№ 5-42 кз 16
У Х В А Л А

8 лютого 2016 року м. Київ

Суддя Верховного Суду України ОСОБА_2., розглянувши заяву засудженого ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 4 жовтня 2013 року ОСОБА_1 засуджено за частиною другою статті 121 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 17 грудня 2013 року апеляційні скарги засудженого та його захисника - адвоката ОСОБА_3. залишено без задоволення, а вирок міськрайонного суду без зміни.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 червня 2015 року касаційну скаргу засудженого залишено без задоволення, а постановлені щодо нього рішення суду першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Не погоджуючись з постановленими щодо нього рішеннями, засудженим 19 жовтня 2015 року подано заяву про їх перегляд Верховним Судом України з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність, у подібних правовідносинах, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень, тобто з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 445 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК). Одночасно порушувалось питання про поновлення строку на звернення до Верховного Суду України.

Ухвалою судді Верховного Суду України від 9 листопада 2015 року засудженому було надано строк до 9 грудня 2015 року для усунення зазначених в ухвалі недоліків його заяви.

У зв'язку з тим, що протягом установленого строку від засудженого не надійшло заяви з усуненими недоліками, ухвалою судді Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року ОСОБА_1 було повернуто заяву про перегляд постановлених щодо нього судових рішень.

23 грудня 2015 року надійшла поштою та зареєстрована у Верховному Суді України заява засудженого, подана на виконання ухвали судді Верховного Суду України від 9 листопада 2015 року, тобто після того, як суддею було прийнято рішення і засудженому повернута його заява про перегляд постановлених щодо нього судових рішень. Про це було повідомлено ОСОБА_1 листом Верховного Суду України від 29 грудня 2015 року.

13 січня 2016 року засуджений звернувся до Верховного Суду України з повторною заявою, яка надійшла 2 лютого 2016 року та в якій засуджений зазначає, що ним на виконання вимог ухвали судді Верховного Суду України від 9 листопада 2015 року було подано заяву, датовану 4 грудня 2015 року та відправлену Начальником Криворізької виправної колонії № 80 Дніпропетровської області на адресу Верховного Суду України 7 грудня 2015 року, тобто у встановлений суддею строк.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 долучає до своєї заяви від 13 січня 2016 року раніше подану до Верховного Суду України заяву від 19 жовтня 2015 року та копію заяви від 4 грудня 2015 року, якою, на думку засудженого, ним усунуто недоліки, вказані в ухвалі судді Верховного Суду України. Також до заяви від 13 січня 2016 року засудженим долучено копії ухвал Верховного Суду України від 10 квітня 2008 року та 29 травня 2007 року; копії ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 серпня 2011 року та 3 жовтня 2013 року, а також копії судових рішень, постановлених щодо засудженого.

Вивчивши заяву засудженого ОСОБА_1 з доданими до неї матеріалами, вважаю, що заява не відповідає вимогам статей 448, 449 КПК в редакції Закону України №192-VIII від 12.02.2015 року «Про забезпечення права на справедливий суд», що набрала чинності з 28.03.2015 року, а тому заявнику належить встановити строк для усунення недоліків заяви.

Так, у своїй заяві від 13 січня 2016 року, виходячи з її змісту, засуджений фактично порушує питання про допуск справи до провадження Верховного Суду України за його заявами від 19 жовтня 2015 року та від 4 грудня 2015 року.

Відповідно до частини третьої статті 448 КПК однією з вимог до заяви про перегляд судового рішення Верховним Судом України є те, що заява підписується особою, яка її подає. Проте, долучена до заяви від 13 січня 2016 року заява від 4 грудня 2015 року не підписана заявником, оскільки є ксерокопією, а не оригіналом, що не може свідчити про її належне оформлення.

Крім того, як убачається з тексту поданих до Верховного Суду України заяв засудженого, він просить про перегляд судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 445 КПК.

Однак статтею 448 КПК передбачено, що в заяві про перегляд Верховним Судом України судових рішень повинно бути викладено й обґрунтування підстави для перегляду судового рішення.

Тобто у заяві, поданій із зазначеної вище підстави, повинно бути наведено, яка саме норма матеріального права, передбачена законом України про кримінальну відповідальність, неоднаково застосована судом касаційної інстанції в двох і більше рішеннях цього суду, в чому вбачається подібність правовідносин в оспореному рішенні і наданих для порівняння рішеннях касаційного суду, в чому полягає різниця змісту цих рішень з обгрунтуванням неправильності висновків суду касаційної інстанції в оспореному рішенні у порівнянні з іншими тощо.

Однак подана засудженим заява цим вимогам не відповідає.

Зокрема, в ній не конкретизовано норму матеріального права, яка неоднаково застосована судом касаційної інстанції, не наведено, в чому полягає подібність правовідносин, викладених судом у долучених до заяви судових рішеннях, і неоднаковість правозастосування з відповідною оцінкою наданих копій судових рішень.

Також відповідно до статті 449 КПК до заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України, зокрема з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 445 КПК, на підтвердження неоднаковості правозастосування необхідно додати копії рішень суду касаційної інстанції у подібних правовідносинах з різними висновками щодо застосування однієї і тієї самої норми матеріального права.

Однак з копій долучених до заяви для порівняння ухвал суду касаційної інстанції, на які послався засуджений, вбачається, що вони не містять остаточного висновку щодо застосування норми матеріального права, оскільки ними скасовано судові рішення з направленням справ на додаткове розслідування чи на новий апеляційний розгляд, тобто вони не можуть слугувати прикладом для порівняння з підстави, з якої звернувся засуджений.

Таким чином, під час перевірки відповідності заяви вимогам КПК встановлено недоліки, які перешкоджають вирішенню питання про допуск справи до провадження.

Згідно з частиною другою статті 450 КПК у разі невідповідності заяви вимогам цього Кодексу заявник письмово повідомляється про недоліки заяви та строк, протягом якого він зобов'язаний їх усунути.

На підставі наведеного, керуючись статтею 450 КПК,

ухвалила:

Про вказані недоліки заяви повідомити засудженого ОСОБА_1.

Надати йому строк для усунення недоліків до 24 лютого 2016 року.

У разі, якщо зазначені недоліки не будуть усунуті в установлений строк, заява буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України ОСОБА_2