Справа №487/2098/15-к 04.12.2015 04.12.2015 04.12.2015

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 грудня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючої ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за участі секретаря ОСОБА_4
Обвинувачений ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Миколаєва, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
1) 07.08.2013 р. Заводським районним судом м. Миколаєва за ст. 190 ч.1 КК України до штрафу у розмірі 510 грн. на користь держави.
2) 14.05.2014 р. Центральним районним судом м. Миколаєва за ст.186 ч.2 КК України на 4 роки позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання відповідно до ст.ст. 75, 104 КК України протягом іспитового строку 2 роки. На підставі ч.4 ст. 70 КК України постановлено про самостійне виконання попереднього вироку.
3) 10.09.2015 р. Центральним районним судом м. Миколаєва за ст.186 ч.2 КК України із застосуванням ст. 71 КК України на 5 роки 6 місяців позбавлення волі.
Обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_6
обвинувачений ОСОБА_5
захисник ОСОБА_7

__________________________________________________________________
провадження № 11- кп/784/844/15 головуюча у 1 інстанції ОСОБА_8
категорія: ст. 186 ч.2 КК України доповідач у апеляційній інстанції
ОСОБА_1
Короткий зміст вимог апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 . Просить вирок змінити та пом`якшити покарання.
Короткий зміст судового рішення суду 1 інстанції.
Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 12.10.2015 р. ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, за якою призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 травня 2014 р. та призначено 4 років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст.70 ч.4 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 10.09.2015 р. остаточно ОСОБА_5 призначено покарання у виді 5 років 7 місяців позбавлення волі.
Постановлено стягнути з обвинуваченого на користь потерпілої ОСОБА_9 у відшкодування майнової шкоди 3200 грн..
Узагальнені доводи апелянта.
Обвинувачений ОСОБА_5 посилається на призначення судом надмірно суворого покарання. Вказує на щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Зазначає, що на даний час позбавлені його матеріальної підтримки хвора мати, неповнолітні брат та сестра. Вважає, що суд безпідставно визнав його характеристику з місця проживання посередньою, тоді як вона є позитивною.
Встановлені судом 1 інстанції обставини.
09.07.2014 р., приблизно о 12 год., в м. Миколаєві, ОСОБА_5 , проходячи разом із ОСОБА_10 та ОСОБА_11 по АДРЕСА_2 побачив ОСОБА_9 . В цей час у нього виник злочинний намір на заволодіння чужим майном.
Реалізуючи вказаний намір, він підійшов до ОСОБА_9 та відкрито, без застосування насильства, заволодів її прикрасами із золота ланцюжком та хрестиком на загальну суму 3200 грн.. Після цього з місця події втік. Викраденим майном розпорядився на власний розсуд..
ОСОБА_10 та ОСОБА_11 засуджені за ст. 198 КК України вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 11.03.2015 р. та вироком цього ж суду від 26.02.2015 р. відповідно.
Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_7 , які не підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_6 про залишення апеляційної скарги без задоволення та зміну вироку на підставі ст. 404 ч.2 КПК України в частині, пов`язаної із призначенням покарання, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину за наведених у вироку обставин та правильність кваліфікації дій за ст. 186 ч. 2 КК України як відкритого викрадення чужого майна, вчиненого повторно, підтверджені дослідженими судом доказами в обсязі, визначеному судом відповідно до положень ст. 349 ч.3 КПК України. Вирок в цій частині апелянтом не оспорюються.
Покарання ОСОБА_5 за вчинений злочин судом призначено з додержанням вимог ст.ст. 65, 66 КК України, тобто, з урахуванням вчинення ним тяжкого злочину; пом`якшуючих покарання обставин - щирого каяття та вчинення злочину неповнолітнім; даних про особу обвинуваченого, який не перебуває на обліку у лікаря нарколога, характеризується позитивно, раніше притягувався до кримінальної відповідальності. Обставин, обтяжуючих його покарання, не встановлено.
Характеристика за місцем проживання ОСОБА_5 судом визнана позитивною, а не посередньою, як стверджує апелянт. Матеріали кримінального провадження містять відомості про те, що ОСОБА_5 після закінчення школи не працевлаштувався протягом декількох останніх років. Тому є безпідставними його посилання і стосовно надання ним матеріальної підтримки родині.
З урахуванням викладеного та беручи до уваги те, що покарання за ст. 186 ч.2 КК України ОСОБА_5 призначено у мінімальному розмірі позбавлення волі, апеляційний суд вважає про відсутність підстав для пом`якшення покарання обвинуваченому з наведених ним мотивів.
Разом з тим, призначаючи покарання ОСОБА_5 за сукупністю злочинів за правилами ст. 70 ч. 4 КК України та за сукупністю вироків за правилами 71 КК України, суд допустив помилку, яка полягає в наступному.
Призначивши ОСОБА_5 покарання спочатку за правилами ст. 71 КК України, а потім за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, суд порушив послідовність застосування цих правил. Наслідком цієї помилки є призначення ОСОБА_5 покарання за сукупністю вироків меншого за своїм видом та розміром, ніж призначене йому покарання за сукупністю злочинів.
Водночас при застосуванні правил ч. 4 ст. 70 КК України суд допустив неточність, вказавши про часткове приєднання невідбутого покарання за попереднім вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 10.09.2015 р., тоді як відповідно до положень закону у такому випадку суд застосовує принцип часткового складання призначених покарань.
Виходячи на підставі ст. 404 ч.2 КПК України за межі апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що допущені судом вказані помилки і неточність можуть бути виправлені шляхом зміни вироку в частині, пов`язаній із призначенням покарання, оскільки цим не погіршується становище обвинуваченого.
Так, оскаржуваним вироком ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні нового злочину 09.07.2014 р., тобто, вчиненого протягом іспитового строку, встановленого відповідно до ст. 75, 104 КК України вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 14.05.2014 р.
Водночас новий злочин 09.07.2014 р. ним вчинено до попереднього вироку Центрального районного суду м. Миколаєва від 10.09.2015 р.
Однак, вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 10.09.2015 р. ОСОБА_5 до покарання, призначеного за ст. 186 ч.2 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки, була частково приєднана частина невідбутого покарання за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 14.05.2014 р. на підставі ст. 71 КК України і остаточно йому було призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.
Тому, за правилами ч.4 ст. 70 КК України за оскаржуваним вироком, вказівка на застосування яких є у вироку при визначенні ОСОБА_5 остаточного покарання, слід застосувати принцип часткового складання покарань, а саме, покарання, призначеного ОСОБА_5 за новий злочин за ст. 186 ч. 2 КК України (у виді позбавлення волі на строк 4 роки) та покарання, призначеного ОСОБА_5 за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 10.09.2015 р. (у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців, з урахуванням застосування правил ст. 71 КК України).
Вказівка суду 1 інстанції про застосування правил ст. 71 КК України та приєднання ОСОБА_5 невідбутої частини покарання за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 травня 2014 р. підлягає виключенню з оскаржуваного вироку, оскільки така вказівка суду свідчить про повторне застосуванням правил ст. 71 КК України при призначенні обвинуваченому покарання .
Керуючись ст.ст. 405,407,419, 424, 425, 426, 532 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.
На підставі ст. 404 ч.2 КПК України вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 жовтня 2015 року відносно ОСОБА_5 змінити в частині, пов`язаної з призначенням покарання.
Виключити з вироку вказівку суду на застосування правил ст. 71 КК України при призначенні ОСОБА_12 покарання та приєднання невідбутої частини покарання за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 травня 2014 р.
Вважати його засудженим за ст. 186 ч.2 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки.
Вважати його засудженим на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань за даний злочин і за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 вересня 2015 року до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 7 місяців.
В іншій частині оскаржуваний вирок залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_5 , який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуюча:

Судді: