№1-кс/760/411/16
(№760/793/16-к)

21. 01. 2016 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши в залі суду, в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ТОВ «Віва Паркет» - про скасування арешту майна,
До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ТОВ «Віва Паркет» - про скасування арешту майна.
Заявник зазначає, що на даний час у кримінальному провадженні навіть не повідомлено про підозру жодній особі, у тому числі жодній службовій особі ТОВ «ВІВА ПАРКЕТ», тобто воно є фактовим, що унеможливлює застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.
Тобто, з вищевикладеного вбачається, що на даний час немає кримінального провадження за фактом ухилення від сплати податків службовими особами саме ТОВ «ВІВА ПАРКЕТ» або створення ними фіктивних суб`єктів господарювання.
Окрім того, ТОВ «ВІВА ПАРКЕТ» взагалі не мало господарських взаємовідносин з будь-яким із підприємств, які зазначені в тексті ухвали від 06.10.2015, як такі, що мають ознаки фіктивності.
Заявник зазначає, що майно, на яке було накладено арешт ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 06.10.2015, не відповідає критеріям ч. 2 ст. 167 КПК України, оскільки воно не підшукане, не виготовлене, не пристосоване чи не використане як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) не зберегло на собі його сліди; не надане особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; не є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з його незаконним обігом; не набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від нього, або на яке було спрямоване кримінальне правопорушення.
Адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні подане клопотання про скасування арешту з майна підтримала та просила його задовольнити з підстав зазначених у клопотанні.
ВКР СУ ФР ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області в судове засідання свого представника не направили.
Слідчим суддею, з урахуванням положень ст. 174 КПК України, визнано можливим розгляд клопотання у відсутність слідчого, на підставі клопотання якого накладено арешт.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, приходить до наступного висновку.
За змістом положень ст. 3 КПК України, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Зазначені положення Конституції України кореспондуються із ч. 1 ст. 9 КПК України, відповідно до якої, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Вищевказані положення кримінального процесуального Закону кореспондуються із ст. 41 Конституції України та ст.ст. 316, 317, 321 ЦК України, відповідно до яких ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Окрім цього, згідно положень статті 1-ї Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Частиною 1 ст. 170 КПК України встановлено, що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.
Положеннями КПК України передбачені два самостійні інститути забезпечення заходів кримінального провадження шляхом накладення арешту на майно, а саме: 1. накладання арешту на майно підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду завдану їх діями з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову (ст.170 КПК України); 2. накладання арешту на речі та документи, які мають режим тимчасово вилученого майна (ч.5 ст171, ч.2 ст. 167 КПК України).
Однак, у відповідності до положень ч.3 ст.170 КПК України, арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.
Таким чином, обов`язковими передумовами вирішення питання про наявність підстав для арешту майна в порядку ст. 170 КПК України є наявність у кримінальному провадженні спеціальних суб`єктів: підозрюваного або обвинуваченого, а у визначених законом випадках також особи, яка несе цивільну відповідальність за їх дії, а також наявність спеціальної мети - забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.
Згідно зі ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст.ст. 276 279 КПК, повідомлено про підозру або особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення; обвинуваченим є особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК України.
Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що арешт може бути накладений виключно на майно підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Майно, належне іншим особам, у тому числі юридичним, арештові не підлягає.
В порушення вищевказаних вимог Закону, арешт накладено на майно ТОВ «ВІВА ПАРКЕТ», тобто юридичної особи.
Встановлено, що на даний час у кримінальному провадженні навіть не повідомлено про підозру жодній особі, у тому числі жодній службовій особі ТОВ «ВІВА ПАРКЕТ», тобто воно є фактовим, що унеможливлює застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.
Частиною 2 ст. 170 КПК України встановлено, що слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1. підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2. надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; 3. є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; 4. набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.
Тобто, з вищевикладеного вбачається, що на даний час немає кримінального провадження за фактом ухилення від сплати податків службовими особами саме ТОВ «ВІВА ПАРКЕТ» або створення ними фіктивних суб`єктів господарювання.
Крім того, вбачається, що ТОВ «ВІВА ПАРКЕТ» взагалі не мало господарських взаємовідносин з будь-яким із підприємств, які зазначені в тексті ухвали від 06.10.2015, як такі, що мають ознаки фіктивності.
Таким чином вбачається, що майно, на яке було накладено арешт ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 06.10.2015, не відповідає критеріям ч. 2 ст. 167 КПК України, оскільки воно не підшукане, не виготовлене, не пристосоване чи не використане як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) не зберегло на собі його сліди; не надане особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; не є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з його незаконним обігом; не набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від нього, або на яке було спрямоване кримінальне правопорушення.
З огляду на викладене вбачається, що майно, яке належить ТОВ «ВІВА ПАРКЕТ», на даний час, не підлягає арешту, а тому клопотання про скасування арешту є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 174, 372 КПК України,-
Клопотання задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: ОСОБА_1