В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.02.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі : головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у підготовчому судовому засіданні внесений в Єдиний реєстр судових розслідувань за № 0000098 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тячів, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, має на утриманні 2 малолітніх дітей, військовослужбовець військової частини ПП НОМЕР_1 призваний на військову службу під час мобілізації, із середньо спеціальною освітою, раніше не судимого

за ч.2 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
20.06.2014 р. У відповідності до Указу Президента України від 06.05.2014 р. «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України «про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 1240-VII від 06.05.2014 р та мобілізаційного плану, військовослужбовець запасу солдат ОСОБА_4 призваний для проходження військової служби тячівським РВК Закарпатської області на військову службу під час мобілізації на особливий період та направлений для її проходження до військової частини ПП НОМЕР_2 .

Згідно п.4 ч.1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період вважається день відправлення у військову частину з районного (міського) військового комісаріату.

Тому, у відповідності до п.2 ч.4 ст. 2 та п.4 ч.1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», з 26.06.2014 з моменту відправлення ОСОБА_4 у військову частину він набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу.

23.10.2014 згідно наказу командира військової частини ПП НОМЕР_1 від 23.10.2014 № 46 ОСОБА_4 переведений з військової частини ПП НОМЕР_2 до військової частини ПП НОМЕР_1 та того ж дня призначений на посаду оператора 1 гірсько-піхотної роти.

Під час проходження військової служби у відповідності до ст.ст. 11. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України солдат ОСОБА_4 зобовязаний був свято і непорушно додержуватися вимог Конституції України та Законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народу, сумлінного і чесно виконувати свій військовий обов`язок.

Проте, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, з 17.11.2014 з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, без дозволу свого командування та без поважних причин, до військової частини ПП НОМЕР_1 не зявився, перебуваючи поза її розташуванням по 30.11.2014 включно, проводячи час на власний розсуд.

01.12.2014 р, ОСОБА_4 добровільно прибув у військову частину ПП НОМЕР_1 для подальшого проходження військової служби.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, щиро покаявся у вчиненому та просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між ним та прокурором.

Із змісту угоди слідує, що прокурор та підозрюваний дійшли згоди щодо всіх істотних обставин даного кримінального провадження, підозрюваний у повному обсязі підозри беззастережно визнає свою винуватість у вчиненому діянні.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання за ч. 2 ст. 407 КК України у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, зміст підозрюваному, яких роз`яснено.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити ОСОБА_4 визначену в угоді міру покарання.

Заслухавши сторони провадження, дослідивши зміст угоди стосовно свідомої добровільної узгодженості сторонами її істотних умов, ОСОБА_4 розуміє зміст угоди, наслідки її укладення і невиконання, які передбачені ст.ст. 473,476 КПК України, угода не суперечить вимогам КК та КПК України, суд приходить до переконання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості.

Винність підозрюваного ОСОБА_4 доведена і його дії кваліфіковано за ч. 2 ст. 407 КК України нез`явлення вчасно на військову службу без поважних причин у військову частину військовослужбовцем (крім строкової служби) тривалістю понад 10 (десяти) діб, але не більше місяця.

Обставини, що пом`якшують покарання підозрюваного ОСОБА_4 є щире каяття у вчинених злочинах.

Обставини, що обтяжують покарання підозрюваного ОСОБА_4 судом не встановлено.

ОСОБА_4 слід призначити вид і міру покарання, відповідно до угоди про визнання винуватості від 28 січня 2015 року укладеної між прокурором у кримінальному провадженні та ОСОБА_3 .

Цивільний позов по справі не заявлено.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 314,369,370,373,374,376,473,475 КПК України, суд,-

засудив:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 28 січня 2015 року між прокурором у кримінальному провадженні та підозрюваним (обвинуваченим) ОСОБА_4 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000098.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 407 КК України та призначити йому покарання вигляді штрафу в розмірі 1700 грн.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Закарпатської області через цей суд на протязі 30 діб з дня його проголошення.
Суддя: ОСОБА_1