Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області
Справа № 1 - 274 / 2010 р.
П О С Т А Н О В А

про повернення справи прокурору

27 вересня 2010 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого - судді Коваленка А.В.,

при секретарі Гапоненко Л.М.,

за участю прокурора: Антоненко Ю.В. ,

захисника адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в м.Прилуки кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_2 за ст.286 ч.2 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_2. за ст.286 ч.2 КК України надійшла до Прилуцького міськрайонного суду 09.09.2010 року у порядку ст.232 КПК України з обвинувальним висновком.

В судовому засіданні поставлено на обговорення питання, щодо направлення даної кримінальної справи до суду з порушенням вимог ст. 228-232 КПК України..

Вислухавши прокурора, який в звязку з виявленими недоліками заявив, що справа повинна бути повернена прокурору для усунення недоліків.

Обвинувачений в судове засідання не з»явився , хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи.

Адвокат ОСОБА_1 , щодо направлення справи прокурору покладається на розгляд суду.

Суд вислухавши пояснення прокурора, адвоката обвинуваченого приходить до висновку, що справу необхідно направити прокурору для усунення недоліків з наступних підстав:

Відповідно до стаття 228 КПК України прокурор, одержавши від слідчого справу з обвинувальним висновком, зобов'язаний перевірити : 7) чи додержано вимог закону при складанні обвинувального висновку; 11) чи додержано органами дізнання або досудового слідства всіх інших вимог цього Кодексу.

Відповідно до статті 223 Обвинувальний висновок складається з описової і резолютивної частини. В описовій частині зазначаються: обставини справи як їх встановлено на досудовому слідстві; місце, час, способи, мотиви і наслідки злочину, вчиненого кожним з обвинувачених, а також докази, які зібрано в справі, і відомості про потерпілого; показання кожного з обвинувачених по суті пред'явленого йому обвинувачення, доводи, наведені ним на свій захист, і результати їх перевірки; наявність обставин, які обтяжують та пом'якшують його покарання.

Відповідно до вимог ст. 232 КПК України прокурор або його заступник, затвердивши обвинувальний висновок, складений слідчим, або склавши новий обвинувальний висновок, направляє справу до суду, якому вона підсудна, і

повідомляє суд про те, чи вважає він за потрібне підтримувати державне обвинувачення.

Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 30.05.2008 року « Про практику застосування кримінально-процесуального законодавства при попередньому розгляді кримінальних справ у судах першої інстанції» суттєвими порушеннями, допущеними прокурором при виконанні вимог статей 228-232 КПК являється : затвердження ним обвинувального висновку, який складений із суттєвими порушеннями вимог кримінально-процесуального закону або містить недопустиму натуралізацію опису злочину; направлення справи до суду з незатвердженим обвинувальним висновком; направлення справи до суду за наявності невирішених письмових вказівок про проведення додаткового розслідування, крім випадків, коли виконати зазначені у вказівках процесуальні дії не можливо .

В судовому засіданні встановлено, що кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_2 знаходилася на розгляді Прилуцького міськрайонного суду та 02 грудня 2009 року постановлено обвинувальний вирок . Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області від 29 березня 2010 року вище згаданий вирок було скасована та направлено справу на додаткове розслідування та надано вказівки.

Відповідно до вимог ст.22 КПК України слідчий зобов'язаний вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і обєктивного дослідження обставин справи, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого . Пред»явлене обвинувачення повинно бути конкретним та зрозумілим. Неконкретність обвинувачення порушує право обвинуваченого на захист, що є істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону.

Із пред'явленого обвинувачення ОСОБА_2 вбачається, що 04 червня 2008 року, близько 22 години 30 хвилин, він, керуючи автомобілем ВАЗ 21099, державний номерний знак НОМЕР_1, що належить, згідно свідоцтва про реєстрацію т/з (ВМС № 006889) ТОВ ЛТД «Рембудсервіс» рухаючись по автодорозі Київ - Суми - Юнаківка в напрямку м. Суми, перевозив в якості пасажирів : ОСОБА_3, 03.05.1954р.н.( на передньому сидінні) та ОСОБА_4, 1953 р.н.( на задньому сидінні). На 191 км автодороги + 520 м., ОСОБА_2 своєчасно не застосував екстрене гальмування, грубо порушив вимоги п.12.3 ПДР України, в результаті чого автомобіль під його керуванням здійснив зіткнення із задньою частиною тракторного причепа 2ПТС4, державний номерний знак ЯР 07340, який буксирувався в попутному із автомобілем напрямку, за допомогою трактора Т-40 АМ, державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5 В наслідок ДТП пасажири автомобіля ВАЗ -21099 ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою як небезпечні для життя, від яких загинув на місці ДТП, ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження , які відносяться до середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров»я терміном більше 21 дня.

Проте, органом досудового слідства об'єктивна сторона вказаного злочину викладена не в повному обсязі. Вона характеризується трьома ознаками: діянням, наслідками, причинним зв'язком між діянням і наслідками. Діяння полягає в порушенні правил безпеки руху й експлуатації транспорту. Диспозиція статті 286 КК України є банкетною . Тому при вирішенні питання про притягнення до кримінальної відповідальності за цією статтею потрібно звертатись до основного нормативного акту у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху - Правил дорожнього руху.

В пункті 12.3. Правил дорожнього руху зазначено, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди , яку водій об»єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об»їзду перешкоди. А в обвинувальному висновку зазначено лише «своєчасно не застосував екстрене гальмування», хоча не застосування екстреного гальмування само по собі не є порушенням вимог пункту 12.3 ПДР.

Оскільки обвинувачений визнав свою вину частково, то в обвинувальному висновку повинно бути зазначено, доводи, наведені ним на свій захист і результати їх перевірки, але дані вимоги при складенні обвинувального висновку слідчим проігноровано. Крім того відсутні відомості , щодо виконання вказівок апеляційного суду, щодо дослідження питання про порушення обвинуваченим п.п.12.1, 12.2 Правил дорожнього руху.

Всі вище наведені недоліки слідчим не усунено, хоча на їх виконання було надана вказівка апеляційного суду.

Крім того , в порушення вимог ст.224 КПК України, слідчим не додано до обвинувального висновку окремої довідки про речові докази, цивільний позов, про заходи вжиті до забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна та окремої довідки про судові витрати в справі за час досудового слідства.

На підставі вище викладеного суд вважає, що при направленні кримінальна справа до суду прокурором було суттєво порушено вимоги ст.232 КПК України,

Тому керуючись ст.ст. 237, 240, п.3 ч.1 ст. 244 ,249-1 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

1. Кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_2 за ч.2 ст.286 КК України повернути прокурору для усунення виявлених порушень.

На постанову про повернення справи прокурору може бути подана апеляційна скарга прокурором.

Суддя: А.В.Коваленко