Справа № 461/7319/15-к
В И Р О К
Іменем України
03.02.2016 року Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові кримінальне провадження № 0000609за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кемерове РФ, громадянина України, вдівця, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:
Протягом 25-26 лютого 2015 року ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_1 під час конфлікту на побутовому ґрунті, діючи умисно, наніс ОСОБА_10 удари табуреткою по голові, тулубу та кінцівках. Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 22/15 від 06 квітня 2015 року ОСОБА_10 заподіяні: рана лівої тім`яної ділянки голови та субарханоїдальний крововилив лівої тім`яної частки мозку, перелом кісток носа, садно спинки носа, синяки в підорбітальних ділянках, які відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, множинні синяки в ділянках живота справа, над лобком, в обох пахових ділянках, на правому стегні, лівій сідниці, лівій гомілці та правому колінному суглобі, які відносяться до легкого тілесного ушкодження, а також травму живота у вигляді розриву брижі нижнього відділу тонкої кишки, яка ускладнилась некрозом стінки кишки та гнійним перитонітом, а також розрив капсули селезінки, крововиливи в брижу тонкої кишки в середній третині черевної порожнини, які відносяться у живої особи до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент заподіяння та призвели до смерті ОСОБА_10 .
Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочині) не визнав та пояснив, що 25 лютого 2015 року приблизно о 17 год.30 хв. він прийшов на Краківський ринок у місті Львові де працювала його дружина ОСОБА_10 . Остання перебувала у кафе «Марія» на території ринку разом зі своїми раніше знайомими ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , де вони розпивали спиртні напої. Він запропонував дружині піти додому. По дорозі ОСОБА_10 купила пляшку горілки. Вдома вони випили приблизно по 100 грам горілки, при цьому дружина була в стадії сильного алкогольного сп`яніння. Між ними виник словесний конфлікт, після чого ОСОБА_10 кухонною качалкою вдарила його два рази по спині та пішла з кухні в кімнату. Він вдягнув куртку та зайшов до неї в кімнату. Під час продовження сварки він вдарив її один раз у ніс, а потім вдарив у груди, від чого вона впала на спину на кушетку де вони спали. Після чого, він пішов з квартири і був там відсутній з вечора 25 лютого 2015 року до середини дня 26 лютого 2015 року. На наступний день, приблизно о 12 годині на вулиці Леонтовича у місті Львові, під час розмови з чоловіками на ім`я ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , з якими він перебував також з вечора 25 лютого 2015 року до моменту, коли він випадково побачив ОСОБА_15 . Остання нормально себе почувала, віддала ключі від квартири та сказала, що через пару днів прийде за своїми речами. Йому було відомо, що вона буде знаходитись у своєї знайомої ОСОБА_11 , бо вони про це домовлялися в кафе під час вживання спиртних напоїв.
При цьому, він сподівався, що через пару днів вона повернеться додому, оскільки раніше вони також сварилися, вона йшла та через декілька днів поверталася. 03 березня 2015 року він мав намір йти до міліції для написання заяви про зникнення дружини, однак, прийшов дільничний інспектор з повідомленням про перебування ОСОБА_10 у лікарні. Інспектору він надав аналогічні пояснення. 04 березня 2015 року він розмовляв з дружиною в реанімації, яка повідомила йому, що її побив і штовхнув з другого поверху чоловік, якого він зобов`язаний знайти. На його думку, це племінник ОСОБА_11 , з яким раніше вже був конфлікт під час сумісного вживання спиртних напоїв. Вважає, що свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 його обмовили, так як винні йому п`ять тисяч доларів і не мають наміру їх повертати. З потерпілим ОСОБА_6 (сином ОСОБА_15 ) у нього також складні стосунки, так як він був проти матеріальної допомоги йому за рахунок їх сімейного бюджету. Свідок ОСОБА_16 дала неправдиві покази в судовому засіданні, так як у неї був конфлікт з ОСОБА_10 . Вважає, що травми ОСОБА_15 отримала саме під час перебування у ОСОБА_11 . Раніше вони також сварилися. Іноді він міг застосувати насильство до дружини, але воно було легке. Щодо плям крові на вилученій постільній білизні, пояснив, що у дружини було певне захворювання, від якого з`явилися ці плями. З висновком експертизи про причину смерті не погоджується, вважає винними лікарів у зв`язку з неналежним лікуванням ОСОБА_10 . Допускає, що травму вона отримала саме під час падіння з другого поверху у будинку ОСОБА_11 .
Незважаючи на процесуальну позицію обвинуваченого ОСОБА_7 , його вина у вчиненні злочину в межах висунутого обвинувачення за встановлених судом обставин підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, зокрема:
- показами потерпілого ОСОБА_6 про характер стосунків, які склалися між ОСОБА_10 - його матір`ю, та обвинуваченим, які проживали в шлюбі. Обвинувачений, зі слів матері, зловживав спиртними напоями, неодноразово її бив, кидався і на нього з ножем. У його присутності ОСОБА_7 двічі погрожував вбити ОСОБА_10 . Остання жаліла обвинуваченого і після застосування насилля до органів внутрішніх справ не зверталася. 28 лютого 2015 року вночі йому зателефонувала ОСОБА_11 та повідомила, що мати перебуває у лікарні. Пізніше мати особисто зазначила йому, що її в квартирі побив табуреткою ОСОБА_7 , при цьому знову погрожуючи вбити. Коли обвинувачений вийшов з квартири за спиртними напоями, вона сховала свій паспорт, вийшла з квартири та пішла до знайомих, які в подальшому відвезли її до лікарні. Він бачив, що у матері багато синців на тілі, у неї був тяжкий стан. Зазначив, що після вживання спиртних напоїв ОСОБА_7 поводив себе неадекватно;
- показаннями свідка ОСОБА_11 , яка повідомила, що знала ОСОБА_10 приблизно три роки. ЇЇ постійно бив чоловік ОСОБА_7 . Раніше двічі вона була очевидцем побиття ОСОБА_10 і особисто викликала їй швидку. В останній раз 27 лютого 2015 року, приблизно о 17-18 годині, ОСОБА_10 прийшла до неї знову вся побита(голова,обличчя, була кровотеча), але відмовилася викликати швидку. Розповіла, що її побив ОСОБА_7 табуреткою, яку завернув у ковдру. При цьому, ОСОБА_10 лежала на підлозі, а ОСОБА_7 «танцював» на ній з табуреткою. З її слів, побиття продовжувалося протягом декількох днів, ОСОБА_17 не випускав її з квартири. Потім їй вдалося вийти з дому та прийти до неї. Міліцію викликати вона відмовилася. Переночувавши, 28 лютого 2015 року, вони разом з ОСОБА_10 на таксі поїхали до ОСОБА_18 (родички ОСОБА_10 ) та потім туди викликали швидку, яка відвезла ОСОБА_10 до лікарні. Вказала, що заяви до міліції щодо попереднього застосування до неї насильства обвинуваченим не писала, так як дуже любила ОСОБА_7 і прощала його, а ті заяви, які подавала, в подальшому забирала.;
- показаннями свідка ОСОБА_12 , який був двоюрідним братом ОСОБА_10 і до якого ввечері 27 лютого 2015 року прийшла остання, яка трималася за живіт, на ногах та обличчі у неї були синяки. При цьому, вона повідомила, що прийшло з дому і її побив ОСОБА_7 . Переночувавши, на наступний день вона та його дружина ОСОБА_11 поїхали до його матері ОСОБА_18 , де і викликали швидку допомогу для ОСОБА_10 . Раніше ОСОБА_10 також скаржилася, що чоловік її б`є, але до міліції не зверталася, ночувала у ОСОБА_18 та поверталася додому;
- показаннями свідка ОСОБА_19 , який працюючи лікарем-хірургом оперував ОСОБА_10 , і під час лікування остання повідомила, що її побив табуреткою чоловік приблизно за 3 3,5 доби до операції, локалізація фізичних ушкоджень відповідала її поясненням. До лікарні її привезла товаришка, яка наполягла на отриманні ОСОБА_10 медичної допомоги;
- показаннями свідка ОСОБА_20 ,допитаної слідчим суддею, яка вказала, що навесні 2015 року перебувала на лікуванні разом з прооперованою ОСОБА_10 і що та повідомила, що її побив табуреткою чоловік;
- показаннями свідка ОСОБА_16 , подруги ОСОБА_10 , яка приїхала до лікарні після телефонного виклику останньої та побачила її сильно побиту, на голові був великий шрам. Зі слів ОСОБА_10 її побив табуреткою чоловік ОСОБА_7 , який і раніше її бив неодноразово, застосовував ніж, не випускав з квартири. Зі слів ОСОБА_10 , після побиття ОСОБА_7 пішов за горілкою, а вона вийшла з квартири та пішла до своєї знайомої ОСОБА_21 . Вказала, що ОСОБА_7 в стані алкогольного сп`яніння поводить себе неадекватно, погрожував насиллям і їй. ОСОБА_10 повідомляла не раз, що боїться обвинуваченого;
- показами свідка ОСОБА_22 , з яких вбачається, що у квітні 2015 року він був присутній під час проведення слідчої дії на досудовому розслідуванні у якості понятого. У квартирі обвинуваченого ОСОБА_7 були оглянуті та вилучені певні речі, в тому числі простирадло з плямами крові, табурет. Все вказане у протоколі відповідало дійсності і він підписав протокол без зауважень;
- показами свідка ОСОБА_23 , який пояснив, що приймав участь у якості понятого під час слідчої дії, але дату чітко зазначити не може, у зв`язку зі спливом тривалого терміну. З квартири обвинуваченого були вилучені речі, що підтверджено його підписом у протоколі;
- показами свідка ОСОБА_24 , який пояснив, що в лікарні ОСОБА_10 зазначила, що її побив чоловік ОСОБА_7 , і йому як дільничному інспектору міліції доручили здійснити перевірку фактів, вказаних у повідомленні з травмпункту. Зустрітися безпосередньо з ОСОБА_10 він не зміг, так як це заборонили лікарі у зв`язку з її післяопераційним періодом. При цьому, ОСОБА_7 надав йому пояснення, що вони посварилися з ОСОБА_10 і вона пішла з квартири.
Крім показів потерпілого та свідків, отриманих в судовому засіданні обставини злочину та винність обвинуваченого підтверджується наступними письмовими доказами, а саме:
- даними, що вказані у телеграмі по УВС у Львівській області № 2472 від 28 лютого 2015 року та рапорті дільничного інспектора міліції Галицького РВ м. Львова, відповідно до яких, до органів міліції надійшло повідомлення з травмпункту № 3 м. Львова про те, що до закладу звернулася ОСОБА_10 з тілесними ушкодженнями, які були нанесені їй 26 лютого 2015 року приблизно о 23 год. 30 хв. ОСОБА_7 (т.1,а.с.153,154),
- даними протоколу огляду трупа від 11 березня 2015 року (т.1,а.с.155-156), згідно з якими за участі понятих був оглянутий труп ОСОБА_10 , зафіксовані прояви тілесних ушкоджень;
- даними медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_10 , яка була госпіталізована до Комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги 28 лютого 2015 року у стані середньої важкості з діагнозом тупа травма живота, розрив тонкої кишки, дифузний гнійно-фіброзний перитоніт. В розділі «Анамнез хвороби» зазначено: «Травма побутова хуліганська. 25 лютого 2015 року о 23 год. 40 хв. побив чоловік, за допомогою не зверталась. Звернулась тільки 28 лютого 2015 року». ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10 померла (т.1,а.с.159);
- лікарським свідоцтвом про смерть ОСОБА_10 (т.1,а.с.161), згідно з даними якого до смерті призвели патологічні стани: дифузний перитоніт, некроз стінки тонкої кишки, розрив тонкої кишки, ушкодження внаслідок контакту з тупим предметом;
- даними протоколу огляду місця події від 06 квітня 2015 року, в ході якого за участі понятих було оглянуте приміщення квартири АДРЕСА_2 . При огляді було зафіксовано обстановку житлового приміщення. Під час огляду вилучено табуретку білого кольору, подушку, підодіяльник та простирадло зі слідами крові (т.1,а.с.172-183);
- даними висновку експерта судово-медичної експертизи (далі СМЕ) № 22/15 від 06 квітня 2015 року (т.1,а.с.184-194), згідно з яким:
1) причиною смерті ОСОБА_10 є тупа травма живота у вигляді розриву брижі тонкої кишки, крововиливів в брижу тонкої кишки, розриву капсули селезінки, ускладнених некрозом стінки тонкої кишки, дифузним гнійно-фіброзним перитонітом, порушенням кишкової прохідності, некротичним езофагітом, запаленням легенів, набряком легенів та головного мозку;
2) на трупі ОСОБА_10 виявлено наступні ушкодження: садно спинки носа, синяки в правій підорбетально-виличній ділянці, в лівій вилично-щічній ділянці, рана лівої тем`яної ділянки голови, субарханоїдальний крововилив лівої тем`яної частки головного мозку, синець біля основи лівого плечового суглобу, п`ять синців на лівому плечі, синець на передній поверхні верхньої третини лівого передпліччя, синець на тильній поверхні правої кисті, синці в нижній частині живота, в лівій та правій пахових ділянках живота, три синці на передньо-боковій поверхні нижньої третини живота справа, три синці на передній поверхні середньої та верхньої третини живота справа, синець передньої поверхні верхньої третини правого стегна біля пахової ділянки, два синці на передній поверхні правого колінного суглобу, синець в нижній третині лівої гомілки, перелом кісток носа, травма живота з наявністю масивного розриву брижі нижнього відділу тонкої кишки, некроз сегмента тонкої кишки, крововиливи в брижу тонкої кишки в середній третині черевної порожнини, надрив капсули діафрагмальної поверхні селезінки. Дані ушкодження за видами відносяться до легких та тяжких тілесних ушкоджень живої людини, частина з яких призвела до смерті ОСОБА_10 .
Відповідно до висновку СМЕ, вищезазначені ушкодження на тілі ОСОБА_10 могли бути спричинені за декілька тижнів до смерті, не виключно 25 чи 26 лютого 2015 року. Пошкодження у своїй сукупності, а також травма живота, яка призвела до смерті, не характерні для утворення під час вільного падіння на площину з висоти зросту. Травми: розрив брижі нижнього відділу тонкої кишки, надрив капсули діафрагмальної поверхні селезінки, численні синці передньої стінки черевної порожнини могли утворитися від неодноразових ударів тупими предметами в ділянку передньої черевної стінки, в тому числі від ударів ніжками табуретки. Пошкодження на ділянці живота трупа ОСОБА_10 , які призвели до смерті останньої, не могли бути спричинені при обставинах, на які вказує ОСОБА_7 , а саме: від удару долонею по обличчю та рукою в ділянку грудей справа.
Допитаний в судовому засіданні експерт відділення судово-медичної експертизи КМКЛШМД ОСОБА_25 в повній мірі підтвердив надані ним та зазначені вище висновки. Експерт пояснив, що клінічний діагноз ОСОБА_10 був встановлений лікарями протягом трьох днів, з 28 лютого по 01 березня 2015 року, що відповідає нормативним вимогам. Хронічний панкреатит та гепатит, на які страждала ОСОБА_10 , є супутніми захворюваннями та не пов`язані зі смертю. Причиною ж смерті стала травма живота, заподіяна тупим предметом, можливо кутовою частиною табуретки, що була оглянута в судовому засіданні, або іншою подібною. Зазначена травма призвела до розриву брижі.
На зауваження захисника та обвинуваченого щодо можливості отримання ОСОБА_10 травм внаслідок падіння в побуті, судовий експерт пояснив, що падіння з висоти людського зросту могло призвести до розриву брижі, однак набагато меншого розміру, ніж безпосередньо виявлено у ОСОБА_10 .
В судовому засіданні за клопотанням сторони захисту була оглянута табуретка, що вилучена під час огляду місця події з квартири. Її розміри, форма та вага не виключають можливості застосування у якості знаряддя нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 за встановлених судом обставин;
- даними у висновку судово-імунологічної експертизи № 489/2015-ім від 30 квітня 2015 року, згідно з яким у слідах на підодіяльнику, простирадлі, речах вилучених під час проведення огляду місця події у квартирі АДРЕСА_2 виявлені сліди крові, яка за груповою характеристикою може бути кров`ю ОСОБА_10 (а.с.202-206);
- даними у висновку експерта № 10/243 від 23 червня 2015 року, відповідно до яких генетичні ознаки слідів крові на подушці, простирадлі та підодіяльнику є змішаними, походять не менше ніж від двох осіб, серед яких присутні генетичні ознаки зразків крові ОСОБА_10 (а.с.211-218);
- даними у висновку експерта СМЕ № 172/2015ц від 14 травня 2015 року, згідно з якими, походження крові у плямах на підодіяльнику та простирадлі є кров з травної системи та кров від носової кровотечі (а.с.219-221).
Суд вважає, що зазначені докази по справі зібрані відповідно до вимог кримінального процесуального закону, є належними та допустимими.
Показання обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він не спричиняв ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень, суд розцінює як намагання завадити встановленню істини по справі, уникнути покарання за умисний злочин. Такі показання обвинуваченого повністю спростовуються документами, висновками експертиз та показаннями потерпілого, свідків, які узгоджуються між собою і на підставі яких суд встановив обставини подій та має можливість надати їм належну правову оцінку.
Суд відхиляє твердження сторони захисту про недопустимість показів свідків, що дані суду з чужих слів. Покази, дані свідками в судовому засіданні, ґрунтуються на безпосередніх повідомленнях ОСОБА_10 після її побиття і до моменту смерті. Суд визнає їх допустимими доказами в порядку, визначеному ч. 2 ст. 97 КПК України, з огляду на наступне. Показання свідків, дані під присягою, за своїм змістом істинні, отримані в судовому засіданні у відповідності до вимог КПК України, узгоджуються між собою та з письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні і відповідають фактичним обставинам справи, є допустимим доказом згідно з іншими правилами допустимості доказів.
Так, свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_20 зазначили в судовому засіданні, що зі слів ОСОБА_10 , ОСОБА_7 наніс їй тілесні ушкодження табуреткою. Дані покази узгоджуються з висновками судово-медичної експертизи та показами експерта, який був допитаний судом.
Підстав оговорювати обвинуваченого у ОСОБА_10 , потерпілого та свідків, наявності неприязних стосунків з ними, як зазначає ОСОБА_7 , судом не встановлено, не наведені докази про існування таких підстав і стороною захисту.
Крім того, за показами потерпілого ОСОБА_6 та свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 факти застосування ОСОБА_7 насильства до ОСОБА_10 були неодноразовими.
Даних передбачених ч. 2 ст. 96 КПК України відносно допитаних судом свідків для доведення недостовірності їх показань, як то покази, документи, які підтверджують їх репутацію, зокрема, щодо засудження за завідомо неправдиві показання, обман, шахрайство або інші діяння, що підтверджують нечесність останніх в ході судового розгляду встановлено не було.
Обставина, на яку посилається захисник, щодо невстановлення точного часу нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 , вважається судом такою що не впливає на доведеність вини останнього.
Час побиття, зазначений у медичній карті (т.1,а.с.159) медичним працівником 25 лютого 2015 року. У телеграмі УВС у Львівській області від 28 лютого 2015 року № 2472 зазначена дата побиття ОСОБА_10 26 лютого 2015 року (за повідомленням травмпункту). Такі неточності у визначенні дати в медичних документах суд пояснює тим, що дати медичним працівникам ОСОБА_10 повідомляла, перебуваючи у хворобливому стані. Дата спричинення тілесних ушкоджень в період з 25 по 26 лютого 2015 року підтверджується також показами свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , яким ОСОБА_10 безпосередньо повідомила про побиття її ОСОБА_7 .
Суд вважає, що цими показаннями, які є процесуальними джерелами доказів, у розумінні ст. 84 КПК України, підтверджується орієнтовний час, місце та спосіб вчинення даного кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 22 КПК України, судом були створені всі умови для реалізації принципу змагальності сторін в судовому засіданні, які передбачають самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України; рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів.
Судом не можуть бути прийняті посилання обвинуваченого, що у період часу з вечора 25 по 12 год. 26 лютого 2015 року він перебував разом зі знайомими чоловіками ОСОБА_14 та ОСОБА_26 , з якими здавав металобрухт, і був відсутній на місці події злочину, оскільки, на підтвердження зазначеного суду не надано жодних належних та допустимих доказів. Так само, не підтверджено в суді факт зустрічі обвинуваченого з ОСОБА_10 26 лютого 2015 року о 12 год. на вул. Леонтовича у м. Львові.
Отже, суд вважає доведеним те, що обвинувачений в період часу з 25 по 26 лютого 2015 року умисно заподіяв потерпілій ОСОБА_10 тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили смерть останньої, а тому ці дії ОСОБА_7 кваліфікує за ч. 2 ст. 121 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує наступні обставини:

- ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 , умисного, тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, які Конституцією України віднесені до найвищих соціальних цінностей;

- особу ОСОБА_7 , який не працює, на обліку у лікаря психіатра не значиться, з 1986 року перебуває на обліку в наркологічному диспансері з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю,за місцем попереднього ув`язнення характеризуються посередньо,не вперше притягується до кримінальної відповідальності, має погашені судимості за попередніми вироками суду, позитивні дані про його особу відсутні (т.1, а.с.223-245).

В силу пункту 1 частини 1 статті 66 Кримінального кодексу України, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, в силу ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Відтак, суд приходить до висновку, що ОСОБА_7 слід призначити покарання у виді позбавлення волі, визначене санкцією ч. 2 ст. 121 КК України, яке він повинен відбувати реально, і саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню ним нових злочинів у майбутньому.

На підставі ч.5 ст.72 КК Кодексу України, попереднє ув`язнення підлягає зарахуванню до строку покарання, призначеного ОСОБА_7 .

Враховуючи обґрунтованість висунутого обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину, обраний судом вид покарання, наявність підстав вважати, що ОСОБА_7 , з огляду на дані про його особу, нестійкі соціальні зв`язки, зможе ухилитися від виконання вироку суду (ризик переховування), суд вважає за необхідне залишити без зміни до набрання вироком законної сили раніше обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вирішуючи цивільний позов прокурора суд зазначає наступне.

У позовній заяві прокурор просить суд стягнути з ОСОБА_7 на користь Комунальної міської клінічної лікарні швидкої допомоги шкоду, заподіяну кримінальним правопорушенням, витрати на лікування ОСОБА_10 у сумі 7499,01 грн. (т.1,а.с.43-45).

Відповідно до ч. 1 ст. 1206 Цивільного кодексу України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Суд вважає доведеними вимоги прокурора щодо стягнення матеріальної шкоди, спричиненої витратами на лікування потерпілої, у розмірі 7499,01 грн., оскільки, саме така сума шкоди підтверджена наданою суду довідкою Комунальної міської клінічної лікарні швидкої допомоги м. Львова № 27 від 21 квітня 2015 року (т.1, а.с.46).

На підставі вимог ст.ст. 124-126 КПК України, з ОСОБА_7 слід стягнути витрати на проведення експертизи № 10/243 (висновок від 23 червня 2015 року) у сумі 4431,84 грн.

Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку, передбаченому положеннями ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 373-376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України призначивши покарання у виді 09 (дев`ять) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 рахувати з моменту його фактичного затримання 09 квітня 2015 року.

На підставі ч. 5 ст.72 КК Кодексу України попереднє ув`язнення з моменту затримання 09 квітня 2015 року зарахувати в строк призначеного покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили міру запобіжний захід ОСОБА_7 залишити без зміни, - у виді тримання під вартою.

Цивільний позов прокурора задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь Комунальної міської клінічної лікарні швидкої допомоги (, МФО 825014, р/р 0292 в УДКСУ у Львівській області) шкоду у сумі 7499 (сім тисяч чотириста дев`яносто дев`ять) грн. 01 коп.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати на проведення експертизи № 10/243 (висновок від 23 червня 2015 року) у сумі 4431 (чотири тисячі чотириста тридцять одна) грн. 84 коп.

Речові докази:

- одяг ОСОБА_10 , табуретку,що зберігаються в Галицькому відділі поліції ГУНП у Львівській області відповідно до постанови слідчого від 17 березня 2015 року,- знищити;

- СD - диск зі звукозаписом допиту свідка ОСОБА_20 , зразки крові ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , - зберігати в матеріалах судової справи.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляції через Галицький районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_1