Справа № 140/1429/15-к
Провадження №11-кп/772/1015/2015
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 грудня 2015 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
Головуючого судді ОСОБА_2
Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальне провадження № 0000347 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_8 на вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 25.09.2015 року, яким
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України,
уродженця м. Біла Церква Київської області,
освіта середня, проживаючого:
АДРЕСА_1 , непрацюючого, розлученого,
на утриманні одна неповнолітня дитина, раніше несудимого,
засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді трьох років позбавлення волі.
Згідно ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки 6 місяців.
Вирішено долю речових доказів.
Вироком встановлено, що 26.05.2015 року, близько 23.00 ОСОБА_7 , маючи намір на таємне викрадення чужого майна, прийшов до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_9 .
Шляхом пролому тильної стіни магазину, ОСОБА_7 проник у приміщення магазину, звідки умисно, протиправно, з корисливих спонукань, здійснив крадіжку 30 пачок жувальної гумки «Орбіт» ціною 9,60 гривень за одну пачку на суму 288 гривень, 12 пляшок пива «Арсенал міцне» об`ємом 1 л ціною 11,50 гривень за одну на суму 223,20 гривні, 3-х упаковок соку «Ранок» об`ємом 1 літр ціною 20,50 гривень на суму 34,50 гривні, 5 пачок шоколаду «Мілленіум» ціною 20,50 гривень за одну на суму 102,50 гривні, грошових коштів в сумі 100 гривень, після чого вийшов з приміщення магазину, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
В результаті ОСОБА_7 завдав потерпілій ОСОБА_9 майнової шкоди на загальну суму 748 гривень 20 коп.
Не погодившись з вироком суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, просить вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 25.09.2015 року відносно ОСОБА_7 скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, постановити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі.
Згідно ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на 3 роки.
Відповідно п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції та повідомляти кримінально - виконавчу інспекцію про зміну місця свого проживання та роботи.
В решті вирок залишити без змін.
Питання, що ставить прокурор в апеляційній скарзі мотивовані тим, що суд першої інстанції в порушення вимог ч. 4 ст. 374 КПК України та ч. 3 ст. 75 КК України, при призначенні ОСОБА_7 покарання, ніяких обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, на засудженого не поклав, хоча це є одним з обов`язкових елементів, які визначають основний зміст випробування та відповідно до ст. 413 КПК України є підставою для скасування або зміни судового рішення.
Також судом не враховано роз`яснення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24.10.2003 року, а саме те, що, звільнивши ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням та, не поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, суд унеможливив здійснення органами виконання покарань належного контролю за його подальшою поведінкою.
Неправильне застосування судом першої інстанції законодавства України про кримінальну відповідальність також призвело до невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості (ч. 2 ст. 409, ст. 414 КПК України).
Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції щодо вини ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого йому злочину за зазначених у вироку обставин ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.
Кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України в апеляційній скарзі не оспорюється.
Призначаючи покарання, суд першої інстанції дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання та застосував відносно останнього ст.75 КК України.
При цьому, суд не дотримався вимог ч. 4 ст. 374 КПК України, згідно яких у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням, відповідно до статей 75 - 79 КК України у резолютивній частині вироку зазначаються тривалість іспитового строку, обов`язки, покладені на засудженого.
Звільнивши ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк, суд першої інстанції не поклав на нього, передбачених ст.76 КК України обов`язків, що є одним з обов`язкових елементів, які визначають основний зміст випробування та надають можливість здійснення органами виконання покарань належного контролю за подальшою поведінкою засуджного.
Таким чином, суд першої інстанції не застосовував ст. 76 КК України, тобто закон, який підлягав застосуванню, що відповідно вимог ст. 413 ч. 1 п. 1 КПК України тягне за собою скасування судового рішення в частині призначеного покарання.
Враховуючи характер та тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, наявність обставин, які відповідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів, відсутність обставин, які відповідно ст. 67 КК України обтяжують покарання, колегія судів приходить до висновку про призначення визначеного судом першої інстанції покарання із звільненням від його відбування з випробуванням та покладенням обов`язків, передбачених п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України, що має забезпечити належний контроль за поведінкою засудженого.
Доводи прокурора про необхідність посилення покарання та збільшення іспитового строку є необґрунтованими, так як визначений судом розмір покарання та іспитового строку відповідає вищенаведеним даним про особу винного, обставинам, що пом`якшують покарання.
Керуючись ст. ст.405, 407, 409, 413, 420 КПК України, апеляційний суд
ЗАСУДИВ :
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 25.09.2015 року щодо
ОСОБА_7 в частині призначення покарання скасувати.
Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 3 ст.185 КК України на три роки позбавлення волі.
Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки 6 місяців.
Відповідно п. п. 2, 3 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції та повідомляти кримінально - виконавчу інспекцію про зміну місця свого проживання та роботи.
В решті вирок залишити без змін.
На вирок може бути подано касаційну скаргу протягом трьох місяців з дня проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: (підписи)
Вірно: