АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1-198/10Головуючий у 1-й інстанції - Берегуляк Ф.Г.
Провадження № 11-165/2010 Доповідач - Декайло П.В.
Категорія - ч.2 ст.309, ч.2 ст.15 ч.2 ст.186, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2010 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Декайла П.В.

суддів - Крукевич М. Н., Коструба Г. І.,

за участю прокурора - Гарматюка Р.Є.

засудженої - ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі кримінальну справу за апеляцією засудженої ОСОБА_1 на вирок Тернопільського міськрайонного суду від 25 березня 2010 року.

Цим вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку та мешканку с. Слобідка Козівського району Тернопільської області, громадянку України, ІНФОРМАЦІЯ_2, неодружену, непрацюючу, раніше судиму:

1) 16 вересня 2003 року Зборівським районним судом за ч.2 ст.309, ч.1 ст.308, ст.ст. 70, 75 КК України на 3 роки позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;

2) 16 травня 2005 року Тернопільським міськрайонним судом за ч.1 ст.186 КК України до штрафу в розмірі 900 грн.;

3) 19 січня 2006 року Тернопільським міськрайонним судом за ч.2 ст.15 ч.2 ст.186, ч.2 ст.186, ч.1 ст.309, ст.ст. 69, 70, 71 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі та штрафу в розмірі 600 грн. Звільнену умовно-достроково 06 вересня 2007 року на не відбутий строк 8 місяців 29 днів;

4) 10 червня 2008 року Тернопільським міськрайонним судом за ч.2 ст.186, ч.4 ст.70 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі, зарахувавши в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, покарання відбуте повністю за попереднім вироком і вважати ОСОБА_1 такою, що відбула покарання повністю за сукупністю вказаних злочинів, -

засуджено за:

- ч.2 ст.309 КК України на 2 роки позбавлення волі;

- ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі;

- ч.2 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі;

- ч.3 ст.185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_1 остаточно призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу, залишено попередній тримання під вартою і строк відбування покарання засудженій рахується з 08 вересня 2009 року.

Судом постановлено стягнути з засудженої ОСОБА_1 2187 грн. 24 коп. судових витрат, а також в користь потерпілого ОСОБА_2 625 грн. та в користь ЗАТ Торговий Світ магазин №54 2800 грн. на відшкодування завданої злочинами матеріальної шкоди.

Згідно вироку суду ОСОБА_1 визнано винною та засуджено за вчинення злочинів, що мали місце за таких обставин.

Так, 12 грудня 2008 року близько 16 год. ОСОБА_1, перебуваючи поблизу залізничної колії на вул. Гайовій в м. Тернополі, з іншою особою знайшли поліетиленовий пакет, в якому знаходились головки рослин маку та вступили в злочинну змову, направлену на повторне незаконне придбання, перевезення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Реалізовуючи свою злочинну змову, ОСОБА_1 з іншою особою незаконно привласнили знайдені ними головки маку, заховавши у його кишеню, перевезли у невстановлене слідством приміщення, розташоване на масиві Східний в м. Тернополі, де інша особа, подрібнила незаконно привласнені та перевезені коробки рослин маку та шляхом переварювання виготовила наркотичний засіб ацетильований опій, що відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, помістивши його в скляний флакон із написом Спирт мурашиний, який ОСОБА_1 заховала собі в кишеню куртки.

Цього ж дня близько 22 год. 30 хв. ОСОБА_1 та інша особа були затримані за вчинення адміністративного правопорушення у першому підїзді будинку №16 по вул. Протасевича в м. Тернополі. Під час затримання, ОСОБА_1 незаконно зберігаючи при собі, вийнявши з кишені куртки, викинула на землю скляний флакон з написом Спирт мурашиний, в якому знаходилась речовина коричневого кольору, а саме ацетильований опій, що відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, масою 3,91 г., маса котрого у перерахунку на суху речовину становить 0,39 г. Крім цього, на стіні сходової площадки другого поверху вищевказаного будинку було виявлено рідину коричневого кольору ацетильований опій, що відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, масою в перерахунку на суху речовину 0,09 г.

Також, 11 квітня 2009 року біля 14 год. ОСОБА_1, перебуваючи в приміщенні магазину Золото на території рику ВАТ Котломонтаж по вул. Шептицького, 24 в м. Тернополі, переконавшись, що за нею ніхто не спостерігає, підійшовши до вітрини, повторно, таємно викрала звідти золоті вироби, заподіявши своїми діями потерпілому ОСОБА_3 матеріальну шкоду на загальну суму 8179 грн. Намагаючись вийти з приміщення із викраденим майном в руках, будучи виявленою, ОСОБА_1 на вимогу продавця ОСОБА_4 зупинитися, не відреагувала, а помітивши, що продавець запідозрила її у відкритому викраденні майна, повторно, з метою заволодіння золотими виробами втекла. Однак, в подальшому на відстані близько 100 м. від магазину Золото ОСОБА_1, виконавши всі дії, які вважала необхідними для доведення відкритого викрадення майна до кінця, що не був закінчений з причин, які не залежали від її волі, була затримана ОСОБА_4, де згодом золоті вироби були вилучені і повернуті в магазин Золото, усунувши заподіяну шкоду.

Крім цього, 28 липня 2009 року біля 15 год. 17 хв. ОСОБА_1, знаходячись в роздягальні стоматологічного кабінету Каравелла по вул. Київській, 2 в м. Тернополі, переконавшись, що за нею ніхто не спостерігає, з полички відкритої шафи, повторно, таємно викрала сумку, що належала потерпілому ОСОБА_2 вартістю 80 грн., в якій знаходився мобільний телефон марки Sony Ericsson К510І, вартістю 520 грн. 84 коп., із стартовим пакетом оператора стільникового звязку Київстар, вартістю 25 грн., звязка ключів та медична книжка на імя ОСОБА_2, які матеріальної цінності для нього не становлять. Із викраденим майном ОСОБА_1 з місця злочину втекла, заподіявши своїми діями потерпілому ОСОБА_2 матеріальну шкоду на загальну суму 625 грн. 84 коп.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 31 липня 2009 року біля 21 год. ОСОБА_1, перебуваючи в приміщенні магазину Торговий Світ по вул. Руській, 5 в м. Тернополі та переконавшись, що за нею ніхто не спостерігає, підійшла до каси №2, пригнувшись, ключем, що знаходився в замку сейфу каси №3 відчинила його та проникши у сховище сейф, повторно, таємно викрала з нього грошові кошти в сумі 2800 грн., що належать ТзОВ Торговий Світ та з місця злочину втекла, заподіявши ТзОВ Торговий Світ матеріальну шкоду на вказану суму.

В апеляції засуджена ОСОБА_1 вказує на те, що досудовим слідством невірно кваліфіковано два епізоди злочинів, а саме за ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України та за ч.3 ст.185 КК України. Також, частково не погоджується з цивільним позовом потерпілого ОСОБА_2, оскільки вважає, що товарознавча експертиза оцінювала те чого не бачила, а тому було завищено оцінку мобільного телефону марки Sony Ericsson К510І та просить зробити переоцінку вищевказаного телефону і призначити до виплати суму, яка не перевищує 50% його вартості. Крім цього, просить вирок суду змінити помякшити призначене їй покарання та застосувати положення ст.69 КК України призначити більш мяке покарання, ніж передбачено законом. Стверджує, що судом не взято до уваги всі помякшуючі вину обставини, а саме те, що з молодих літ вона залишилася круглою сиротою, має на утриманні пристарілу бабцю та хворіє на Гепатит С.

Заслухавши доповідача суддю апеляційного суду, засуджену ОСОБА_1, яка підтримала подану нею апеляцію та просить вирок суду змінити, помякшити призначене їй покарання та застосувати положення ст.69 КК України призначити більш мяке покарання, ніж передбачено законом, а також зробити переоцінку мобільного телефону марки Sony Ericsson К510І і призначити до виплати суму, яка не перевищує 50% його вартості, міркування прокурора, який вважає, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, покарання призначено відповідно до вимог чинного КК України та не вбачає підстав для його зміни, перевіривши матеріали справи та дослідивши наведені в апеляції доводи, колегія суддів вважає, що апеляція засудженої ОСОБА_1 до задоволення не підлягає з таких міркувань.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.309 КК України, тобто незаконне придбання, перевезення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб та ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно ґрунтується на доказах, зібраних у встановленому законом порядку, досліджених у судовому засіданні, аналіз яким суд дав у вироку, є обґрунтованим та в апеляції не оспорюються.

Що ж стосується доводів засудженої ОСОБА_1 про те, що досудовим слідством невірно кваліфіковано два епізоди злочинів, а саме за ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України та за ч.3 ст.185 КК України, то колегія суддів вважає їх безпідставними з таких міркувань.

Як видно із змісту вироку суд визнав ОСОБА_1 винною за ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України, тобто закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

Відповідно до розяснень даних в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06 листопада 2009 року Про судову практику у справах про злочини проти власності дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж.

Грабіж потрібно вважати закінченим з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним.

Якщо особа, котра протиправно заволоділа майном, такої реальної можливості не мала, її дії слід розглядати залежно від обставин справи як закінчений чи незакінчений замах на вчинення злочину.

Так, з показань засудженої ОСОБА_1, даних нею в судовому засіданні, вбачається, що вона 11 квітня 2009 року біля 14 год., перебуваючи в приміщенні магазину Золото на території рику ВАТ Котломонтаж по вул. Шептицького, 24 в м. Тернополі, переконавшись, що за нею ніхто не спостерігає, підійшовши до вітрини, таємно викрала золоті вироби. Намагаючись вийти з приміщення із викраденим майном в руках, будучи виявленою, на вимогу продавця ОСОБА_4 зупинитися, не відреагувала, а помітивши, що продавець запідозрила її у відкритому викраденні майна, з метою заволодіння золотими виробами втекла. Однак, в подальшому на відстані близько 100 м. від магазину Золото була затримана останньою (т.2, а.с. 477-478).

З показань свідка ОСОБА_4, даних нею в судовому засіданні, слідує, що 11 квітня 2009 року біля 14 год. 30 хв. в приміщення магазину Золото на ринку ВАТ Котломонтаж по вул. Шептицького, 24 в м. Тернополі, в якому вона працює продавцем, зайшли двоє осіб хлопець, який зацікавився срібними чоловічими печатками, та дівчина ОСОБА_1, яка зупинилась біля вітрини, на якій розміщені золоті сережки та каблучки. Вийнявши стелаж із срібними печатками, приміряла на вказаного хлопця близько 8-9, однак жодна з них йому не підійшла і він підійшовши до ОСОБА_1 промовив пішли, на що вона відповіла я не з тобою та повернулась і почала виходити з магазину, а хлопець за нею. Оскільки відповідь останньої її насторожила, вона подивилась на стелаж із золотими виробами та помітила відсутність частини з них. На вимогу зупинитись, останні пришвидшили крок, а далі побігли, відкрито викравши майно золоті персні та сережки. Побігши за ОСОБА_1, яка тримала викрадені золоті вироби в руці, затримала її на відстані близько 100 м. від магазину (т.2, а.с.479).

Дані покази свідок ОСОБА_4 підтвердила під час проведення очної ставки із ОСОБА_1 (т.2, а.с. 60-62).

Аналогічними показанням свідка ОСОБА_4 є показання потерпілого ОСОБА_3, які він дав в судовому засіданні (т.2, а.с.478).

Приймаючи до уваги наведене, колегія суддів вважає, що суд вірно прийшов до висновку про те, що дії ОСОБА_1 були розпочаті як крадіжка, однак після того, як вона була виявлена свідком ОСОБА_4 та з метою заволодіння майном, почала втікати і була затримана останньою її дії слід кваліфікувати, як закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна грабіж.

У звязку з цим, кваліфікація неправомірних дій ОСОБА_1 за ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України, є правильною.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає безпідставними доводи засудженої ОСОБА_1, викладені у апеляційній скарзі, про необхідність перекваліфікації її дій з ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України на ч.2 ст.185 КК України.

Також, як убачається із змісту вироку суд визнав ОСОБА_1 винною за ч.3 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та поєднане з проникненням у сховище.

Відповідно до розяснень даних в п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06 листопада 2009 року Про судову практику у справах про злочини проти власності, під сховищем слід розуміти певне місце чи територію, відведені для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, які мають засоби охорони від доступу до них сторонніх осіб (огорожа, наявність охоронця, сигналізація тощо).

Згідно п.22 вказаної Постанови, під проникненням у сховище слід розуміти незаконне вторгнення до нього будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання тощо), який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища.

З показань засудженої ОСОБА_1, даних нею в судовому засіданні, вбачається, що перебуваючи в приміщенні супермаркету Торговий Світ по вул. Руській у м. Тернополі, вона помітила, що у замковій щілині сейфу середньої каси залишені ключі. Зайшовши за спину ОСОБА_5, переконавшись, що продавець за нею не спостерігає, відчинила сейф залишеним у ньому ключем і не дивлячись на нього, рукою на дотик знайшла у ньому гроші, які вийняла та заховала у кишеню свого одягу. Із викраденим грошима в сумі 2800 грн. втекла, згодом витратила на власні потреби (т.2, а.с.477).

Із показань свідка ОСОБА_6, даних нею в судовому засіданні, видно, що 31 липня 2009 року з 11 год. вона перебувала на своєму робочому місці на касі №3 в магазині Торговий Світ по вул. Руській, 5 в м. Тернополі. Близько 21 год. 15 хв., у момент, коли нікого поряд не було, на деякий час залишила касу без нагляду та вийшла в побутову кімнату. Перед тим, як покинути касу, перерахувала дохід за день 2800 грн. та перевязавши його резинкою, заховала в міні сейф, який зачинила, проте ключі залишила в замку. Повернувшись, помітила, що дверцята сейфу відчинені та зникли гроші, про що повідомила працівника охорони ОСОБА_7, а згодом адміністрацію магазину, переглядаючи відео-спостереження, помітила, як невідома особа, одягнута в футболку темного кольору, зігнувшись біля дверцят сейфу, викрала з нього гроші (т.2, а.с.478).

Так, з показань свідка ОСОБА_8, даних нею в судовому засіданні, убачається, що 31 липня 2009 року з 08 год. вона перебувала на своєму робочому місці на касі №2 в магазині Торговий Світ по вул. Руській, 5 в м. Тернополі. Близько 21 год. 10 хв.-20 хв. до її каси підійшли розрахуватися за придбаний товар двоє осіб невідомі хлопець та дівчина. У цей момент вона помітила, як інша невідома особа жінка піднялась із-за чоловіка, передавши йому пакет. Згодом через 5-10 хв. до неї підійшла продавець каси №3 ОСОБА_6 та повідомила, що її сейф відчинений, і звідти зникли гроші в сумі 2800 грн. Після цього вона зрозуміла, що кошти викрала невідома особа, яка пригиналася за чоловіком (т.2, а.с.478).

Також, з показань свідка ОСОБА_7, даних нею в судовому засіданні, слідує, що 31 липня 2009 року біля 08 год. вона перебувала на своєму робочому місці переважно в торговому залі, виконуючи роботу охоронця по вул. Руській, 5 в м. Тернополі. Близько 21 год. 30 хв. продавець каси №3 повідомила про викрадення з її сейфу коштів в сумі 2800 грн. Працівникам міліції надано відеозапис з виглядом на торгові каси, на якому видно, як ОСОБА_1 схилилась біля сейфу каси №3 і викрала гроші (т.2, а.с.478-479).

Протоколом добровільної видачі диску з відео-спостереженням, яке проводилось в приміщенні магазину Торговий Світ №54 по вул. Руська, 5 в м. Тернополі, зафіксовано обстановку та події під час здійснення крадіжки грошей із сейфу каси №3 шляхом проникнення в сейф і викрадення грошей ОСОБА_1 (т.2, а.с.213).

Крім цього, протоколом огляду диску з відео-спостереженням та самого відео-спостереження, під час проведення якого встановлено, що саме після дій ОСОБА_1 виявились відчинені дверцята та в подальшому виявлено відсутність у сейфі грошей на суму 2800 грн. (т.2, а.с.331).

Приймаючи до уваги наведене, колегія суддів вважає, що вирішуючи питання про наявність у злочинних діях ОСОБА_1 такої кваліфікуючої ознаки як проникнення у сховище, суд обґрунтовано визнав міні сейф сховищем, у якому свідок ОСОБА_6 заховала дохід за день та зачинила на ключ, який залишила в його замку.

У звязку з цим, кваліфікація неправомірних дій ОСОБА_1 за ч.3 ст.185 КК України є правильною.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає безпідставними доводи засудженої ОСОБА_1, викладені у апеляційній скарзі, про необхідність перекваліфікації її дій з ч.3 ст.185 КК України на ч.2 ст.185 КК України.

У своїй апеляції засуджена ОСОБА_1 просить зробити переоцінку мобільного телефону марки Sony Ericsson К510І, оскільки вважає, що товарознавча експертиза оцінювала те чого не бачила, а тому було завищено оцінку даного телефону.

Так, з протоколу допиту потерпілого ОСОБА_2 від 21 вересня 2009 року, вбачається, що мобільний телефон марки Sony Ericsson К510І ІМЕІ 81029 був придбаний ним 20 січня 2008 року за 800 грн. (т.2, а.с.119-122).

Також, як вбачається із матеріалів справи, висновком експерта № 6-762/09 від 08 вересня 2009 року встановлена залишкова вартість мобільного телефону марки Sony Ericsson К510І, що становить 520 грн. 84 коп. (т.2, а.с. 163-166).

Відповідно до ч.6 ст.75 КПК України повторна експертиза призначається з мотивів необґрунтованості, невідповідності матеріалам справи або інших сумнівів у правильності висновку експертизи.

Оскільки висновок експерта № 6-762/09 від 08 вересня 2009 року науково обґрунтований, переконливий, зроблений висококваліфікованим спеціалістом, яка була попереджена про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих висновків, тому сумнівів у колегії суддів він не викликає.

Зважаючи на наведене, колегія суддів вважає необґрунтованим та безпідставним прохання засудженої ОСОБА_1 про проведення переоцінки мобільного телефону марки Sony Ericsson К510І.

Крім того, під час розгляду справи в суді першої інстанції, засуджена ОСОБА_1 заявлені потерпілими цивільні позови про стягнення з неї завданої шкоди визнала повністю, а тому передбачених законом підстав для зміни вироку суду в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_2 колегія суддів не вбачає та вважає, що апеляцію засудженої ОСОБА_1 в цій частині слід залишити без задоволення.

Щодо покарання, то воно призначене ОСОБА_1 відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, з урахуванням ступеня тяжкості вчинених злочинів, даних про особу засудженої та обставин, що помякшують та обтяжують покарання і є необхідним для її виправлення.

Суд першої інстанції врахував визнання вини ОСОБА_1, позитивну характеристику за місцем проживання, стан здоровя, її матеріальний та сімейний стан неодружена, думку потерпілих відносно міри покарання, молодий вік та інші обставини, що помякшують покарання та призначив їй за тяжкий злочин, передбачений ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України, мінімальне покарання встановлене санкцією цієї статті, а остаточне покарання за сукупністю злочинів, передбачених ч.2 ст.309, ч.2 ст.15 ч.2 ст.186, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України призначив шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1, раніше неодноразово притягувалася до кримінальної відповідальності та звільнившись з місць позбавлення волі вчинила нові умисні злочини, що свідчить про стійкість її протиправної поведінки, а тому підстав для помякшення засудженій ОСОБА_1 міри покарання та для застосування при його призначенні положень ст.69 КК України призначення більш мякого покарання, ніж передбачено законом, колегія суддів не вбачає.

Разом з цим, переглядаючи справу у відповідності до вимог ст.365 КПК України, колегія суддів встановила, що суд в мотивувальній частині вироку, послався на висновок експерта №2-60/09 від 21.01.2009 року, згідно якого, в нашаруваннях речовини коричневого кольору, що міститься на упаковці від медичного шприца, наявний наркотичний засіб опій (ацетильований опій), який віднесено до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Встановити кількість опію не виявилось можливим по причині їх слідових кількостей на упаковці (т.1, а.с. 152-155).

Оскільки, даним висновком експерта не доводиться вина засудженої ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України його в порядку ст.365 КПК України із мотивувальної частини вироку слід виключити.

Крім цього, відповідно до п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 07 липня 1995 року Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат (ОСОБА_2 змінами і доповненнями, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 03 грудня 1997 року №12) розмір судових витрат визначається і вони стягуються з засудженого в межах обвинувачення, яке визнано судом доведеним. У разі постановлення виправдувального вироку судові витрати приймаються на рахунок держави.

Як вбачається з резолютивної частини вироку, суд всупереч вимог закону постановив стягнути з засудженої ОСОБА_1 в користь НДЕКЦ при УМВС України в Тернопільській області вартість експертиз, результати яких не мали жодного відношення до інкримінованих їй злочинів.

Зважаючи на наведене, колегія суддів вважає, що в порядку ст.365 КПК України з резолютивної частини вироку слід виключити стягнення судових витрат за проведення судово-хімічних експертиз за №2-56/09 від 20.01.2009 року, №2-59/09 від 21.01.2009 року, №2-60/09 від 21.01.2009 року, №2-61/09 від 21.01.2009 року, №2-73/09 від 21.01.2009 року; дактилоскопічних експертиз за №17-491/09 від 13.10.2009 року, №17-489/09 від 14.10.2009 року, №17-490/09 від 16.10.2009 року, оскільки вони не мають відношення до доказів, якими доводиться вина засудженої ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих їй злочинів, за які вона засуджена.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 362, 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію засудженої ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Тернопільського міськрайонного суду від 25 березня 2010 року щодо неї без змін.

В порядку ст.365 КПК України:

- виключити із мотивувальної частини вироку посилання суду на висновок експерта №2-60/09 від 21.01.2009 року, як на доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України.

- виключити із резолютивної частини вироку стягнення судових витрат за проведення: судово-хімічних експертиз за №2-56/09 від 20.01.2009 року, №2-59/09 від 21.01.2009 року, №2-60/09 від 21.01.2009 року, №2-61/09 від 21.01.2009 року, №2-73/09 від 21.01.2009 року; дактилоскопічних експертиз за №17-491/09 від 13.10.2009 року, №17-489/09 від 14.10.2009 року, №17-490/09 від 16.10.2009 року.

Стягнути з ОСОБА_1 судові витрати за проведення: судово-хімічних експертиз №2-57/09 від 21.01.2009 року в сумі 140 грн. 76 коп., №2-58/09 від 21.01.2009 року в сумі 140 грн. 76 коп.; товарознавчої експертизи №6-762/09 від 08.09.2009 року в сумі 300 грн. 48 коп.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_9