Ухвала

іменем україни

22 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_3.,

суддів ОСОБА_4 та ОСОБА_5,

при секретарі ОСОБА_6.,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження №0000201 щодо

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, уродженки с. Чапаєво Сергіївського району Північно-Казахстанської області, мешканки АДРЕСА_1, такої, що судимості не мала,

за участю прокурора ОСОБА_7.,

в с т а н о в и л а:

зі змісту касаційної скарги засудженої вбачається, що вона не погоджується з постановленими щодо неї судовими рішеннями в частині вирішення цивільного позову потерпілої. Посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Зокрема, нею вказується на те, що розмір матеріальної шкоди не відповідає наданим потерпілою квитанціям, тоді як обвинувачення за частиною 1 статті 121 КК України під час судового розгляду не підтвердилося, а розмір моральної шкоди є необґрунтованим. При цьому, засуджена, вважаючи вирішення цивільного позову додатковим покаранням, вбачає необхідність застосування Закону про амністію в цій частині.

У касаційній скарзі потерпіла ставить вимогу про скасування постановлених у кримінальному провадженні судових рішень та призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

Зокрема, потерпілою вказується на безпідставну зміну правової кваліфікації дій засудженої, відсутність доказів на підтвердження такої можливості та необґрунтованість таких висновків.

Вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 11 листопада 2014 року ОСОБА_1 визнана винуватою та засуджена за статтею 124 КК України на 240 годин громадських робіт.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 3474,60 грн, моральну шкоду - 50000 грн, витрати, понесені на отримання правової допомоги, в сумі 2000 грн, а також на користь департаменту бюджету та фінансів Житомирської міської ради 2315,78 грн.

Згідно з вироком, ОСОБА_1 визнана винуватою та засуджена за те, що вона 28 квітня 2012 року о 7 годині 20 хвилин, перебуваючи на четвертому поверсі коридору загального користування в гуртожитку по АДРЕСА_1 в м. Житомирі, невстановленим колючо-ріжучим предметом умисно завдала один удар у черевну порожнину ОСОБА_2 Внаслідок чого ОСОБА_1 умисно заподіяла ОСОБА_2 тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя у виді проникаючого колото-різаного поранення передньої черевної стінки праворуч, з пошкодженням клубово-здухвинного м'яза праворуч, з поверхневим ковзним пораненням головки підшлункової залози, за очеревинною гематомою.

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 12 березня 2015 року вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 11 листопада 2014 року щодо ОСОБА_1 залишено без зміни. На підставі пункту «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_1 звільнена від відбування покарання у виді громадських робіт строком 240 годин, призначеного вироком суду першої інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача, доводи прокурора, котрий заперечував проти задоволення касаційних скарг, обговоривши доводи касаційних скарг та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що касаційна скарга потерпілої підлягає до задоволення, а касаційна скарга засудженої до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини 3 статі 36 КК України перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.

Із законодавчого визначення слідує, що для встановлення наявності або відсутності ознак перевищення меж необхідної оборони необхідно враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров'я) та інші обставини.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, між потерпілою та засудженою впродовж тривалого часу, зокрема з 2009 року, існують неприязні відносини, про що свідчать постанови про відмову в порушенні кримінальних справ за заявами останніх та обвинувальний вирок, який набрав законної сили, щодо родича засудженої.

При обставинах, що інкриміновані засудженій органом досудового розслідування, суд першої інстанції, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, вбачав у діях засудженої перевищення меж необхідної оборони. Зокрема, суди наводили перелік матеріалів кримінального провадження, тоді як не брали до уваги показання засудженої та потерпілої.

Однак, колегія суддів вважає такий перелік матеріалів кримінального провадження без його достатньої оцінки формальним, а дослідження обставин вчинення кримінального правопорушення поверховим.

Зокрема, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що на ґрунті неприязних стосунків, що мали тривалий характер, між засудженою та потерпілою відбулася сутичка, внаслідок якої засуджена отримала легкі тілесні ушкодження у виді саден та синців на обличчі, верхній лівій кінцівці від дії пальців та нігтів пальців рук людини, осаднення шкіри на спині праворуч від дії тупого предмету при ударі такого спиною, а потерпіла отримала тяжкі тілесні ушкодження у виді проникаючого колото-різаного поранення передньої черевної стінки праворуч та ін.

Крім того, неодноразово було предметом дослідження обставин отримання таких тілесних ушкоджень засудженою та потерпілою під час експертних досліджень, за якими пояснення потерпілої підтвердилися, тоді як вказані засудженою обставини виключали вірогідність нанесення тілесних ушкоджень потерпілій за таких обставин.

Попри покладення змісту таких експертних досліджень в основу вироку, суд першої інстанції їх не проаналізував із сукупністю інших доказів у кримінальному провадженні та не надав належної оцінки наведеним в них даним.

Тоді як, отримані засудженою тілесні ушкодження за своїм характером не виправдовують застосування невстановленого колото-ріжучого предмету до потерпілої, а також не можуть свідчити про спричинення потерпілій протиправного посягання на здоров'я останньої виключно в умовах перевищення меж необхідної оборони. А наявність тривалих неприязних відносин між засудженою та потерпілою могли набути умисності протиправного посягання.

Таким чином, судами першої та апеляційної інстанцій належним чином не досліджено передумов та обставин вчинення кримінального правопорушення, що потягло неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи викладене, вирок суду першої інстанції та ухвала суду апеляційної інстанції підлягають скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Оскільки колегією суддів виявлено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, то питання щодо розміру відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди, з яким не погоджується засуджена, підлягає вирішенню під час нового судового розгляду. При тому, що Закон про амністію не звільняє від права засудженої особи на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди та не відноситься до додаткових покарань.

Відтак, касаційна скарга потерпілої підлягає до задоволення, а касаційна скарга засудженої - до часткового задоволення.

На підставі наведеного та керуючись статтями 433, 434, 436, 438 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_2 задовольнити, а касаційну скаргу засудженої ОСОБА_1 задовольнити частково.

Вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 11 листопада 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 12 березня 2015 року щодо ОСОБА_1 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

_____________________ _______________________ ____________________

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5