Справа № 1-71/12
Провадження № 1/1015/5271/11
В И Р О К

іменем України

12.11.2012 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Бурбели Ю.С.,

за участю секретарів Солдатенко В.С., Шереметьєвої Т.В., прокурорів Черната О.А., Пономаренка Я.В., Юркової Ю.В., Алфьорової Г.В захисника ОСОБА_1, потерпілого ОСОБА_2, представника потерпілої ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, яка має середню освіту, працює фізичною особою-підприємцем, одружена, має неповнолітню дитину, зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше не судимої, у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

10.12.2010 року близько 19-ї години ОСОБА_4, перебуваючи на площі Леніна в м. Боярка, Києво-Святошинського району Київської області, з метою заволодіння картиною художника ОСОБА_5 «По горшки», розміром 23,8х36,4 см., яка належить ОСОБА_6 і яку той передав арт-дилеру ОСОБА_7 для перепродажу, зловживаючи довірою та дружніми стосунками з останньою, повідомила завідомо неправдиву інформацію відносно свого дійсного наміру продати дану картину за вигідною ціною в її інтересах, чим викликала у ОСОБА_7 хибну впевненість у вигідності даної пропозиції, ввела останню в оману та заволоділа зазначеною картиною, вартість якої, згідно висновку № 2895/11-12 від 22.04.2011 року станом на 10 грудня 2010 року складала 527 177 гривень 82 копійки, в подальшому своїх зобовязань не виконала, повернути картину, або гроші від її продажу відмовилась, чим заподіяла потерпілому ОСОБА_6 матеріального збитку в особливо великих розмірах.

В судовому засіданні підсудна ОСОБА_4 винною себе у вчиненні інкримінованого їй злочину не визнала та показала суду, що у липні 2010 року ОСОБА_7 попросила позичити їй 15 тисяч доларів. Вона погодилася. Але у визначений строк та гроші не повернула. В серпні 2010 року до неї звернулась знайома ОСОБА_8 Вона сказала, що хоче продати дві картини художника Пимоненка за 30 тисяч доларів США. Про це розповіла ОСОБА_7 Та сказала, що у неї є покупці й вона їх продасть за 45 тисяч доларів і перекриє свій борг та віддасть ОСОБА_8 30 тисяч доларів. Вона у ОСОБА_8 взяла дві картини і передала ОСОБА_7 В подальшому дізналась від ОСОБА_8, що ці дві картини висталялись на аукціон в аукціонному будинку «Корнерс» і продані за 20 тисяч доларів. ОСОБА_7 зізналась, що дійсно продала ці картини, пообіцяла повернути гроші їй та ОСОБА_8. ОСОБА_8 попросила її взяти з ОСОБА_7 розписку про те, що та позичила у неї 30 тисяч доларів США и поверне їх до 27.09.2010 року. Розписку ОСОБА_7 написала. На початку грудня 2010 року ОСОБА_7 сказала, що у неї є картина автора ОСОБА_5 «По горшки», вона її продасть та поверне гроші їй та ОСОБА_8, попросила домовитися з Цитовичем зробити експертне дослідження цієї картини. В подальшому, Цитович зателефонував ОСОБА_7 й вона забрала у нього картину. Після цього, на проспекті Науки в м.Київ, ОСОБА_7 передала їй картину для продажу. Пізніше ОСОБА_7 зателефонувала та пояснила, що грошей для того щоб розрахуватися з нею та ОСОБА_8 немає, тому вона залишає їй картину ОСОБА_5 у залог. Вона поїхала до Цитовича та забрала експертне дослідження. 20 грудня 2010 року до неї приїхала ОСОБА_7 та ОСОБА_6, який став погрожувати їй та вимагати, щоб вона повернула картину. Пояснив, що картина належить людині з Москви й йому треба її віддати, а зі слів ОСОБА_7 йому стало відомо, що дану картину вона забрала у неї за борги. З приводу погроз ОСОБА_6 та шахрайських дій ОСОБА_7 вона звернулась до міліції, але у порушенні кримінальної справи відмовили.

Їй телефонував невідомий чоловік, який представився ОСОБА_6 і сказав, що являється власником картини ОСОБА_5 «По горшки» та має документи.

Винність підсудної у вчиненні інкримінованого їй злочину підтверджується показаннями потерпілого та свідків.

Так, потерпілий ОСОБА_6 показав суду, що його син проживає в м. Донецьку, де знаходилася картина "За горшки" художника ОСОБА_5, що належить йому. На початку грудня 2010 року до нього звернулася знайома ОСОБА_7 з проханням дати їй можливість заробити. Він запропонував їй продати картину «По горшки» за 100 000 доларів США, і 09.12.2010 року його син ОСОБА_9 передав поїздом картину і Експертний висновок Всеросійського художнього науково-реставраційного центру імені академіка ОСОБА_10, що підтверджує її справжність. 18.12.2010 року ОСОБА_7 поінформувала про те, що виникли проблеми з реалізацією картини. і розповіла на її електронну адресу прийшов лист від ОСОБА_4 про те, що у неї є покупець на цю картину і що вона може продати її за 140 000 доларів США. В м. Боярка на площі Леніна, передала ОСОБА_4. Надалі, 12 грудня 2010 року у телефонній розмові та відмовилася повертати картину. Він зв'язався з останньою і попросив повернути картину. ОСОБА_4 не погодилася, крім того, сказала для того, щоб вона повернула картину, він повинен їй передати гроші в сумі 45 000 доларів США. Злочинними діями ОСОБА_4 йому завдано значного матеріального збитку.

Свідок ОСОБА_7 суду показала, що наприкінці листопада 2010 року ОСОБА_4 сказала, що у неї є клієнт на покупку картини дорогого і відомого українського художника. У зв'язку з цим фактом вона на початку грудня подзвонила ОСОБА_6 ОСОБА_11 запропонував їй заробити і продати належну йому картину художника ОСОБА_5 «По горшки». Сказав, що ця картина коштує 110 000 доларів США. Щоб дати їй можливість заробити грошей на операцію чоловікові, ОСОБА_11 запропонував повернути йому з продажу картини - 100 000 доларів, а решта зароблене - її заробіток. Після цього, син ОСОБА_6 ОСОБА_2 передав їй картину Вона відправила по електронній пошті її фотографію та експертний висновок ОСОБА_4. Прийшов лист від ОСОБА_4 про те, що у неї є покупець на цю картину за 140 000 доларів США. Після проведення експертизи у Цитовича, в м. Боярка, на площі Леніна, біля пам'ятника Леніну вона ОСОБА_4 передала цю картину 12 грудня 2010 року у телефонній розмові та відмовилася повертати картину.

Свідок ОСОБА_8 показала суду, що з 2001 року займається діяльністю пов»язаною з купівлею-продажем предметів мистецтва. У березні 2011 року до неї приїхала ОСОБА_4. Показала картину художника ОСОБА_12 «По горшки», розміром 23,8х36,4 см. та повідомила, що дана картина знаходиться у неї у заставі, сказала, що коли ОСОБА_7 віддасть їм гроші, тоді вона поверне їй картину.

В судовому засіданні в порядку ст. 306 КПК України досліджені показання свідка ОСОБА_2 який під час проведення досудового слідства по справі показав, що проживає в м.Донецьк. За місцем проживання з часів його дитинства, висіла картина художника Васильковского «По горшки». На початку грудня 2010 року йому зателефонував батько та попросив передати цю картину потягом до Києва на ім.»я ОСОБА_7 Ізабелли. Він виконав прохання батька, запакував картину Васильковського «По горшки» та документи на неї - експертне заключення і відправив потягом з Донецька до Києва. Наступного дня, його повідомили, що картину у Києві зустріла та людина, якій вона направлялась. Від батька дізнався, що картиною Васильковського «По горшки» шахрайським шляхом заволоділа невідома йому особа.

В судовому засіданні в порядку ст. 306 КПК України досліджені показання свідка ОСОБА_13, який під час проведення досудового слідства по справі показав, що у ОСОБА_2 бував вдома і бачив картину художника Васильковского. «По горшки». Йому відомо, зі слів ОСОБА_2, що на початку грудня 2010 року він відправив її потягом до міста Києва і що картиною шахрайським шляхом заволоділа невідома йому особа.

В судовому засіданні в порядку ст. 306 КПК України досліджені показання свідка ОСОБА_14 які під час проведення досудового слідства по справі дав покази аналогічні свідченням ОСОБА_13

Свідок ОСОБА_15 показав суду, що є чоловіком ОСОБА_4 На початку грудня 2010 року ОСОБА_7 сказала, що у неї є картина ОСОБА_5 «По горшки» і просила її продати. Вони зустрілися і та передала дружині картину щоб вона продала картину, або залишила її у залог до Нового року, в присутності нього. 20 грудня 2010 року до них приїхали ОСОБА_7 та ОСОБА_6. ОСОБА_6 став погрожувати дружині та вимагати, щоб та повернула картину. З приводу погроз ОСОБА_6 дружина звернулась до Ірпінського райвідділу міліції. А з приводу шахрайських дій ОСОБА_7 Ізабелли дружина звернулась до ОСОБА_16 Працівники ОСОБА_16 відмовили у порушенні кримінальної справи на підставі того, що не вбачають ознак шахрайства зі сторони ОСОБА_7 та запропонували звертатися до суду. Дружина звернулась з позовом до Ірпінського міського суду, яким було винесено заочне рішення про повернення боргового зобов»язання ОСОБА_7 дружині ОСОБА_4 В подальшому ОСОБА_6 запропонував дружині віддати борг за ОСОБА_7 Вони погодилися й дружина запропонувала поїхати до нотаріуса, щоб нотаріально засвідчити передачу боргу та картини. Він погодився. Зустрілися у нотаріуса у м.Києві по вул.Жилянська, 50/ Тарасівівська, 29, офіс № 2. Коли зустрілися з ОСОБА_6 у нотаріуса, той відмовився надавати свої анкетні дані нотаріусу, після чого взяв черновик договору і уїхав. На мобільний телефон дружини телефонував невідомий чоловік, який представився як ОСОБА_17. Він сказав, що являється власником картини ОСОБА_5 «По горшки» та має документи на неї.

Винність підсудної ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст.190 КК України також підтверджується іншими доказами дослідженими в процесі судового слідства:

- даними з заяв ОСОБА_6 та ОСОБА_7С від 27.12.2010 про вчинений злочин (А.с.8-10, 19-21 том 1);

-даними з висновку № 2895/11-12 від 22.04.2011, згідно якого ринкова вартість твору ОСОБА_5 «По горшки» С.Опошня (Полтавщина), дерево, олія, розміром 23,9х36,5х0,5 см. на дату 10 грудня 2010 року складала 527 177 гривень 82 копійки (А.с. 167-174 том 1);

- даними з довідки сектору Укрбюро Інтерполу в Київській області згідно якої картина художника ОСОБА_5 «По горшки» за обліками Генерального секретаріату Інтерполу не значиться. (А.с. 146 том 2); - даними з заочного рішення Ірпінського міського суду від 06.06.2011 року про стягнення із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 боргу в сумі 238 500, 0 гривень та 3% річних за прострочення боргового зобов»язання в розмірі 33 128, 60 гривень, всього 271 628, 60 гривень (А.с.147-148 том 2).

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд визнає, що показання, які потерпілий, свідки, давали суду та на стадії досудового слідства підтверджуються іншими дослідженими доказами по справі та свідчать про вчинення ОСОБА_4 інкримінованого їй злочину.

Суд вважає, що органом досудового слідства дії підсудної ОСОБА_4 вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 4 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене в особливо великих розмірах.

Призначаючи покарання підсудній, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винної та обставини справи, що помякшують і обтяжують покарання, а також те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставинами, які помякшують покарання підсудної, відповідно до ч.1 ст.66 КК України суд визнає відшкодування завданої злочином шкоди та, відповідно до ч.2 ст.66 КК України, наявність у ОСОБА_4 неповнолітньої дитини.

Обставин, що обтяжують покарання підсудної, судом не встановлено.

Призначаючи покарання, суд враховує, що згідно ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 4 ст. 190 КК України, є особливо тяжким злочином, враховує особу підсудної ОСОБА_4 яка вчинила злочин уперше, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, та вважає за можливе призначити їй покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 190 КК України.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов до висновку про можливість подальшого виправлення підсудної без ізоляції від суспільства і вважає за можливе звільнити її від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Заявлений потерпілим ОСОБА_6 цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином, суд залишає без розгляду у звязку з його заявою.

Судові витрати підлягають стягненню з підсудної.

Доля речових доказів вирішується відповідно до ст. 81 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 323-324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України і призначити їй за цим законом покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (пять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обовязки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.

До вступу вироку в законну силу залишити ОСОБА_4 запобіжний захід підписку про невиїзд.

Цивільний позов ОСОБА_6 залишити без розгляду.

Речовий доказ - картину ОСОБА_5 «По горшки» С.Опошня (Полтавщина), дерево, олія, розміром 23,9х36,5х0,5 см., яка передана на зберігання потерпілому, залишити у користуванні потерпілого ОСОБА_6.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь КНДІСЕ Мінстерства Юстиції України (м.Київ, вул. Смоленська, 6), судові витрати за проведення судової мистецтвознавчої експертизи № 2895/11-12 від 22.04.2011 року в розмірі 7050 грн. (т.1, а.с. 166).

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом пятнадцяти діб з дня його проголошення.

Суддя Ю.С. Бурбела