висновком судово-медичної експертизи № 3278-е від 28.08.2014 року, згідно якого у потерпілої ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритого вколоченого перелому обох кісток правого передпліччя у типовому місці, синців 1-5 пальців правої кисті, які за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, як такі, що зумовили тривалий розлад здоров`я строком понад 3 тижні (більш, як 21 день). Враховуючи характер, локалізацію та кількість виявлених у неї тілесних ушкоджень, можливо вказати, що вони утворилися від дії тупого твердого предмету (предметів), незадовго до надходження до медичного закладу та її огляду, т.б. в термін, на який вказала потерпіла. Згідно висновку спеціаліста судово-медичного експерта №3934 від 18.09.2014 та фототаблиці до нього виявлені у потерпілої тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому обох кісток правого передпліччя у типовому місці, синців 1-5 пальців правої кисті спричинені від дії тупого твердого предмету (предметів) можливо і при стисканні між предметом з обмеженою контактуючою поверхнею, та виникли можливо в термін, на який вказала потерпіла. ( а.с.51-53, 54-55);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 17.09.2014 року за участю потерпілої ОСОБА_5 , в ході якого остання розказала та показала механізм спричинення їй тілесних ушкоджень. ( а.с. 57-60);

-висновком додаткової судово-медичної експертизи № 3744-е від 25.09.2014 року, згідно якого локалізація та характер тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_5 , не суперечить механізму їх утворення, на який вона вказала в ході проведення слідчого експерименту за її участю. ( а.с. 65-67);

-протоколом очної ставки від 30 вересня 2014 року проведеної між потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_6 в ході якої потерпіла підтвердила свої надані покази, розказала про обставини спричинення їй підозрюваним тілесних ушкоджень, а підозрюваний ОСОБА_6 не підтвердив покази потерпілої (а.с. 92-95)

Оцінюючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що провина обвинуваченого саме у необережному спричиненні потерпілій ОСОБА_5 тілесних ушкоджень середньої тяжкості доведена повністю, оскільки досліджені вищезазначені докази отримані у передбаченому кримінально-процесуальному порядку, є допустимими, належними та достовірними, взаємно узгодженими, підтверджуючими один одного, вони мають значення для кримінального провадження та відповідають фактичним обставинам справи встановленим судом. Доказів того, що обвинувачений умисно 15.09.2013 року, достовірно знаючи, що рука потерпілої знаходиться між дверима та дверною луткою з метою спричинення тілесних пошкоджень потерпілій з силою вдарив ногою у двері та спричинив потерпілій тілесні ушкодження середньої тяжкості, потерпілою ОСОБА_5 , яка підтримувала обвинувачення в редакції за якою ОСОБА_6 звинувачувався за ст.122 ч.1 КК України, суду не надано. Потерпіла ОСОБА_5 підтримуючи обвинувачення в редакції за ч.1 ст.122 КК України при її допиті у суді не повідомила беззаперечних даних, які б вказували на факт саме умисного спричинення їй ОСОБА_6 тілесних пошкоджень середньої тяжкості і у тому числі з її показів вбачається, спричинення їй обвинуваченим тілесних пошкоджень саме з необережності.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_6 , які виразилися у необережному заподіянні середньої тяжкості тілесного ушкодження, правильно кваліфіковані за ст. 128 КК України.

Суд критично відноситься до показань обвинуваченого стосовно того, що він не спричиняв потерпілій будь-які тілесні ушкодження і вона його обмовляє для того, щоб отримати від нього грошові кошти, та вважає, що вони дані з метою ухилення від відповідальності за скоєне, оскільки провина обвинуваченого у необережному спричиненні потерпілій середньої тяжкості тілесного ушкодження повністю підтверджується послідовними показами потерпілої ОСОБА_5 , яка як в ході досудового розслідування у тому числі при проведенні слідчого експерименту, так і в суді стверджувала, про те, що саме в результаті дій обвинуваченого, який з силою двічі штовхнув вхідні металеві двері, які вона в цей час намагалася закрити і йому про це було відомо, їй були спричинені тілесні пошкодження у вигляді закритого перелому обох кісток правого передпліччя. Покази потерпілої об`єктивно підтверджуються висновками судово-медичної експертизи № 3278-е від 28.08.2014 року та додаткової судово-медичної експертизи № 3744-е від 25.09.2014 року, згідно яких виявлені у потерпілої тілесні ушкодження у вигляді: закритого вколоченого перелому обох кісток правого передпліччя у типовому місці, синців 1-5 пальців правої кисті утворилися від дії тупого твердого предмету (предметів), незадовго до надходження до медичного закладу та її огляду, т.б. в термін, на який вказала потерпіла, та локалізація і характер тілесних ушкоджень виявлених у потерпілої не суперечить механізму їх утворення, на який вказала потерпіла в ході проведення слідчого експерименту. А також послідовними показами свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , які вказували на те, що у квартирі залишалися потерпіла та обвинувачений і зі слів потерпілої саме в результаті дій обвинуваченого, який з силою штовхнув вхідні двері коли покидав квартиру після словесного конфлікту у неї була зламана рука. Таким чином, саме від недбалих злочинних дій обвинуваченого, який вдарив з силою двічі рукою та ногою по металевим вхідним дверям за якими знаходилася потерпіла, яка в цей час намагалася закривати зазначені вхідні двері, про що було відомо обвинуваченому, який покидав квартиру після словесного конфлікту з нею, останній були спричинені виявлені у неї тілесні пошкодження середньої тяжкості. Крім того, у судовому засіданні встановлено, що між обвинуваченим та потерпілою не має неприязних стосунків, висловлення обвинуваченого щодо намагання потерпілої отримати від нього таким чином грошові кошти є голослівними, оскільки потерпіла ні в ході досудового розслідування ні в суді не заявляла позовних вимог щодо стягнення з обвинуваченого матеріальної та моральної шкоди, а тому суд приходить до висновку про відсутність у потерпілої приводів оговорювати обвинуваченого.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що версія обвинуваченого, яку він висловив у судовому засіданні є надуманою і його показам суд не довіряє та вважає їх заходом захисту обвинуваченого, оскільки його провина у вчиненні злочину, передбаченого ст.128 КК України доведена повністю та знайшла своє підтвердження дослідженими безпосередньо у судовому засіданні доказами у їх сукупності.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд, враховуючи тяжкість скоєного, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, задовільно характеризується за місцем свого проживання, і вважає, що обвинуваченому ОСОБА_6 може бути призначене покарання у вигляді обмеження волі у межах статті Кримінального Кодексу України зі звільненням його від відбування покарання з іспитовим строком з застосуванням ст.75,76 КК України,що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371,374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ
Визнати винним ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України та призначити йому покарання у вигляді одного року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку не скоїть нового злочину, зобов`язавши його відповідно до п. 3 ст.76 КК України повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

На вирок суду може бути подана апеляція до Дніпропетровського апеляційного суду, через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Бабушкінського районного суду

м. Дніпропетровськ ОСОБА_1