АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер судової справи: 657/1416/14-к
Провадження №11-кп/791/724/15 Головуючий у 1-й інст.:
ОСОБА_1
Категорія: ст.286 ч.1 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

іменем України

22 вересні 2015 року м.Херсон

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Херсонської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

потерпілої

(в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

представника потерпілої

(в режимі відеоконференції) ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10

розглянула у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Херсоні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Каланчацького районного суду Херсонської області від 17.06.2015р. по кримінальному провадженню №0000433 щодо:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Каланчак Херсонської області, гр-на України, освіта вища, проживаючого: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком :

ОСОБА_10

засуджений за ст.286 ч.1 КК України до чотирьох місяців арешту без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Вироком суду цивільний позов ОСОБА_7 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 в рахунок завданої матеріальної та моральної шкоди та витрат на правову допомогу 7245,74 грн.; в решті позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_10 визнаний винним та засуджений за те, що він 04.07.2014р. біля 09 год. 30 хв. по вул.Леніна в смт.Каланчак Херсонської області, керуючи автомобілем Москвич ІЖ 2715 реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом в напрямку вулиці Фрунзе, грубо порушуючи вимоги п.10.9, 2.3.б Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001р. (із змінами та доповненнями), проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, не звернувся за допомогою до інших осіб для забезпечення безпеки руху, внаслідок чого вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , яка рухалася позаду автомобіля.

В результаті ДТП пішоходу ОСОБА_7 , відповідно до висновку судово - медичної експертизи № 185/244/К-к від 02.10.2014р., спричинено травми у вигляді розриву внутрішнього меніску правого колінного суглобу, забою грудної клітини, травматичного міжреберного міозиту, забою лівого ліктьового і обох колінних суглобів, підшкірних гематом, які виникли від дії тупих предметів, можливо виступаючих частин рухомого автомобілю під час ДТП (наїзд легковика на пішохода) і відноситься до середньої тяжкості тілесних ушкоджень по критерію тривалості розладу здоров`я (більше 21 день).

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 вказує на незаконність та необґрунтованість вироку через невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження. Так, суд у вироку послався на висновок експерта ОСОБА_11 за №185/К-к від 21.08.2014р., згідно з яким потерпілій ОСОБА_7 в результаті ДТП заподіяні легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також на висновок того ж експерта за №185/244/К-к від 02.10.2014 р., згідно з яким потерпілій заподіяно тілесні ушкодження середньої тяжкості по критерію тривалості розладу здоров`я, більше як 21 день. Отже, суд у вироку послався на докази, які суперечать один одному. При цьому, відповідно до першого висновку у його діях відсутній склад злочину. Суд першої інстанції не врахував, що потерпіла ОСОБА_7 в день, коли сталась ДТП, відмовилась від стаціонарного лікування в медичному закладі державної чи комунальної форми власності. Згідно довідки приватного ортопеда-травматолога ОСОБА_12 перебувала на лікуванні з 04.07.2014р. по 14.07.2014 р., тобто лікування тривало лише 10 днів, що вказує на відсутність тривалості розладу здоров`я. У висновку експерта ОСОБА_11 за №185/244/К-к від 02.10.2014р., зазначено, що після вказаного лікування, потерпіла через два місяці, 09.09.2014р., звернулась за консультацією до ортопеда-травматолога зі скаргами на біль у суглобі, що за думкою експерта є підставою вважати, що ОСОБА_7 отримала внаслідок ДТП тілесні ушкодження середньої тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я, більше як 21 день. Не зважаючи на те, що жоден доказ не має наперед встановленої сили, суд першої інстанції не врахував, що висновок експерта ОСОБА_11 за №185/К-к від 21.08.2014 р., згідно з яким у потерпілої встановлені легкі тілесні ушкодження, є допустимим і достовірним доказом, а висновок експерта ОСОБА_11 за № 185/244/К-к від 02.10.2014р. таким не вважається, оскільки порушує Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я від 17.01.1995р. №6, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.07.1995р. за №255/791. В судовому засіданні він просив суд призначити судово-медичну експертизу іншому фахівцю, але його клопотання було залишено без задоволення. Суд першої інстанції в даному випадку мав право своєю ухвалою доручити проведення експертизи незалежно від наявності клопотання, відповідно до ст.332 КПК України. Крім того, суд, задовольняючи цивільний позов, безпідставно не врахував те, що непред`явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика - є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі. Розглядаючи цивільний позов, суд не перевірив, чи була застрахована цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу, не залучив в якості цивільного відповідача відповідну страхову компанію. Він не давав згоду сплачувати витрати на лікування замість страховика, заперечував проти стягнення з нього витрат на лікування з підстав недоведеності з боку потерпілої придбання ліків, у зв`язку з відсутністю рецептів та рекомендацій лікаря на вживання та використання таких ліків. Просить призначити по справі судово-медичну експертизу для встановлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, спричинених потерпілій, проведення експертизи доручити Бюро СМЕ в Херсонській області, скасувати вирок, а кримінальне провадження закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Вислухавши суддю-доповідача; доводи обвинуваченого ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу, просили вирок скасувати, провадження щодо обвинуваченого закрити, через відсутність складу злочину; доводи потерпілої ОСОБА_7 та її представника ОСОБА_8 , думку прокурора, які просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а вирок суду без змін; розглянувши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню.

Суд першої інстанції допустив невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до вимог ст.374 ч.3 п.2 КПК України, у разі визнання особи винуватою в мотивувальній частині вироку зазначаються в числі іншого, докази на підтвердження встановлених обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Згідно зі ст.94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Всупереч вказаним вимогам закону, при наявності у матеріалах провадження суперечливих доказів, суд про це не зазначив у вироку та не вказав, чому він відкинув одні докази, а взяв за основу інші.

Так, суд, як на доказ вини ОСОБА_10 послався у вироку на висновок експерта ОСОБА_11 за №185/К-к від 21.08.2014р., згідно з яким потерпілій ОСОБА_7 в результаті ДТП заподіяні легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров`я (а.п.86), а також послався на висновок цього ж експерта за №185/244/К-к від 02.10.2014 р., згідно з яким потерпілій заподіяно тілесні ушкодження середньої тяжкості по критерію тривалості розладу здоров`я, більше як 21 день (а.п.87).

Не зважаючи на наявність у висновках експертиз суперечностей, суд поклав їх в основу обвинувального вироку, при цьому ці суперечності не розв`язав.

Допитаний у судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_11 , який проводив обидві експертизи пояснив, що спочатку у потерпілій були встановлені легкі тілесні ушкодження. Потерпіла продовжувала лікування. На підставі обстеження лікаря-ортопеда та висновку УЗД було проведено другу експертизу, яка встановила у потерпілої середньої тяжкості тілесні ушкодження. Проте, вказані показання експерта не усувають суперечності у висновках експертиз. Так, з висновку експерта від 21.08.2014р. видно, що на час першого обстеження потерпілої, експерту було відомо про результати УЗД та про довідку, видану приватним ортопедом - травматологом ОСОБА_13 , тому не зрозуміло, чому з самого початку не було виявлено у потерпілої розрив внутрішнього меніску правого колінного суглоба, який був виявлений під час другого експертного обстеження.

В порушення вимог ст.332 ч.2 п.1 КПК України, суд, при наявності двох висновків експерта, які суперечать один одному, а допит експерта не дав змоги усунути виявлені суперечності, не призначив повторну судово-медичну експертизу для встановлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень потерпілої.

Згідно зі ст.107 ч.4 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим.

Відповідно до ст.108 ч.1 КПК України, під час судового засідання ведеться журнал судового засідання.

Всупереч вказаним вимогам закону, суд не фіксував судове провадження в повному обсязі за допомогою технічних засобів та під час судового розгляду не завжди вів журнал судового засідання.

Так, з повідомлення на адресу прокурора Каланчацького району Херсонської області від 27.01.2015р. за №79/вих.15 видно, що на 11.02.2015р. о 10 год. 30 хв. був призначений судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 за ст.286 ч.1 КПК України (а.п.43), проте в матеріалах справи відсутній носій інформації із записом судового процесу та журнал судового засідання на вказану дату.

Зазначені порушення тягнуть за собою безумовне скасування вироку суду згідно зі ст.ст.411 ч.1 п.3, 410 ч.1 п.1, 412 ч.2 п.7 КПК України.

Відповідно до ст.415 ч.1 п.1 КПК України, вирок має бути скасований та призначений новий розгляд в суді першої інстанції. Під час судового провадження мають бути усунуті вказані порушення закону, вирішено клопотання обвинуваченого про призначення судово-медичної експертизи, що міститься в апеляційній скарзі, перевірені доводи обвинуваченого щодо його невинуватості.

Керуючись ст.ст.404, 407, 409, 411 ч.1 п.3, 410 ч.1 п.1, 412 ч.2 п.7, 415 ч.1 п.1, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 задовольнити частково, а вирок Каланчацького районного суду Херсонської області від 17.06.2015р. щодо нього скасувати.

Призначити по кримінальному провадженню №0000433 щодо ОСОБА_10 новий розгляд у тому ж суді першої інстанції в іншому складі суддів.

Ухвала набирає законної сили одразу після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Учасники судового розгляду мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Надіслати не пізніше наступного дня після постановлення ухвали її копію учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Судді :