Справа 127/5877/15-к
Провадження 1-кс/127/2098/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2015 року Вінницький міський суд Вінницької області
в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю слідчого ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в залі суду клопотання слідчого ВРЗ у СГД СВ ВМВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_3 про арешт майна та матеріали кримінального правопорушення № 0001199 від 27.02.2015 року, -
ВСТАНОВИВ:

26.03.2015 року до Вінницького міського суду звернулась слідчий ВРЗ у СГД СВ ВМВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_3 про арешт майна.

Клопотання мотивовано тим, що ВРЗ у СГД СВ ВМВ УМВС України у Вінницькій області проводиться розслідування кримінального провадження №0001199 від 27.02.2015 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 358, ч.3 ст. 190 КК України.

Згідно клопотання, 29.05.2001 ОСОБА_4 умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету отримання пільгової пенсії, надав УПФ України в Замостянському районні у м. Вінниці трудову книжку, довідку уточнюючу особливий характер роботи, довідку про заробітну плату, заздалегідь знаючи, що у документах містяться неправдиві відомості, що не відповідають дійсності.
У трудовій книжці наявні відомості про те, що в період з 16.06.1971 по 28.09.1996 ОСОБА_4 працював на підприємстві «Артіль старателів «Приполярьє»»; у довідці уточнюючій особливий характер роботи необхідній для призначення пільгової пенсії від 30.09.1996 №2176 наявні відомості про те, що ОСОБА_4 працював на підприємстві «Артіль старателів «Приполярьє»» з 16.06.1971 по 28.09.1996, що складає 25 років 3 місяця та 12 днів, у виробництві з добування дорогоцінних і кольорових металів підземним способом; у довідці про заробітну плату ОСОБА_4 від 30 вересня 1996 №134 вказано період праці ОСОБА_4 з 16.06.1971 по 28.09.1996, що суперечить тому, що він фактично 29.07.1988 року був арештований Ілінецьким РВ Вінницької області, надалі засуджений Ілінецьким районним судом Вінницької області за ч. З ст. 81, ч. 2 ст. 140, ст. 42 КК СРСР до 4 років позбавлення волі та звільнився від відбування покарання 29.07.1992.
Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушенні!, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа.
ОСОБА_4 , переслідуючи корисливий мотив, реалізуючи злочинний умисел, спрямований на шахрайське заволодіння коштами, ввів в оману співробітників УПФ України в м. Вінниця, надавши завідомо підроблені вищевказані документи. На підставі поданих документів управлінням з 27.06.2001 ОСОБА_4 було призначено пенсію на пільгових умовах, зі зменшенням пенсійного віку на 10 років, на підставі ч. 2 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення». У період з 27.06.2001 по 31.03.2015 ОСОБА_4 заволодів коштами УПФ України у м. Вінниці в сумі 325 416, 94 гривень, завдавши своїми умисними діями УПФ України у м. Вінниці матеріальної шкоди у великих розмірах, що у 534,34 рази перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. З ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому у великих розмірах.
Досудовим розслідуванням встановлено, що у підозрюваного ОСОБА_4 у власності перебуває автомобіль марки «ЗАЗ 110307», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2003 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 . Вказане майно перебуває поза будь-якими обмеженнями на відчуження.
Так як по вказаному кримінальному провадженню державі було завдано значної матеріальної шкоди, тому, з метою забезпечення виконання рішення суду в частині цивільного позову, просила накласти арешт на вищевказаний транспортний засіб.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримала.

Підозрюваний ОСОБА_4 заперечував щодо задоволення клопотання та пояснив, що на момент розгляду клопотання він не являється власником транспортного засобу на якій планується накласти арешт.

За відсутності клопотання про фіксацію судового процесу технічними засобами суд, вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження № 0001199 від 27.02.2015 року, клопотання слідчого, дійшов наступного висновку.
Так, згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужити певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.
В даному випадку, законодавець визначає, що арешт може бути накладено лише на майно підозрюваного ОСОБА_4 .
В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , власником транспортного засобу марки «ЗАЗ 110307», синього кольору, 2003 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , з 18.03.2015 року являється ОСОБА_5 .
Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що автомобіль, на який слідчий ініціює накласти арешт, підозрюваному ОСОБА_4 не належить, тому, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є не обґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 100, 131, 132, 170-172 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання слідчого ВРЗ у СГД СВ ВМВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_3 про арешт майна підозрюваного ОСОБА_4 , а саме автомобіль марки «ЗАЗ 110307», державний номерний знак НОМЕР_1 - відмовити.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя