Справа № 11-894/10 Головуючий у І інстанції Слива Ю.М.
Провадження № - Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 391 КК України 08.09.2010
УХВАЛА

Іменем України

8 вересня 2010 р. колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційний суд Київської області в складі:

головуючого Гайдай Р.М.

суддів Іванової І.В., Черкасова В.М.

з участю прокурора Чупринської Є.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляцією прокурора, який підтримував державне обвинувачення в суді та засудженого ОСОБА_2 на вирок Ірпінського міського суду від 31 травня 2010 р. яким

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, судимого:

-23.06.2005 року Оболонським районним судом м. Києва за ст. 185 ч. 4, 69 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі;

-24.06.2008 року тим же судом за ст. 185 ч. 3 КК України на 3 роки позбавлення волі

засуджено за ст. 391 КК України на 1 рік позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання не відбутого покарання за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 24.06.2008 року остаточно призначено ОСОБА_2 1 рік 6 місяців позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь НДЕКЦ при ГУ МВС України в Київській області 378 грн. 93 коп. судових витрат за проведення судово-психіатричної експертизи.

ОСОБА_2 визнаний винним та засуджений за те, що з 15.09.2008 року відбуваючи покарання в Бучанській виправній колонії № 85, зарекомендував себе з негативної сторони, злісно порушував режим відбування покарання, притягувався до дисциплінарної відповідальності, у тому числі неодноразово поміщався до дисциплінарного ізолятору (чотири рази) та переводився в приміщення камерного типу (3 рази).

Після відбування покарання в приміщенні камерного типу він позитивних висновків не зробив і став на шлях злісної непокори законним вимогам адміністрації Бучанської виправної колонії.

Так, 23.02.2010 року о 10 год. 50 хв. ОСОБА_2 в присутності начальника відділення СПО № 13 ОСОБА_3 в категоричній формі відмовився виконати законні вимоги начальника дільниці посиленого контролю ОСОБА_4 приступити до роботи по благоустрою місць позбавленні волі: згідно графіку роботи засуджені, які утримуються в дільниці посиленого контролю, а саме: підмести підлогу в кімнаті виховної роботи відділення дільниці посиленого контролю, що передбачено ст.ст. 107, п. 3 абз. 3, 4, ст. 118 п. 5 КПК України, а також п. 64 абз. 4, 5 правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань.

В той же день він був оглянутий в.о. начальника міжрегіональної обласної лікарні і згідно висновку за станом здоровя міг працювати по благоустрою, зокрема прибирання приміщення шляхом підмітання підлоги.

Крім того він був попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 391 КК України, проте приступити до благоустрою місць позбавлення волі відмовився, чим проявив злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарання.

В апеляції прокурор просить вирок в частині стягнення судових витрат змінити та постановити новий, яким судові витрати за проведення судово-психіатричної експертизи стягнути на користь Київського міського центру судово-психіатричних експертиз при Головному управлінні охорони здоровя і медичного забезпечення Київської міської державної адміністрації, оскільки експертиза проводилася цією установою, а не НДКЦ при ГУ МВС України в Київській області, як вирішив суд.

Засуджений ОСОБА_2 в апеляції просить змінити вирок щодо нього в частині призначеного покарання, врахувавши його стан здоровя, а саме те, що він хворіє на СНІД та хронічний гепатит С і ці хвороби не дають йому можливості почувати себе здоровою людиною.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, котрий свою апеляцію підтримала, апеляцію засудженого вважає безпідставною, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів приходить до переконання що апеляції задоволенню не підлягають з таких підстав.

Вина засудженого ОСОБА_2 у вчиненні злочину за який він засуджений доведена доказами зібраними в ході досудового слідства і дослідженими в судовому засіданні та не оспорюється в апеляціях.

Доводи апеляції засудженого про суворість призначеного покарання йому безпідставними, оскільки суд при постановленні вироку врахував: ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу, те, що він характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, його стан здоровя, а також те, що він раніше судимий, цей злочин вчинив в період відбування покарання. Крім того судом враховані: обставина, що помякшує покарання щире каяття у вчиненому, та обставина, що обтяжує покарання рецидив злочинів.

За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для помякшення покарання.

Щодо доводів апеляції прокурора, то вони також задоволенню не підлягають, оскільки допущена судом помилка не вплинула на законність і обґрунтованість вироку і буде виправлена при виконанні вироку в порядку ст. 409 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляції прокурора та засудженого ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вирок Ірпінського міського суду від 31 травня 2010 року щодо ОСОБА_2 без зміни.

В порядку ст. 409 КПК України Ірпінському міському суду вирішити питання щодо судових витрат.

СУДДІ: