154/3773/15
1-кп/154/27/16
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 01 » лютого 2016 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря- ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Володимир-Волинський кримінальне провадження № 0000559 по обвинуваченню: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта середня-спеціальна , одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, військовослужбовець військової частини польова пошта НОМЕР_1 , у військовому званні солдат , водій гранатометника реактивного артилерійського взводу , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України,-

в с т а н о в и в:

12.04.2014 року Ковельським ОМВК Волинськоїобласті ОСОБА_4 призвано на військову службу до Збройних Сил України та наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 12.04.2014 року № 80 призначено на посаду водія гранатометника.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 02.05.2014 року № 310, з цього дня введено в дію нове умовне найменування зазначеної військової частини - військова частина-польова пошта НОМЕР_3 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 ( по стройовій частині ) № 262 від 29.11.2014 року солдата ОСОБА_4 , направлено для подальшого проходежння служби до військової частини НОМЕР_1 і призначено на посаду гранатометника реактивного артилерійського взводу реактивної артилерійської батареї реактивного артилерійського дивізіону.

Проходячи військову службу на вказаній посаді солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст.1,2 Закону України « Про військовий обов`язок і військову службу », ст.ст.9,11,16,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України,ст.ст.1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, був зобов`язаний бездоганно та неухильно дотримуватися порядку несення військової служби упродовж встановленого законом строку , виконувати службові обов`язки, завжди бути готовим до захисту держави і виконувати свій військовий обов`язок.

Всупереч зазначеному, ОСОБА_4 не отримавши дозволу відповідного начальника, без поважних причин, 23.10.2014 року самовільно залишив місце несення служби , військову частину- польова пошта НОМЕР_3 та з 23.10.2014 року по 18.03.2015 року,діючи всупереч вище наведеним вимогам законодавства , не з`являвся до військової частини польова пошта НОМЕР_3 та у вказаний період часу до виконання службових обов`язків за посадою не приступив.

В подальшому, з 23.10.2014 року по 18.03.2015 року соладт ОСОБА_4 усвідомлюючи , що він не звільнений із Збройних Сил України та перебував на військовій службі, тобто був військовослужбовцем військової частини НОМЕР_3 ( в подальшому НОМЕР_1 ), до місця розташування зазначеної частини без поважних причин не з`являвся та не приступав до виконання службових обовязків ,а проводив час на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю та пояснив, що він являючись військовослужбовцем, повинен був проходити військову службу за призовом під час мобілізації . Однак, без поважних причин , 23.10.2014 року самовільно залишив місце несення служби , військову частину- польова пошта НОМЕР_3 та з 23.10.2014 року по 18.03.2015 року,діючи всупереч вище наведеним вимогам законодавства , не з`являвся до військової частини польова пошта НОМЕР_3 та у вказаний період часу до виконання службових обов`язків за посадою не приступив.

У вчиненому розкаюється , просить суворо не карати .

Проаналізувавши викладене, враховуючи , що учасниками кримінального провадження фактичні обставини справи не оспорюються , зібрані досудовим розслідуванням докази під сумнів не ставилися , суд в силу ч.3 ст. 349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів , стосовно не оспорюваних фактичних обставин справи , які є належними , достовірними , допустимими і достатніми для визнання ОСОБА_4 винним у вчиненні встановленого судом кримінального правопорушення .
Оцінивши зібрані по справі докази , в їх сукупності , суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_4 , які виразились у самовільному залишенню військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби ) без поважних причин тривалістю понад один місяць , вірно кваліфіковано за ст.407 ч.3 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд , відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення , особу винного , та обставини , що пом`якшують та обтяжують покарання.

До пом`якшуючих відповідальність обставин покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відносить , його щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю даного злочин .

Злочин , який вчинив обвинувачений ОСОБА_4 відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до правопорушень середньої тяжкості . Має постійне місце проживання .

Проживає з батьками. На обліку у лікаря психіатра та наркологічному кабінеті не перебуває. По місцю праці характеризується позитивно . Раніше до кримінальної відповідальності не притягувався і не судився . Являється учасником АТО .
Обтяжуючих відповідальність обставин покарання ОСОБА_5 суд не знаходить .

З врахуванням всіх обставин справи, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , ряд пом`якшуючих обставин , суд вважає , що йому слід обрати міру покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 151 неоподаткованих мінімумів доходів громадян , що складає 2567 ,00 грн .

На думку суду, призначене судом покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Речові докази по справі відсутні .

Процесуальних витрат не має .

На підставі наведеного, керуючись ст. ст.368,370 , 374 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину , передбаченого ст.407 ч.3 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 151 неоподаткованих мінімумів доходів громадян , що складає 2567 ( дві тисячі п`ятсот шістдесят сім ) грн.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Волинської області протягом 30 - ти днів з дня його проголошення .
Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору .

Суддя :