Ухвала іменем україни 22 січня 2016року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянула касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 29 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 16 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 29 жовтня 2015 року скаргу ОСОБА_4 на злочинну бездіяльність прокурора Галицького району м. Львова ОСОБА_5 по кримінальному провадженню № 0000201 повернуто скаржнику з підстав пропуску строку на таке оскарження та ненадання належних доказів для поновлення строку звернення зі скаргою до суду.
Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 16 листопада 2015 року вищезазначену ухвалу суду залишено без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_4 без задоволення.

Як вбачається з касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень, ОСОБА_4 порушує питання про скасування ухвали слідчого судді суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду у зв`язку з позбавленням його права на судовий захист, посилається не на норми КПК України, а на норми ст. ст. 3, 22, 55, 124 та п.1 розділу 15 «Перехідні положення» Конституції України, ст. ст. 7, 8 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів», а також на п. п. 1, 2, 8 ППВСУ № 9 та рішення Конституційного суду України № 17-рп/2011 від 13.12.2011 року, як на підстави для відкриття касаційного провадження по його скарзі. Заслухавши доповідь судді, розглянувши наведені в касаційній скарзі доводи, дослідивши додані до неї копії судових рішень, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити у зв`язку із тим, що оскаржувані судові рішення не є предметом розгляду суду касаційної інстанції.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Як визначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 травня 2010 року у справі «Пелевін проти України» (пункт 27), що держава, яка створює суди апеляційної чи касаційної інстанцій, має забезпечити, щоб особи, які відповідають перед законом, мали можливість користуватись всіма фундаментальними гарантіями статті 6 Конвенції в провадженнях у цих судах (див., наприклад, рішення у справі «Делкурт проти Бельгії» (Delcourt v. Belgium), від 17 січня 1970 року, пункт 25, Серія А, № 11). Суд повторює, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див., наприклад, рішення у справі «Ашінгдан проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), від 28 травня 1985 року, пункт 57, Серія А, № 93).

А нормами КПК України чітко визначений порядок розгляду скарг слідчим суддею та оскарження його рішень в апеляційному порядку.

Так, згідно з ч. 4 ст. 424 КПК України ухвала слідчого судді після її перегляду в апеляційному порядку, а також ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на таку ухвалу з прийняттям рішення по суті апеляційних вимог оскарженню в касаційному порядку не підлягають.

Отже, ОСОБА_4 подав касаційну скаргу на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.
Таким чином, відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судові рішення, які не підлягають оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись пунктом 1 частини 2 статті 428 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів -
у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 29 жовтня 2015 року та на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 16 листопада 2015 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_6 Тельнікова