Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянула 30 листопада 2015 року в м. Києві касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції на ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 15 вересня 2015 року щодо ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и л а:
Вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06 липня 2015 року

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Кіровограда, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 410 КК України та призначено покарання:

- за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- за ч. 2 ст. 410 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

ОСОБА_4 засуджено за те, що він, будучи військовою службовою особою, у зв`язку з частковою мобілізацією, займаючи посаду

командира 1 відділення 3 групи спеціального призначення 12 роти спеціального призначення польової пошти НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , в обов`язки якого входило, зокрема, зберігати озброєння, техніку спорядження та стежити за їх наявністю та готовністю до бойового застосування, порушуючи положення ст.ст. 9, 11,16,125,126 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, зловживаючи службовим становищем, викрав, незаконно носив, зберігав вогнепальну зброю та придбав, носив, зберігав бойові припаси без передбаченого законом дозволу за наступних обставин.

Так, 22 листопада 2014 року о 16 год, ОСОБА_4 , перевіряючи наявність і комплектність штатної зброї особового складу військової частини під контролем заступника командира та скориставшись відсутністю останнього, викрав автоматичну зброю - 44(АО-44) з маркувальним позначенням « НОМЕР_2 » в комплекті з металевим прикладом, глушником з маркувальним позначенням « НОМЕР_3 » та магазином без набоїв з маркувальним позначенням « НОМЕР_4 », сховав її під штани та кофту, виніс з території військової частини польова пошта НОМЕР_1 та переніс до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 , де в подальшому незаконно зберігав.

Крім того, в листопаді 2014 року, у м. Кіровограді, у невстановленої органом досудового розслідування особи, без передбаченого законом дозволу придбав бойові припаси, а саме: 29 набоїв калібру 9 мм з маркувальним позначенням « НОМЕР_5 », які переніс та зберігав за вищевказаною адресою свого проживання.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 15 вересня 2015 року вирок суду змінено. Постановлено вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення на строк 3 роки, за ч. 2 ст. 410 КК України до покарання у виді позбавлення на строк 5 років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_4 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та покладенням обов`язків, передбачених п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

У касаційній скарзі прокурор не погоджується із судовим рішенням відносно ОСОБА_4 , просить його скасувати з підстав неправильного

застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд апеляційної інстанції безпідставно врахував щире каяття засудженого та активне сприяння у розкритті злочину як обставини що пом`якшують призначене покарання, а тому помилково дійшов до висновку про можливість звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України. Крім того, на думку прокурора, залишилися поза увагою суду обставини вчинення злочину в умовах проведення на сході країни антитерористичної операції та дані, що характеризують особу винного, який має 5 доган за період проходження військової служби, одна з яких є суворою. До того ж, як стверджує скаржник, малолітня дитина, яка знаходиться на утриманні засудженого проживає з його колишньою дружиною. Ухвала апеляційного суду, на думку прокурора, не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши дотримання прокурором порядку, строків касаційного оскарження та відповідність касаційної скарги вимогам закону, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Кваліфікація дій засудженого за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 410 КК України у касаційній скарзі не оспорюється, а тому касаційним судом судові рішення в цій частині не перевіряються.

Безпідставними є доводи касаційної скарги прокурора про м`якість призначеного ОСОБА_4 покарання та безпідставне звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах санкції закону, з урахуванням ступеню тяжкості злочину, даних про особу засудженого та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як убачається з копії вироку суду, при призначенні покарання ОСОБА_4 судом було враховано ступінь тяжкості вчинених злочинів, які у відповідності до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких та середньої тяжкості, дані про особу винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, посередньо характеризується за місцем проходження військової служби, зокрема має 5 дисциплінарних стягнень.

Обставин, які б обтяжували чи пом`якшували призначене покарання судом не встановлено.

З огляду на викладені обставини, суд призначив засудженому покарання у мінімальних межах установлених санкціями статей ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 410 КК України.

Апеляційний суд належним чином перевірив доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_5 , яка діяла в інтересах засудженого

ОСОБА_4 , врахував дані про особу засудженого, обставини вчинення злочинів, встановлених під час судового розгляду судом першої інстанції та погодився з судом щодо виду та розміру призначеного засудженому покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України.

Разом з тим, колегія суддів не погодилася з висновками суду щодо відсутності підстав для застосування до ОСОБА_4 положень ст. 75 КК України.
У відповідності до ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання суд визнав щире каяття засудженого та активне сприяння у розкритті злочину. В обґрунтування прийнятого рішення, суд послався на матеріали кримінального провадження, з яких вбачається, що про щире каяття засудженого, зокрема, свідчить протокол допиту підозрюваного ОСОБА_4 , угода про визнання ним винуватості, яка хоча і не була затверджена судом, однак, підтверджує повне визнання ним своєї вини. Крім того, з протоколу слідчого експерименту від 26 грудня 2014 року випливає, що засуджений розкрив слідству механізм вчинення ним викрадення зброї, з огляду на що вказане підтверджує активне сприяння ОСОБА_4 у розкритті злочину.
Враховуючи дані про особу та обставини справи суд належним чином обґрунтовуючи прийняте рішення, звільнив ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, з чим погоджується і суд касаційної інстанції.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України, є обґрунтованою та вмотивованою.
За таких обставин, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги прокурора, та вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.
Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції на ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 15 вересня 2015 року щодо ОСОБА_4 .

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_1