Справа № 297/2885/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 січня 2016 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000644 від 10.08.2015 року, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , зареєстрованої в АДРЕСА_2 , із неповною середньою освітою, тимчасово непрацюючої, незаміжньої, має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судимої,
за ч. 2 ст. 342, ч. 1 ст. 296 КК України,
ВСТАНОВИВ:
09 серпня 2015 року, біля 22 години 10 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись на літній терасі кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташоване за адресою м. Берегово по вул. Мукачівській, 8 та є громадським місцем, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, умисно, з хуліганських спонукань, нехтуючи присутністю відвідувачів та працівників кафе, усвідомлюючи протиправність своїх дій та їх караність, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та правила поведінки у суспільстві, а саме, заважаючи відвідувачам кафе, голосно розмовляла, почала танцювати, махати руками, вести себе неадекватно, на прохання власниці кафе-бару ОСОБА_7 покинути вищезазначений заклад не реагувала, почала безпричинно ображати нецензурними словами ОСОБА_7 і умисно смикнувши останню за ліве передпліччя, заподіяла їй тілесні ушкодження у вигляді саден лівого передпліччя, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я або незначної стійкої втрати працездатності,що підтверджується висновком судово-медичної експертизи №181 від 12.08.2015 р.

Того ж дня біля 23 години 30 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись на тому ж місці, умисно чинила опір працівникові слідчо-оперативної групи Берегівського РВ УМВС України в Закарпатській області, а саме: слідчому старшому лейтенанту міліції ОСОБА_8 , який виїхав на місце пригоди за повідомленням ОСОБА_7 щодо порушення ОСОБА_4 громадського порядку та спричинення їй тілесних ушкоджень.

Під час відібрання заяви від ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, побачивши працівника міліції слідчого СВ Берегівського РВ УМВС старшого лейтенанта міліції ОСОБА_8 у форменому одязі, усвідомлюючи, що останній прибув для виконання своїх службових обов`язків, висловлювалася нецензурною лайкою в його адресу, погрожувала йому звільненням з органів внутрішніх справ через свої зв`язки.

На вимогу слідчого ОСОБА_8 припинити протиправні дії ОСОБА_4 не реагувала, закликала сторонніх громадян до порушення громадського порядку, погрожувала ОСОБА_8 фізичною розправою, почала його штовхати, чіплялася за формений одяг та здійснювала спроби зірвати погони, а також умисно нанесла ногою один удар по службовому транспортному засобу Берегівського РВ УМВС України в Закарпатській області - автомобілі марки «ВАЗ-2107», д.н.з. НОМЕР_1 , в район правого заднього крила, внаслідок чого згідно зі статтею 14 Закону України «Про міліцію» слідчим СВ Берегівського РВ УМВС ст. лейтенантом міліції ОСОБА_8 було прийнято рішення про застосування відносно ОСОБА_4 заходів фізичного впливу у вигляді загинання рук за спину та одягнення спеціальних засобів - наручників з метою забезпечення громадського порядку та захисту громадян від протиправних дій з боку ОСОБА_4 .

Обвинувачена ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину визнала повністю з підстав, викладених у обвинувальному акті. У скоєному розкаялася, обіцяла більше не вчиняти злочинів.

Потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у судове засідання не з`явились, однак подали заяви, відповідно до яких просили провести судовий розгляд без їх відсутності, претензій до обвинуваченої не мають.

Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена та інші учасники судового процесу не оспорюють обставини справи та судом з`ясовано, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, тому суд за їх згодою відповідно до частин 3 і 4 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, обмежившись дослідженням показів обвинуваченої та дослідженням обставин, які її характеризують.

Отже, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 є доведеною, і її дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 342 КК України як опір працівникові правоохоронного органу під чає виконання ним службових обов`язків щодо охорони громадського порядку, а за ч. 1 ст. 296 КК України - хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.

Суд, обираючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Злочини, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , відносяться, відповідно до ст. 12 КК України, злочинів невеликої тяжкості.

Суд враховує позитивну характеристику обвинуваченої, те, що вона раніше не судима, на обліку у лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебуває, має на утриманні двох малолітніх дітей.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , суд визнає її щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Сукупне покарання слід визначити з урахуванням положень ст. 70 КК України.

Враховуючи, що обвинувачена ОСОБА_4 вчинила злочини невеликої тяжкості, в якому щиро розкаявся, потерпілі до неї претензій не мають, обіцяла у майбутньому не скоювати злочинів, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства та призначення реальної міри покарання, і відповідно звільнення її від відбування покарання з випробуванням, з покладенням відповідних обов`язків.

Судові витрати та речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України,

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні та призначити їй покарання за ч. 2 ст. 342 КК України у вигляді обмеження волі строком 1 (один) рік, за ч. 1 ст. 296 КК України у вигляді обмеження волі строком 2 (два) роки.

На підставі статті 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити засудженій остаточне покарання у вигляді обмеження волі строком 2 (два) роки.

Звільнити ОСОБА_4 на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п. 3, 4 ст. 76 КК України - періодично з`являтися для реєстрації в кримінально виконавчу інспекцію та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід щодо обвинуваченої не обирати.

На вирок може бути подана апеляція через цей суд до апеляційного суду Закарпатської області протягом 30 діб з моменту його оголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1