АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/191/16 Справа № 204/6332/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0002206 від 27 серпня 2015 року, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2015 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в м. Дніпропетровську, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за участю прокурора ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2015 року ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та засуджений до покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Вироком ухвалено про стягнення з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати, пов`язані із проведенням судово-товарознавчої експертизи, в сумі 92,40 гривень, а також з нього стягнуто на користь потерпілої ОСОБА_9 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 16348,50 гривень.

Вирішена доля речового доказу.

Не погодившись із ухваленим щодо ОСОБА_7 вироком суду першої інстанції, захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу у якій, не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 , вважає призначене обвинуваченому покарання таким, що за своєю суворістю не відповідає тяжкості скоєного злочину, просить його пом`якшити, застосувавши до ОСОБА_7 ст.75 КК України, звільнивши від відбування покарання з випробуванням. При цьому посилається на те, що при ухваленні вироку суд не взяв до уваги дані, які характеризують особу обвинуваченого, відсутність судимості, наявність на його утриманні неповнолітньої дитини 2013 року народження, його стан здоров`я, а саме що він є інвалідом з дитинства та має в інші розлади здоров`я, те, що протягом всього досудового слідства він допомагав слідству, визнавав вину та щиро кається у скоєному кримінальному правопорушенні. Крім того, повністю визнав пред`явлений до нього цивільний позов та взяв на себе обов`язок відшкодувати завдану шкоду в повному обсязі.

18 січня 2016 року від потерпілої ОСОБА_9 надійшли заперечення на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в яких вона просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2015 року стосовно ОСОБА_7 . Посилається на те, що вказівка в апеляційній скарзі про часткове відшкодування їй матеріальної шкоди не відповідає дійсності. Незважаючи, що після вчинення кримінального правопорушення пройшов значний час, матеріальна шкода обвинуваченим їй не відшкодована. Крім того звертає увагу, що наявність захворювань, на які вказує захисник в апеляційній скарзі, не зашкодили обвинуваченому вчинити умисний злочин в денний час.
Як визнав встановленим суд, ОСОБА_7 26 серпня 2015 року приблизно о 14:40 годині, поблизу будинку № 168 по вул. Робоча у м. Дніпропетровську, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілої ОСОБА_9 , наніс їй один удар правою рукою в область лівого передпліччя і один удар правою ногою в область голені правої ноги, від чого остання отримала легкі тілесні ушкодження, втратила рівновагу і впала, після чого обвинувачений відкрито викрав належне їй майно, а саме, рукою зірвав з шиї потерпілої золотий ланцюг 585 проби, вагою 12,3 г, вартістю 11 623,50 гривень, та золоту ладанку 585 проби, вагою 5,0 г, вартістю 4 725 гривень, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 16 348,50 гривень.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення захисника ОСОБА_6 , який просив задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі, думку потерпілої, прокурора, які просили апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення , перевіривши матеріали провадження, провівши судові дебати, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Обвинувачений ОСОБА_7 , будучи завчасно повідомлений про час і дату розгляду даного кримінального провадження не виявив бажання бути присутнім при розгляді апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , а тому в судове засідання апеляційного суду не доставлявся.

У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вивченням матеріалів справи порушень кримінального та кримінального процесуального законів, які тягнули б скасування постановлених у справі судових рішень, не виявлено.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку злочину ґрунтується на сукупності досліджених судом доказах, а саме, власних показах обвинуваченого, потерпілої; даних, які містяться в протоколах: огляду місця вчинення злочину( а.п.10-13); пред`явлення особи для впізнання за фотознімками (а.п.21-25); проведення слідчих експериментів за участю обвинуваченого та потерпілої ( а.п. 126-133, 134-140); висновку експерта від 4.09.2015 року (а.п.31-32); копії договору фінансового кредиту під заставу ( а.п.70); висновку судово-товарознавчої експертизи від 14.09.2015 року (а.п.91-96) і є правильним.

За встановлених судом фактичних обставин дії ОСОБА_7 за ч.2 ст.186 КК України кваліфіковані правильно і в апеляційній скарзі не оскаржуються.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника, які, на його думку, дають підстави для застосування щодо ОСОБА_7 положень ст.75 КК України, не заслуговують на увагу.

У відповідності до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Як убачається з вироку, суд, призначаючи покарання ОСОБА_7 дотримався цих вимог закону, належним чином мотивував своє рішення і в достатній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких, дані, які характеризують його особу, в тому числі і ті, на які посилається захисник, а саме, відсутність судимості, пом`якшуючі обставини, до яких відніс повне визнання вини та призначив обвинуваченому мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.2 ст.186 КК України, яке за своїм розміром, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Суд першої інстанції, належним чином мотивувавши своє рішення, прийшов до обґрунтованих висновків про відсутність підстав для застосування до обвинуваченого положень ст.69, 75 КК України з чим погоджується колегія суддів.

Обставини, на які посилається захисник в апеляційній скарзі, а саме стан здоров`я ОСОБА_7 , мали місце до вчинення ним встановленого судом кримінального правопорушення, в матеріалах справи відсутні також дані щодо утримання обвинуваченим своєї неповнолітньої доньки, захисником також не наведені дані, щодо щирого каяття обвинуваченого, а часткове відшкодування шкоди потерпілій, на що вказує захисник в апеляційній скарзі, не знайшло свого об`єктивного підтвердження матеріалами провадження і спростовується показами потерпілої, а тому вищевикладене, в сукупності з іншими обставинами, на які послався суд у вироку, не може свідчити про можливість виправлення засудженого без відбування покарання і застосування положень ст.75 КК України, про що просить захисник в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення а вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2015 року стосовно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії ухвали, шляхом подачі касаційних скарг безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4