печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 жовтня 2015 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу слідчого управління Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 , погодженого прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів органами, що проводять оперативно-розшукову діяльність Головної військової прокуратури України Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Меріа Махарадзівського району Грузії, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, який має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не судимого, який займає посаду начальника пересувної ремонтної майстерні з ремонту автомобільної техніки цеху ремонту автомобільної та бронетанкової техніки (Національної гвардії України) центральної бази забезпечення Головного управління Національної гвардії України військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактичного проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 410, ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 410 КК України, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0001122 від 10.06.2015р., -

В С Т А Н О В И В :
У провадження слідчого судді надійшло клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу слідчого управління Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України молодший радник юстиції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 .

Вказане клопотання обґрунтовано тим, що Головною військовою прокуратурою Генеральної прокуратури України, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001122 від 10.06.2015 за підозрою ОСОБА_6 , який займає посаду начальника пересувної ремонтної майстерні з ремонту автомобільної техніки цеху ремонту автомобільної та бронетанкової техніки (Національної гвардії України) центральної бази забезпечення Головного управління Національної гвардії України військової частини НОМЕР_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 410, ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 410 КК України.

Слідчий вказує, що у ході досудового розслідування встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 ГУ НГ України від 27.02.2015 № 3, у період з 27 лютого по 6 серпня 2015 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді начальника речового складу відділу закупівлі та зберігання матеріально-технічних засобів Національної гвардії.

Водночас, у вказаній військовій частині на різних посадах проходили військову військовослужбовці ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

У зв`язку із займаною посадою, пов`язаною з виконанням адміністративно-господарських функцій, молодший лейтенант ОСОБА_6 у вказаний період був матеріально-відповідальною особою та відповідно до пункту 1 Примітки до статті 425 КК України є військовою службовою особою.

У невстановлений час, у продовж 2015 року по 10.10.2015 рік начальник речового складу відділу закупівлі та зберігання матеріально-технічних засобів Національної гвардії ОСОБА_6 , офіцер відділу закупівлі матеріально-технічних засобів Національної гвардії ОСОБА_8 , начальник речового сховища (для забезпечення ГУ НГУ) складів господарчого взводу роти бойового та матеріально технічного забезпечення ОСОБА_10 та начальник сховища речового складу відділу закупівлі та зберігання матеріально-технічних засобів Національної гвардії ОСОБА_9 в умовах особливого періоду, з корисливих мотивів, увійшли у злочинну змову та розробили злочинний задум, об`єднаний єдиним умислом на незаконне збагачення за рахунок держави, а саме на привласнення та послідуючий продаж і збут привласненого ними військового майна, яке у зв`язку із займаними ними посадами перебувало у їх віданні, невизначеному колу осіб упродовж усього періоду перебування на займаних ними посадах.

З цією метою ОСОБА_6 було запропоновано ОСОБА_12 придбати у нього військове майно, а саме камуфльований формений одяг НГ України, натільну білизну, термобілизну, шкарпетки, постільну білизну, бронежилети, жилети «розгрузки», тактичні ліхтарі, формені армійські черевики з високими берцями та інше речове майно.

Згодом, ОСОБА_12 усвідомивши факт того, що ОСОБА_6 вищевказане майно привласнив шляхом зловживання своїм службовим становищем, як військова службова особа, в умовах особливого періоду, як наслідок вказане військове майно незаконно здобуто, та наявність у останнього стійкого злочинного умислу на незаконне збагачення за рахунок держави, який полягає, у тому числі, в збуті раніше привласненого військового майна невизначеному колу осіб упродовж усього періоду перебування на займаній посаді, звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинене кримінальне правопорушення та почав діяти з метою викриття злочинної діяльності службових осіб військової частини НОМЕР_1 ГУ НГ України за умовами конфіденційного співробітництва.

Таким чином, начальник складу речового забезпечення військової частини НОМЕР_1 НГ України молодший лейтенант ОСОБА_6 підозрюється у тому, що своїми вищевказаними протиправними діями, будучи військовою службовою особою, діючи умисно, з корисливих мотивів та метою, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, усупереч інтересів служби, у продовж червня-жовтня 2015 року, в умовах особливого періоду, маючи єдиний умисел на незаконне збагачення за рахунок держави, за попередньою змовою групою осіб у складі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , привласнив шляхом зловживання своїм службовим становищем інше військове майно загальною вартістю 27 352,14 грн, в результаті чого державі в особі військової частини НОМЕР_1 НГ України спричинені збитки на вказану суму, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 410 КК України.

Крім того, ОСОБА_6 з останніх чисел серпня 2015р., реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне збагачення за рахунок держави, розуміючи, що у зв`язку із зміною посади та втратою у зв`язку з цим доступу до речового майна та приміщень складів речового забезпечення військової частини НОМЕР_1 НГ України не здатен у подальшому привласнювати та збувати військове майно, схилив, шляхом умовлянь по телефону, начальника речової служби військової частини НОМЕР_1 ГУ НГ України ОСОБА_11 до заволодіння ним, як військовою службовою особою із зловживанням службовим становищем, раніше відокремленого військового майна.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у тому що підбурив начальника речової служби військової частини НОМЕР_1 ГУ НГ України ОСОБА_11 , до заволодіння як військовою службовою особою, із зловживанням службовим становищем військовим майном на суму 243 076 грн, в результаті чого державі, в особі військової частини НОМЕР_1 НГ України, спричинені збитки на вказану суму, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 410 КК України.

З цією метою 10.10.2015 у період часу з 18 год 34 хв по 19 год 05 хв ОСОБА_11 , реалізуючи злочинний умисел збуджений ОСОБА_6 , направлений на незаконне збагачення за рахунок держави усвідомлюючи протиправність своїх дій на своєму приватному автомобілі Ssang Yong Korando, сірого кольору, державний номер НОМЕР_2 у 2 етапи вивіз військове майно, яким заволодів шляхом зловживання своїм службовим становищем за межі військової частини НОМЕР_1 , та під час зустрічі з ОСОБА_12 біля військової частини НОМЕР_1 ГУ НГ України, за адресою АДРЕСА_1 збув останньому 144 пари черевиків чоловічих військового зразку з високими берцями чорного кольору (арт. АВ 422/2-2 у кількості 55 пар; арт. 423/1НЧ-2 у кількості 45 пар; арт. АА 634/2 у кількості 9 пар; САА 626/2-А71 у кількості 35 пар); кашкети військового зразку, чоловічі, літні синьо-зеленого кольору виробництва ПрАТ «ВТФ Горлиця» у кількості 102 шт.; фуфайки чоловічі військового зразка синьо-зеленого кольору МОД.302108 у кількості 102 шт.; штани утепленні польові військового зразка темно-зеленого кольору АРТ.2701 ВО у кількості 190 шт. куртка утеплена польова військового зразку темно-зеленого кольору АРТ.2701 ВО; пояс чорний з металевою пряжкою у кількості 100 шт., отримавши за вказане військове майно 3 600 грн та імітаційні засоби, схожі на грошові кошти, які ОСОБА_11 вважав як грошові кошти в сумі 180 тис. грн.

Після цього, ОСОБА_11 був одразу затриманий співробітниками Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України, та у останнього вилучено грошові кошти та імітаційні засоби - грошові кошти.

Внаслідок вищезазначених протиправних дій молодшого лейтенанта ОСОБА_6 , державі в особі військової частини НОМЕР_1 НГ України були заподіяні матеріальні збитки, у розмірі 243 076 гривень.

Окрім цього, вчинення ОСОБА_6 даних кримінальних правопорушень завдало нематеріальних збитків у вигляді підриву авторитету Національної гвардії України, військової частини НОМЕР_1 НГ України, а також підриву боєготовності та боєздатності військових підрозділів Національної гвардії України, призводить до формування негативної суспільної думки щодо підрозділів забезпечення військових формувань України, підриву обороноздатності держави.

З метою встановлення остаточної суми завданих кримінальним правопорушенням збитків, у ході досудового розслідування призначено інвентаризацію всього наявного у військової частини НОМЕР_1 військового майна та внутрішній аудит окремих питань фінансової діяльності указаної військової частини щодо надходження, повноти оприбуткування та використання наведеною військовою частиною військового майна. Прогнозована сума збитків складає понад 2 млн. грн.

Водночас, досудовим розслідуванням досліджуються обставини вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України незаконне пересилання з метою збуту, особливо небезпечних наркотичних засобів.

Так, у ході досудового розслідування даного кримінального провадження за дорученням Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України оперативними підрозділами УВБ в м. Києві Департаменту внутрішньої безпеки МВС України проведено ряд негласних слідчих (розшукових) дій в результаті яких виявлено ознаки зазначеного кримінального правопорушення, підозра у вчиненні якого ОСОБА_6 ще не оголошувалася.

Слідчий посилаючись на те, що з метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливу на свідків та інших фігурантів у цьому проваджені, перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином, вважає за необхідне застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 винятковий запобіжний захід у вигляді взяття під варту.

В обґрунтування поданого клопотання зазначає, що ОСОБА_6 інкримінується вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 410 КК України, за яке передбачене покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до дванадцяти років, у зв`язку із чим, з метою уникнення кримінальної відповідальності, перебуваючи на волі, використовуючи при цьому свої можливості та зв`язки набуті під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 ОСОБА_6 , беззаперечно буде вчиняти дії спрямовані на знищення, приховування або спотворення будь-яких із речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Крім того, слідчий вказує, що підозрюваний може протиправно перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а відтак інші запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

У судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали посилаючись на викладені в ньому доводи, просили клопотання задовольнити зазначивши, що із матеріалів кримінального провадження вбачається, що до призначення на посаду у військовій частині НОМЕР_1 з місцем дислокації в АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 разом із родиною постійно проживав на території Луганської області, при цьому родина дружини ОСОБА_6 ОСОБА_13 і до теперішнього часу постійно проживає на території місті Сєверодонецьк Луганської області, у зв`язку із чим можливо дійти до висновку, що з метою уникнення кримінальної відповідальності, під страхом незворотності покарання за вчиненні ним протиправні діяння ОСОБА_6 може виїхати до Луганської області, та, у тому числі, перейти на сторону ДНР чи ЛНР.

Підозрюваний та його захисник проти задоволення клопотання заперечували, вважаючи його необґрунтованим, немотивованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки повідомлена ОСОБА_6 підозра не підтверджена наявними у справі доказами, зібрані органом досудового розслідування докази є суперечними, не підтверджують факт вчинення підозрюваним інкримінованих йому кримінальних правопорушень, не існують ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний не буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, просили в задоволенні клопотання відмовити, обравши підозрюваному менш суворий запобіжний захід, в тому числі у вигляді домашнього арешту за місцем тимчасового проживання підозрюваного з його дружиною.

Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

ОСОБА_6 є підозрюваним у кримінальному провадженні №0001122, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.06.2015р., за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 410, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 410 КК України.

10.10.2015р. о 19 год 41 хв ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України, про що слідчим складено протокол про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 10.10.2015р.

11.10.2015р. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 410, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 410 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Слідчим у клопотанні доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 вказаних кримінальних правопорушень, що підтверджено заявою ОСОБА_12 про вчинення кримінального правопорушення, даними протоколу допиту свідка ОСОБА_12 , протоколу огляду мобільного телефону «Iphone 5s», протоколу огляду придбаних у ОСОБА_6 предметів, протоколом пред`явлення особи для впізнання, висновком експерта за результатом проведення судово-товарознавчої експертизи №11669/15-53, копію договору про надання послуг з доступу до мережі Інтернет №50001, протоколами огляду предметів придбаних під час контрольної закупки від 16.09.2015р., 10.09.2015р., 11.09.2015р. 25.09.2015р., даними протоколів за результатами проведення негласних слідчих (розшукових дій), передбачених ст. 262 КПК України, протоколами обшуків.

Враховуючи те, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений в судовому засіданні, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, у слідчого судді наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 410, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 410 КК України.

Вирішуючи клопотання про застосування такого запобіжного заходу як тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , особу підозрюваного, його сімейний стан, те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 410, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 410 КК України, та надходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий та прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

За таких обставин клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Між тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину складає від вісімдесяти до трьохсот розмірів мінімальної заробітної плати.

У виключних випадах, якщо слідчий суддя, суд, встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого, або особливо тяжкого злочину, покладених на нього обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує 80 чи 300 розмірів мінімальної заробітної плати відповідно.

При визначенні розміру застави суд враховує дані про особу ОСОБА_6 , його вік, майновий та сімейний стан, соціальні зв`язки, обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, а також те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які віднесені до категорії тяжких та особливо тяжких, та були вчинені в умовах особливого періоду воєнно-озброєного конфлікту. Крім того, суд приймає до уваги і практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. У зв`язку з викладеним суд приходить до висновку про доцільність визначити ОСОБА_6 , як альтернативу застосованому щодо нього запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою заставу розмір якої перевищує 300 розмірів мінімальної заробітної плати, а саме в розмірі 1 500 мінімальних розмірів заробітних плат (1218*1 500), що становить 1 827 000,00 (один мільйон вісімсот двадцять сім) грн, оскільки саме такий розмір застави є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і таким, що не суперечить положенням ч. 5 ст. 182 КПК України та вимогам ст. ст. 178, 182, 183 КПК України. Суд також вважає, що внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, зважаючи на його показання в судовому засіданні щодо відсутності в нього мети збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, а також його кількості, який було вилучено у підозрюваного.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, який може бути ним внесений у будь-який момент, вважаю за необхідне відповідно до ст. 194 ч.5 КПК України покласти на нього такі обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування Слідчого Управління Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України та до суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон,

- носити електронний засіб контролю.

Згідно ч. 6 ст. 194 КПК України зазначені обов`язки покладаються на підозрюваного на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного під вартою.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 182, 183, 184,193,194, 196, 197, 202, 205, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :
Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу слідчого управління Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 08 грудня 2015р.

Строк тримання під вартою відраховувати з моменту затримання з 10.10.2015р. з 19 год 41 хв.

Одночасно визначити запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання ОСОБА_6 обов`язків, визначених КПК України.

Визначити заставу у розмірі 1 500 розмірів мінімальної заробітної плати, а саме у розмірі 1 827 000,00 (одного мільйону вісімсот двадцять сім) грн, яка може бути внесена (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок Печерського районного суду м. Києва:

р/р 373 110 010 028 07;

МФО (код банку) 820019;

ЗКПО 02 896 745;

ЄДРПОУ банку: 38004897;

Банк одержувача: УДКСУ в Печерському районі ГУ ДКСУ в м. Києві.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 у разі внесення застави наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування Слідчого Управління Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України та до суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон,

- носити електронний засіб контролю.

Визначити строк дії ухвали до 08 грудня 2015 року.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Печерського районного суду м. Києва коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі Київського слідчого ізолятора Державного департаменту України з питань виконання покарань у місті Києві та Київській області.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Київського СІЗО № 13 негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_6 з-під варти та повідомити усно і письмово Слідче Управління Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України та слідчого суддю Печерського районного суду м. Києва.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_6 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1