Справа № 191/4314/15-к
Провадження № 1-кп/191/98/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 січня 2016 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0001486 від 11 серпня 2015 року відносно ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Салівка, Кременчугського району, Полтавської області, громадянки України, українки, з середньою освітою, пенсіонерки, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст.311 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 , суд, -

В С Т А Н О В И В :
05.08.2015 у невстановлений слідством час, ОСОБА_5 , знаходячись в приміщенні аптеки, яка розташована за адресою: м. Дніпропетровськ вул. Молодогвардійська 45, де умисно, маючи намір на незаконне придбання, зберігання, з метою збуту прекурсорів, та порушуючи Закон України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 22.12.2006 року, придбала у невстановленої слідством жінки таблетки білого кольору, які знаходяться у конвалюті з написом «ЕФІНА 42UА/UK/2006» (взяла для подальшої передачі в місця позбавлення волі), котрі поклала у свою жіночу сумочку, тим самим стала незаконно зберігати при собі.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, маючи злочинний умисел, направлений на незаконне зберігання та перевезення прекурсорів з метою збуту, 10.08.2015 приблизно о 09-00 годин ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний умисел, здійснила посадку до маршрутного таксі сполученням «Дніпропетровськ-Шахтарське», на якому прослідувала до смт. Шахтарське, Синельниківського району, Дніпропетровської області, при цьому раніше придбані таблетки білого кольору, які знаходяться у конвалюті з написом «ЕФІНА 42UА/UK/2006», остання сховала у бюстгальтер, який був одягнений на ній, приблизно о 10-00 годин (10.08.2015 року) на вищевказаному маршрутному таксі прибула до території Синельниківської виправної колонії №94, яка розташована в смт. Шахтарське, Синельниківського району, Дніпропетровської області. Таким чином ОСОБА_5 , незаконно перевезла таблетки білого кольору, які знаходяться у конвалюті з написом «ЕФІНА 42UА/UK/2006», в с. Шахтарське Синельниківського району, Дніпропетровської області з метою збуту (передачі) на територію Синельниківської виправної колонії. Реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на збут прекурсорів, ОСОБА_5 , приблизно о 16-00 годин (10.08.2015 року) знаходячись в кімнаті для побачень Синельниківської виправної колонії № 94, в смт. Шахтарське, Синельниківського району, Дніпропетровської області, маючи при собі, а саме в спідній білизні (бюстгальтері) одягненій на ній, таблетки білого кольору у кількості 10 штук, які перебували у конвалюті з написом «ЕФІНА 42/ІІАЛЖ/2006», здійснити тривале побачення з засудженим, своїм сином ОСОБА_7 , при цьому передати останньому таблетки білого кольору у кількості 10 штук, які знаходяться у конвалюті з написом «ЕФІНА 42UА/UK/2006», в ході проходження вибіркового
огляду (обшуку) у ОСОБА_5 , оперативними співробітниками колонії з метою попередження потрапляння прекурсорів в місця позбавлення волі, було виявлено в спідній білизні (бюстгальтері) останньої таблетки білого кольору у кількості 10 штук, які знаходяться у конвалюті з написом «ЕФІНА 42UА/UK/2006», які згідно висновку експерта №70/10 - 2065 від 25.08.2015 року містять псевдоефедрин, який віднесено до прекурсорів, обіг яких обмежено і стосовно яких встановлюються заходи контролю, маса яких складає 0,492 г. після чого дані таблетки була оглянуті та вилучені співробітниками Синельниківського МВ ГУМВС України Дніпропетровської області.
22 грудня 2015 року між прокурором Синельниківської міжрайонної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_5 була укладена угода про визнання винуватості відповідно до вимог ст.ст. 468, 469, 472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор ОСОБА_4 та обвинувачена ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч. 2 ст.311 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести обвинувачена ОСОБА_5 .

Угода про визнання винуватості містить положення про те, що сторони визнають правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст.311 КК України. Обвинувачена визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.311 КК України, сторони узгоджують вид і розмір покарання у вигляді 3 років позбавлення волі та звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, і обвинувачена згодена на призначення названого виду та розміру покарання.

Сторони розуміють наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ст.476 КПК України, зокрема те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор, який затвердив угоду, має право звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

В судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні за ч.2 ст.311 КК України визнала повністю у скоєному розкаялася, підтвердила добровільність укладення угоди про визнання винуватості між нею та прокурором, просила її затвердити і призначити їй узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості їй зрозумілі.

Прокурор в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості ОСОБА_5 і призначити обвинуваченій узгоджену міру покарання у вигляді 3 років позбавлення волі з застосуванням вимог ст.75 КК України.

Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості їй зрозумілі. Прокурор підтвердив, що угода укладена добровільно.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши прокурора, обвинувачену суд приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості слід затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену сторонами угоди міру покарання.

В судовому засіданні встановлено, що дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.311 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичної речовини, без мети збуту.

Даний злочин відноситься до злочинів середньої тяжкості. Умови даної угоди відповідають вимогам КПК України. Сторони уклали угоду про визнання винуватості добровільно, що не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватою, цілком розуміє свої права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України, що є підставою для її затвердження та призначення узгодженої сторонами міри покарання.

При призначені покарання враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_5 вчинила злочин середньої тяжкості, задовільно характеризується за місцем проживання, у лікаря психіатра, нарколога на обліку не перебуває, раніше не судима. свою вину визнала, у скоєному розкаялась.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинувачено ОСОБА_5 є її щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Таким чином, суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між обвинуваченою ОСОБА_5 та прокурором і призначити обвинуваченій узгоджену сторонами міру покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2(два) роки. На підставі п.п. 2, 3 ст.76 КК України покласти обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.

Судові витрати на проведення хімічної експертизи у розмірі 738-64 грн. коп. покласти на засуджену ОСОБА_5 . Речові докази (т.2, а.с. 28-29) - знищити.

Керуючись ст.ст. 314, 374, 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
Затвердити угоду, укладену 22.12.2015 року між прокурором Синельниківської міжрайонної прокуратури ОСОБА_4 і обвинуваченою ОСОБА_8 про визнання винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.311 КК України.

ОСОБА_9 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 311 КК України і призначити їй узгоджене сторонами угоди покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки.

На підставі п.п. 2,3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Речові докази: 10 таблеток «ефедріну», змиви з рук ОСОБА_5 , які передані на зберігання в камеру схову Синельниківського відділу поліції (т.2, а.с. 28-29) - знищити.

Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_5 на користь держави витрати на проведення хімічної експертизи у розмірі 738-64 грн., одержувач платежу УДКСУ у Бабушкінському р-ні м. Дніпропетровська, розрахунковий рахунок 0004, МФО 805012, , установа банку :ГУДКСУ у Дніпропетровській області, призначення платежу: за експертизу №70/10-2065 від 25.08.2015 року (а.с.22-27).

Запобіжний захід засудженій ОСОБА_5 у вигляді особистого зобов`язання продовжити до набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України до апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення засудженому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1