Справа № 11а-390/2010 р. Головуючий у 1-ій інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.187 КК України Доповідач Данко В.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Макарова Ю.М.,

суддів Волинця М.М., Данка В.В.,

з участю прокурора Ковальчука Т.О.,

засуджених ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за ч.2 ст.187 КК України за апеляціями засуджених ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на вирок Городоцького районного суду Львівської області від 07 грудня 2009 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Городоцького районного суду Львівської області від 07 грудня 2009 року

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець і мешканець м. Городок, вул. Підгіря,68 Львівської області, громадянин України, українець, ІНФОРМАЦІЯ_2, не одружений, не працюючий, судимий 14.05.2002 р. Городоцьким районним судом Львівської області за ч.2 ст.140 на пять років позбавлення волі

засуджений:

за ч.2 ст.187 КК України на сім років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві приватної власності майна.

На підставі ст.71КК України до обраного покарання приєднано частково невідбуту частину покарання за вироком Городоцького районного суду Львівської області від 14 травня 2002 року і призначено остаточне покарання сім років шість місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві приватної власності майна.

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець і мешканець с. Мавковичі Городоцького району Львівської області, громадянин України, українець, ІНФОРМАЦІЯ_4, не одружений, не працюючий, судимий 19.09.2003 р. Городоцьким районним судом Львівської області за ч.2 ст.186, ст.69 КК України на два роки позбавлення волі

засуджений за ч.2 ст.187 КК України на сім років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві приватної власності майна.

Запобіжний захід засудженим взяття під варту залишено без зміни.

Строк відбуття покарання засудженим рахується з 12 січня 2006 року з часу їх фактичного затримання.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнані винними та засуджені за те, що вони 05 січня 2006 року, близько 21 год. 40 хв., перебуваючи в стані алкогольного спяніння, на вул. Львівській у м. Городку Львівської області, за попередньою змовою в групі осіб, з метою заволодіння чужим майном, а саме, мобільним телефоном, напали на потерпілого ОСОБА_4, взявши під руки, затягли його за будинок № 6, нанесли йому удари по тілу та голові, намагались негайно заволодіти мобільним телефоном, приставляли до нього предмет, який потерпілий сприймав як ніж і небезпеку для свого життя та здоров"я.

На вирок суду засуджені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали апеляції, в яких, не погоджуючись з висновками суду щодо оцінки їхніх дій та призначеними покараннями, просять вирок змінити, їхні дії перекваліфікувати із застосуванням кримінального закону про менш тяжкий злочин.

Свої вимоги вони мотивують тим, що суд першої інстанції постановив необґрунтований та незаконний вирок, який є однобічним і неповним, у якому висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, неправильно застосовано кримінальний закон, а призначене покарання не відповідає тяжкості злочину та їхнім особам.

Заслухавши доповідь судді, виступи засуджених на підтримку їхніх апеляцій та визнанні вчинення ними злочину, передбаченого ст.186 КК України, думку прокурора про законність вироку суду та безпідставність апеляцій, обговоривши наведені в апеляціях доводи й дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляції не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Твердження засуджених про те, що вказаний вирок є незаконним, та підлягає скасуванню оскільки він постановлений на доказах, які викликають сумніви,є неспроможними і не беруться до уваги колегією суддів. Адже судом першої інстанції було всесторонньо і обєктивно досліджено і перевірено зібрані по справі докази і дано правильну юридичну оцінку діянням засуджених.

Так, висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України ґрунтується на доказах, яким дано оцінку у вироку:

- показаннях потерпілого ОСОБА_4 про те, що ввечері 05 січня 2006 року в м. Городок Львівської області на вул. Львівській, його перестріли ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які силоміць затягнули за будинок № 6. де шарпали його, обшукували його кишені, наказували негайно віддати їм мобільний телефон. При тому ОСОБА_2 бив по голові та в груди, прикладав до нього блискучий предмет, який він сприйняв як ніж і загрозу для свого життя та здоров"я, а тому сильно перелякався. З прибуттям працівників міліції вказав їм про наявність ножа у ОСОБА_2, який з місця події втік;

- показаннях свідка ОСОБА_5 про те, що 05 січня 2006 року, близько 21 год. 40 хв., він, перебуваючи біля магазину, що працює цілодобово, по вул. Львівській в м. Городку Львівської області, бачив, як два чоловіки взяли під руки хлопця та повели за будинок. Почувши звідти крики, він повідомив про це міліцейський патруль;

- показаннях свідка-міліціонера ОСОБА_6 про те, що 05 січня 2006 року, близько 21 год. 50 хв., під час патрулювання він з ОСОБА_7 із-за будинку № 6 по вул. Львівській у м. Городок Львівської області почули крики віддати мобільний телефон. Зайшовши за будинок, побачили ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які силою тримали переляканого потерпілого попід руки. Про подію і опір підсудних повідомив чергову частину міліції. При наближенні службового автомобіля ОСОБА_2 намагався втекти. Переслідуючи його, він вжив заходів до особистої безпеки, оскільки потерпілий повідомив, що у ОСОБА_2 є ніж, про що по рації він повідомив інших працівників міліції. Наздоганяючи ОСОБА_2, він бачив в його руках блискучий предмет, подібний на ніж, який останній, втікаючи, міг викинути;

- показаннях свідків-міліціонерів ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 про те, що вони ввечері 05 січня 2006року в м. Городку Львівської області затримували підсудних ОСОБА_3 та ОСОБА_2, і що цьому затриманню передував напад останніх на потерпілого ОСОБА_4 А також про те, що зі слів потерпілого і свідка ОСОБА_6 їм було відомо, що ОСОБА_2 має при собі ніж. Згодом, при затриманні, ОСОБА_2 заперечував застосування ножа, і при поверхневому огляді останнього у нього ножа не було виявлено;

- показаннях свідка ОСОБА_12 про те, що його син потерпілий ОСОБА_4 06 січня 2006 року, повернувшись пізно ввечері додому, повідомив про скоєний на нього напад, і що при цьому його шарпали, били, приставляли ніж, він був переляканий, в шоковому стані;

- протоколі огляду місця події від 05 січня 2006 року /т.1, а.с.4/, згідно з яким було оглянуто двір за будинком № 6 по вул. Львівська в м. Городку Львівської області;

Суд першої інстанції дав належну оцінку показанням як засуджених, так і потерпілого і свідків, вказавши що:

покликання в судовому засіданні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на суперечливість показань потерпілого з приводу застосування до нього ножа чи іншого небезпечного предмета суд розцінює як безпідставні;

- суд бере до уваги показання потерпілого, дані ним під час дізнання і на судовому слідстві /а.с.3, 6-7, 17, 100/, оскільки вони є послідовними та. підтверджені його ж показаннями в суді про час, місце, обставини нападу на нього, його побиття з ціллю заволодіння мобільним телефоном, що при цьому ОСОБА_2 приставляв до живота та шиї предмет, який він сприймав, як ніж та знаряддя, що становить собою небезпеку для життя та здоров"я, а також висновком експерта № 02/06 від 06 січня 2006 року /т. 1, а.с.86/ про наявність у потерпілого тілесних ушкоджень, а саме, припухлість тканин лівої тім"яно-потиличної ділянки голови, що підтверджує показання потерпілого про застосування фізичної сили при нападі і спростовує показання підсудних про те. що вони його не били. Як вбачається з показань потерпілого, даних на досудовому слідстві, саме такі дії підсудних відносно нього та приставляння до шиї та живота предмету, який він сприйняв як ніж. фактично паралізували його волю та здатність опиратись;

- суд надає віри показанням потерпілого щодо застосування підсудними при нападі на нього предмета, який він сприймав як ніж, оскільки це, окрім наведених вище доказів, має також підтвердження наявними у матеріалах справи дорученням та рапортом працівників міліції /т.1, а.с.94-95/ в тій частині, де йдеться про вжиття нарядом міліції, а в подальшому слідством, заходів на відшукання вказаного предмету;

- судом не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що потерпілий і свідки могли обмовити підсудних та не виявлено розбіжностей і суперечностей у їх показаннях;

- самі підсудні у своїх показаннях підтвердили, що 05 січня 2006 року, близько 21 год. 40 хв., вони, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, на вул. Львівській в м. Городок Львівської області, біля магазину, що працює цілодобово, підійшли до потерпілого, взяли його під руки та повели за магазин, кричали до нього, шарпались, їхні дії припинив міліцейський патруль;

- судом також не встановлено даних, які б свідчили про будь-який вплив працівників міліції на показання свідка ОСОБА_12 на досудовому слідстві. Як вбачається з протоколу його допиту, він власноручно посвідчив правильність написання показань з його слів і підписав протокол. Ніде не оскаржував цих показань, не вказував на неправомірні дії працівників міліції;

- покликання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на фальсифікацію матеріалів справи, упереджене ставлення до них працівників міліції, суд розцінює критично, з огляду на аналіз вищенаведених показань та інших досліджених матеріалів справи.

Щодо покарання, з яким засуджені не погоджується, то воно призначене судом з дотриманням вимог ст.65 КК України: відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину /згідно з ч.4 ст.12 КК України злочин, передбачений ч.2 ст.187 КК України, є тяжким/; обране з врахуванням особи засуджених та призначене в межах, встановлених санкцією статті обвинувачення, в розмірі ближчому до мінімального.

Доводи засуджених про те, що з врахуванням усіх пом'якшуючих покарання обставин призначені покарання є надто суворим, безпідставні, й колегія суддів їх до уваги не бере, оскільки усі дані про особи засуджених та помякшуючі обставини при призначенні покарання були в повній мірі враховані судом першої інстанції.

Саме тому суд першої інстанції, виходячи із передбачених ст.65 КК України загальних засад призначення покарання, врахувавши усі обставини справи та особи засуджених, призначив останньому ближче до мінімального покарання, передбачене санкцією ч.2 ст.187 КК України.

Керуючись ст.ст.365,366,367 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Вирок Городоцького районного суду Львівської області від 07 грудня 2009 року стосовно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишити без зміни, а апеляції засуджених ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без задоволення.

Головуючий:

Судді: