Ухвала іменем україни 08 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

судді доповідача ОСОБА_30,

суддів ОСОБА_28, ОСОБА_29,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 05 червня 2015 року щодо ОСОБА_2,

в с т а н о в и л а:

Вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 квітня 2015 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця с. Комсомольське Жовтневого району Миколаївської області, жителя АДРЕСА_1, раніше судимого 02.03.2015 року за частинами 1, 3 ст. 191 КК України до покарання у виді позбавленні волі строком на 3 роки, в силу ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,

засуджено за ч. 3 ст. 191 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права обіймати адміністративно-господарські посади на 1 рік. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 цього ж Кодексу за сукупністю злочинів, зараховано частково покарання за вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 02 березня 2015 року й визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць з позбавленням права обіймати адміністративно-господарські посади на 1 рік.

ОСОБА_2 визнано винним за ч. 3 ст. 191 КК України (епізоди 04 березня 2015 року - ФОП «ОСОБА_21»; 04 березня 2015 року - ФОП «ОСОБА_15»; 05, 06 і 09 березня 2015 року) та засуджено до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права обіймати адміністративно-господарські посади на 1 рік.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 02 березня 2015 року й визначено остаточне покарання ОСОБА_2 у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці з позбавленням права обіймати адміністративно-господарські посади на 1 рік.

За обставин встановлених судом та детально наведених у вироку ОСОБА_2 визнано винуватим у тому, що 09 лютого 2015 року між ним та ТОВ «Водний Світ Південь» було укладено договір №92-2015 про надання послуг, згідно якого ОСОБА_2 має доступ до товарно-матеріальних цінностей підприємства та приймає їх за видатковою накладною, зобов'язується вжити усіх заходів щодо їх приймання-передачі, обліку, використання, збережених ввірених підприємством цінностей та відповідає за втрату або пошкодження товарно-матеріальних цінностей у повному обсязі.

В період часу з 10 лютого 2015 року по 09 березня 2015 року ОСОБА_3 маючи єдиний намір на заволодіння коштами ТОВ «Водний Світ Напої», повторно здійснив привласнення грошових коштів вказаного підприємства, оплачених контрагентами ТОВ «Водний Світ Напої» за поставлену продукцію.

Так, 10 лютого 2015 року (точний час досудовим розслідуванням не встановлений) ОСОБА_4 перебуваючи в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_2», що належить ФОП «ОСОБА_22» та розташований в АДРЕСА_2, діючи на підставі договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, укладеного з ТОВ «Водний Світ Напої» та діючи від його імені, отримав від ОСОБА_5, в рахунок оплати поставленої раніше продукції ТОВ «Водний Світ Напої», грошові кошти у розмірі 500 гри. Після отримання вказаних грошових коштів, ОСОБА_3 їх до каси ТОВ «Водний Світ Напої» не здав, а повторно привласнив та використав на власні потреби.

18 лютого 2015 року (точний час досудовим розслідуванням не встановлений) ОСОБА_3, перебуваючи в магазині ФОП «ОСОБА_23» в АДРЕСА_3, діючи на підставі договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, укладеного з ТОВ «Водний Світ Напої» та діючи від його імені, отримав від ОСОБА_6, в рахунок оплати поставленої раніше продукції ТОВ «Водний Світ Напої», грошові кошти у розмірі 400 грн. Після отримання вказаних грошових коштів ОСОБА_3 їх до каси ТОВ «Водний Світ Напої» не здав, а повторно привласнив та використав на власні потреби.

24 лютого 2015 року (точний час досудовим розслідуванням не встановлений) ОСОБА_3, перебуваючи в магазині ФОП «ОСОБА_24», в АДРЕСА_4, діючи на підставі договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, укладеного з ТОВ «Водний Світ Напої» та діючи від його імені, отримав від ОСОБА_7, в рахунок оплати поставленої раніше продукції ТОВ «Водний Світ Напої», грошові кошти у розмірі 870 грн. 26 коп. Після отримання вказаних грошових коштів ОСОБА_3 їх до каси ТОВ «Водний Світ Напої» не здав, а повторно привласнив та використав на власні потреби.

27 лютого 2015 року (точний час досудовим розслідуванням не встановлений) ОСОБА_3, перебуваючи на території магазину ФОП «ОСОБА_25», за адресою: АДРЕСА_5, діючи на підставі договору про повну індивідуальну матеріальну в відповідальність, укладеного з ГОВ «Водний Світ Напої» та діючи від його імені, отримав від ОСОБА_8, в рахунок оплати поставленої раніше продукції ТОВ «Водний Світ Напої» грошові кошти у розмірі 400 грн. Після отримання вказаних грошових коштів, ОСОБА_3 їх до каси ГОВ «Водний Світ Напої» не здав, а повторно привласнив та використав на власні потреби.

27 лютого 2015 року ОСОБА_3, перебуваючи на території магазину ФОП «ОСОБА_26», за адресою: АДРЕСА_6, діючи на підставі договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, укладеного з ТОВ «Водний Світ Напої» та діючи від його імені, отримав від ОСОБА_9, в рахунок оплати поставленої раніше продукції ТОВ «Водний Світ Напої», грошові кошти у розмірі 565 грн. 83 коп. Після отримання вказаних грошових коштів. ОСОБА_3 їх до каси ТОВ «Водний Світ Напої» не здав, а повторно привласнив та використав на власні потреби.

27 лютого 2015 року ОСОБА_3, перебуваючи на території магазину ФОП «ОСОБА_10», за адресою: АДРЕСА_7, діючи на підставі договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, укладеного з ТОВ «Водний Світ Напої» та діючи від його імені, отримав від ОСОБА_10, в рахунок оплати поставленої раніше продукції ТОВ «Водний Світ Напої», грошові кошти у розмірі 314 грн. 22 коп. Після отримання вказаних грошових коштів, ОСОБА_3 їх до каси ТОВ «Водний Світ Напої» не здав, а повторно привласнив та використав на власні потреби.

02 березня 2015 року (точний час в ході досудового розслідування не встановлений) ОСОБА_3, перебуваючи на території магазину ФОП «ОСОБА_11», за адресою: АДРЕСА_8, діючи на підставі договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, укладеного з ТОВ «Водний Світ Напої» та діючи від його імені, отримав від ОСОБА_11, в рахунок оплати поставленої раніше продукції ТОВ «Водний Світ Напої», грошові кошти у розмірі 200 грн. Після отримання вказаних грошових коштів, ОСОБА_3 їх до каси ТОВ «Водний Світ Напої» не здав, а повторно привласнив та використав на власні потреби.

02 березня 2015 року (точний час в ході досудового розслідування не встановлений) ОСОБА_3, перебуваючи на території магазину ФОП «ОСОБА_12», за адресою: АДРЕСА_9, діючи на підставі договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, укладеного з ТОВ «Водний Світ Напої» та діючи від його імені, отримав від ОСОБА_12 в рахунок оплати поставленої раніше продукції ТОВ «Водний Світ Напоїв» грошові кошти у розмірі 495 грн. Після отримання вказаних грошових коштів ОСОБА_3 їх до каси ТОВ «Водний Світ Напої» не здав, а повторно привласнив та використав на власні потреби.

02 березня 2015 року (точний час в ході досудового розслідування не встановлений) ОСОБА_3, перебуваючи на території магазину ФОП «ОСОБА_13», за адресою: АДРЕСА_10, діючи на підставі договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, укладеного з ТОВ «Водний Світ Напої» та діючи від його імені, отримав від ОСОБА_13, в рахунок оплати поставленої раніше продукції ТОВ «Водний Світ Напої», грошові кошти у розмірі 261 грн. 37 коп. Після отримання вказаних грошових коштів. ОСОБА_3 їх до каси ТОВ «Водний Світ Напої» не здав, а повторно привласнив та використав на власні потреби.

04 березня 2015 року (точний час в ході досудового розслідування не встановлений) ОСОБА_3, перебуваючи на території магазину ФОП «ОСОБА_21», за адресою: АДРЕСА_11, діючи на підставі договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, укладеного з ТОВ «Водний Світ Напої» та діючи від його імені, отримав від ОСОБА_14, в рахунок оплати поставленої раніше продукції ТОВ «Водний Світ Напої», грошові кошти у розмірі 503 грн. 63 коп. Після отримання вказаних грошових коштів, ОСОБА_3 їх до каси ТОВ «Водний Світ Напої» не здав, а повторно привласнив та використав на власні потреби.

04 березня 2015 року (точний час в ході досудового розслідування не встановлений) ОСОБА_3, перебуваючи на території магазину ФОП «ОСОБА_15», за адресою: АДРЕСА_12, діючи на підставі договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, укладеного з ТОВ «Водний Світ Напої» та діючи від його імені, отримав від ОСОБА_15, в рахунок оплати поставленої раніше продукції ТОВ «Водний Світ Напої», грошові кошти у розмірі 1014 грн. 43 коп. Після отримання вказаних грошових коштів, ОСОБА_3 їх до каси ТОВ «Водний Світ Напої» не здав, а повторно привласнив та використав на власні потреби.

05 березня 2015 року (точний час в ході досудового розслідування не встановлений) ОСОБА_3, перебуваючи на території магазину ФОП «ОСОБА_16», за адресою: АДРЕСА_13, діючи на підставі договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, укладеного з ТОВ «Водний Світ Напої» та діючи від його імені, отримав від ОСОБА_16 в рахунок оплати поставленої раніше продукції ТОВ «Водний Світ Напої», грошові кошти у розмірі 1315 грн. 89 коп. Після отримання вказаних грошових коштів, ОСОБА_3 їх до каси ТОВ «Водний Світ Напої» не здав, а повторно привласнив та використав на власні потреби.

06 березня 2015 року (точний час в ході досудового розслідування не встановлений) ОСОБА_3, перебуваючи на території магазину ФОП «ОСОБА_27», за адресою: АДРЕСА_14, діючи на підставі договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, укладеного з ТОВ «Водний Світ Напої» та діючи від його імені, отримав від ОСОБА_17, в рахунок оплати поставленої раніше продукції ТОВ «Водний Світ Напої», грошові кошти у розмірі 200 грн. Після отримання вказаних грошових коштів, ОСОБА_3 їх до каси ТОВ «Водний Світ Напої» не здав, а повторно привласнив та використав на власні потреби.

09 березня 2015 року ОСОБА_3, перебуваючи на території магазину «ІНФОРМАЦІЯ_3», що належить ФОП «ОСОБА_18» та розташований за адресою: АДРЕСА_15, діючи на підставі договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, укладеного з ТОВ «Водний Світ Напої» та діючи від його імені, отримав від ОСОБА_18, в рахунок оплати поставленої раніше продукції ТОВ «Водний Світ Напої», грошові кошти у розмірі 256 грн. 77 коп. Після отримання вказаних грошових коштів. ОСОБА_3 їх до каси ТОВ «Водний Світ Напої» не здав, а повторно привласнив та використав на власні потреби.

В результаті привласнення грошових коштів в період з 27 лютого 2015 року по 09 березня 2015 року ОСОБА_3 спричинив ТОВ «Водний Світ Напої» матеріальну шкоду на загальну суму 7297 грн. 40 коп.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 05 червня 2015 року вказаний вирок щодо ОСОБА_3 залишено без змін.

У касаційній скарзі захисник, не заперечуючи доведеності винуватості ОСОБА_3 та правильність кваліфікації його дій, ставить вимогу про пом'якшення призначеного йому покарання, застосувавши положення ст. 75 КК України. Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, обираючи покарання засудженому не повною мірою врахували особу винного, обставини вчинення кримінального правопорушення та його поведінку після вчиненого, а також інші обставини, які мають значення для призначення більш м'якого покарання. Указує на невідповідність ухвали апеляційного суду вимогам ст. 419 КПК України .

Перевіривши доводи наведені в касаційній скарзі, дослідивши додані до неї копії судових рішень, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на нижчевикладене.

Згідно вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 191 КК України в касаційній скарзі не оспорюється.

Відповідно до положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення цієї особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого злочину.

Стосовно доводів касаційної скарги захисника про неврахування судами обставин, що вказують на можливість застосування щодо ОСОБА_3 положень ст. 75 КК України, а саме: щире каяття, визнання вини у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 191 КК України, відшкодування шкоди, що він є єдиним годувальником своєї сім'ї, то вони є необґрунтованими, так як суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, при визначенні покарання засудженому, відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував тяжкість вчиненого злочину, який згідно ст. 12 вказаного Кодексу відноситься до категорії тяжких, особу винного, котрий раніше судимий і вчинив новий злочин під час іспитового строку, працює неофіційно, позитивно характеризується за місцем проживання, де проживає з матерю, яка не працює в зв'язку з доглядом за малолітньою дитиною-інвалідом і не має джерел доходу для існування, а також суд визнав обставини, що пом'якшують покарання засудженому: щире каяття, сприяння розкриттю злочину, відшкодування шкоди; обтяжуючих обставин − судом не встановлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу, тобто призначає покарання за сукупністю вироків.

Невідбутою частиною покарання за попереднім вироком вважається покарання, від відбування якого особу звільнено з випробуванням (ст. 75 КК України).

У разі, коли особа була засуджена до позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням (ст. 75 КК України) і в період іспитового строку вчинила новий злочин, суд зобов'язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді коли остатнім за часом вироком призначається більш м'які види покарання. (Абзац сьомий пункту 26 зі змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду № 8 від 12 червня 2009 року).

З наявних у суду касаційної інстанції копій судових рішень убачається, що ОСОБА_3 був засуджений вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 02 березня 2015 року за частинами 1, 3 ст. 191 КК України до покарання у виді позбавленні волі строком на 3 роки та відповідно до вимог ст. 75 цього Кодексу звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік.

Привласнення чужого майна, яке було ввірене особі, шляхом зловживання службовою особою своїм становищем, вчинене повторно за що його засуджено оскаржуваним у суді касаційної інстанції вироком, ОСОБА_3 вчинив в період з 27 лютого 2015 року по 09 березня 2015 року, тобто в період іспитового строку, встановленого попереднім вироком. Тому судом вірно на підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

На думку колегії суддів, рішення суду першої інстанції про призначення ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 3 ст. 191 КК України є мотивованим, обґрунтованим і таким, що відповідає вимогам статей 50, 65 КК України .

Крім того, аналогічні за змістом доводи захисника були предметом перевірки суду апеляційної інстанції. Як убачається зі змісту ухвали, апеляційний суд перевірив доводи його апеляційної скарги, їх всебічно розглянув і відмовив у їх задоволенні, навівши докладне обґрунтування прийнятого рішення. Ухвала цього суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України .

З огляду на викладене, обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які свідчать про необхідність відкриття кримінального провадження і перевірки його матеріалів, а з касаційної скарги та долучених до неї копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення касаційної скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 05 червня 2015 року щодо ОСОБА_2.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_30 ОСОБА_29 ОСОБА_28