Справа № 694/1539/15-к Провадження №1-кп/694/30/16
В и р о к
Іменем України
02.02.2016 року м.Звенигородка
Звенигородський районний суд,Черкаської області
в складі:головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю:прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5
обвинуваченої ОСОБА_6

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженки м. Канів Черкаської області,українки,
громадянки України,не одруженої,проживаючої за
адресою АДРЕСА_1 ,освіта середня,
являється матір`ю двох малолітніх дітей, раніше не судимої
у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст.ст.166,162 ч.1 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачена ОСОБА_6 ,відповідно до Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, Конвенції про права дитини, яка ратифікована Україною 21.02.1990 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, ст. 150 Сімейного Кодексу України (2002), зокрема, дитині повинно належати право на здоровий ріст і розвиток, належне харчування, житло, розваги; дитина повинна рости під відповідальністю своїх батьків у всякому випадку в атмосфері любові, морального і матеріального забезпечення; дитина повинна бути захищеною від усіх форм недбалого ставлення, жорстокості та експлуатації; найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту та навчання, і ця відповідальність лежить перш за все на її батьках; дитина повинна зростати в умовах турботи, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу,своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.
Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається : однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки та особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природніх здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, підготовку дитини до самостійного життя в суспільстві.
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю двох малолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які народилися за період її спільного її проживання у цивільному шлюбі з ОСОБА_9 . Із моменту народження малолітні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 проживають разом з матір`ю в будинку по АДРЕСА_1 .
Протягом тривалого часу, в період з 08.01.2015 року по 20.06.2015 року, ОСОБА_6 , проживаючи по АДРЕСА_1 , в порушення зазначених правових норм і норм законодавства України, умисно та систематично, маючи можливість належно виконати встановлені законом обов`язки по догляду за своїми малолітніми дітьми ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , злісно ухилялася від їх виконання, яке виражається в утриманні дитини до досягнення нею повноліття, піклування про здоров`я
дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення дитини нормальними побутовими умовами, в порушення вимог ст. 51 Конституції України, ст. ст. 50, 180 Сімейного кодексу України та ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», не забезпечила дітей необхідним харчуванням, житлово-побутовими,матеріально - побутовими умовами та санітарними умовами існування, на зауваження та вказівки патронажної медичної сестри, дільничного лікаря, соціальних служб та працівників міліції на реагувала, що мало неодноразовий та системний характер, чим злісно не виконувала обов`язки по догляду за дітьми, що спричинило тяжкі наслідки, а саме, 08.01.2015 року, близько 15 години 30 хвилин, на автодорозі неподалік-c. Ризине Звенигородського району Черкаської області, ОСОБА_6 , перебуваючи у нетверезому стані, знаходилася із малолітнім сином ОСОБА_12 , внаслідок чого хлопчика було доставлено до дитячого відділення Звенигородської ЦРЛ з діагнозом «переохолодження», за що, згідно постанови Звенигородського районного суду Черкаської області від 27.01.2015 року, до ОСОБА_6 було застосовано адміністративне стягнення за скоєння правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.
20.06.2015, близько 12 години 10 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи разом з малолітніми дітьми ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на тимчасових сезонних заробітках у ОСОБА_13 , по АДРЕСА_2 , не маючи прямого умислу на настання тяжких наслідків, залишила без нагляду і контролю малолітнього сина ОСОБА_12 , що спричинило тяжкі наслідки, а саме останній побіг до ставка та занурився у воду. Згідно Висновку Експерта № 111 від 22.07.2015 року, у ОСОБА_8 мала місце перервана механічна асфіксія внаслідок занурення у воду, яка супроводжувалася клінічною смертю, набряком головного мозку, аспіраційною пневмонією. Даний стан по ступеню тяжкості відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя.
Вона ж, 19.08.2015, близько 21 години 00 хвилин, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи на території будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_14 , маючи умисел на незаконне проникнення до житла, таємно, не маючи дозволу володільця на перебування у житловому будинку, підійшла до одного з вікон будинку, після чого, руками, витягла шибку з віконної рами, та через утворений отвір, порушуючи конституційне право власника на недоторканість житла, передбачене ст.30 Конституції України, незаконно проникла всередину кімнати вищевказаного будинку.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 вину визнала повністю,в скоєнні кримінальних правопорушеннях щиро кається та пояснила суду,що вона проживає в АДРЕСА_1 разом з дітьми ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,ніде не працює,за рахунок тимчасових заробітків у односельчан отримує кошти.Так,20.06.2015 року близько 09.00 год. вона разом із дітьми пішла до односельчанки ОСОБА_13 ,яка проживає по АДРЕСА_2 ,де допомагала їй по господарству за окрему плату,а її діти гралися біля них на городі та були у полі її зору.Перебуваючи до 12.00 год на городі ОСОБА_16 пішла до двору і разом з нею пішла її донька взяти іграшки для сина,який залишився біля неї в декількох метрах,а потім через хвилин 10 відволіклася від роботи та хотіла покликати сина,але його ніде не було,відразу почала кричати та звати його,але він не відповідав.На її крики прибігли ОСОБА_16 та її донька ОСОБА_17 і вони всі разом почали шукати сина ОСОБА_12 , ОСОБА_18 до ставка побачила свого сина,який був у воді перевернутий лицевою частиною тіла у воду,забрала сина із води,винесла на берег та побачила,що він не дихає,після чого почала самостійно надавати допомогу,а тоді побігла з ним на руках до двору,де до неї підійшла ОСОБА_16 та сільський фельдшер ОСОБА_19 ,яка почала надавати йому першу медичну допомогу,після чого у нього з`явилося дихання і в цей час приїхала швидка медична допомога з м.Звенигородки,яка відвезла її разом із сином у реанімаційне відділення Звенигородської ЦРЛ.
19.08.2015 року вона на протязі всього дня знаходилася за місцем свого проживання разом з дітьми ,а ближче до вечора вжила сама алкогольні напої,а саме горілку,близько 21.00 год. цього ж дня її донька ОСОБА_17 гралася на подвір`ї домоволодіння і випадково м`ячик залетів до сусіднього подвір`я власником якого являється ОСОБА_20 ,яка приїжджає до будинку дуже рідко.Донька попросила її забрати м`ячика з сусіднього подвір`я,зайшовши до подвір`я вона забрала м`ячика,а потім вирішила проникнути до будинку,щоб щось викрасти.Підійшовши до будинку вийняла шибку з вікна та через отвір рукою зі столу викрала викрала пляшку горілки «Статус» ємкістю 0,7 л,яку потім хотіла випити.
Потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_14 в судове засідання не з`явилися по невідомій суду причині,про день,час та місце слухання справи були повідомлені в установленому законом порядку.Через канцелярію суду надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності,покази дані ними під час досудового розслідування підтримують в повному об`єму,інших доповнень немає.Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченої ОСОБА_6 не мають.Цивільний позов заявляти не будуть.
Відповідно до ст..325 КПК України та за ухвалою суду справа розглядається у відсутності потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_14 .
На підставі ст..349 ч.3 КПК України та за згодою сторін,суд вважає недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи,оскільки вони ніким не оспорюються.
Суд вважає,що обвинувачена ОСОБА_6 винна у вчиненні кримінальних правопорушень:- за ст.166 КК України,як злісне невиконання батьками встановлених законом обов`язків по догляду за дитиною,що спричинило тяжкі наслідки;
- за ст.162 ч.1 КК України,як незаконне проникнення у житло.
Обираючи міру покарання,суд враховує ступінь суспільної небезпеки скоєного,особу ОСОБА_6 ,яка по місцю проживання характеризується негативно,на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває,має молодий вік,до кримінальної відповідальності притягується вперше..
Суд вважає,що її необхідно обрати покарання у вигляді позбавлення волі в межах мінімальних санкцій,передбачених відповідних статтей та визначити покарання за кожен злочин окремо,а остаточне покарання за правилами ст..70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим,оскільки дана міра покарання буде сприяти її виправленню та перевихованню,і в суду немає перешкод для застосування даної міри порання.
Однак враховуючи,що обставини,які обтяжують покарання обвинуваченої,суд враховує вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.,а як пом`якшуючі суд враховує визнання вини та щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні ,суд вважає,що її виправлення та перевиховання можливе і без ізоляції її від суспільства застосувати до неї ст.ст.75,76 КК України,звільнивши її від відбування покарання,якщо протягом іспитового строку,встановленого судом обвинувачена не скоїть нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки:не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів КВІ,повідомляти органи КВІ про зміну місця проживання та роботи;періодично з`являтися для реєстрації в КВІ.
Заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування не обиралися.
Речові докази по справі пляшку горілки «Статус» та пляшку олії «Златко»-передані потерпілій ОСОБА_14 ,як власнику під час досудового розслідування ,що підтверджується розпискою,яка зберігається в матеріалах кримінального провадження.
Цивільні позова потерпілими ОСОБА_9 та ОСОБА_14 не заявлені.
Судовит витрат по справі не має.
Керуючись ст..ст.370,374 КПК України,суд,-
З А С У Д И В:
Визнати ОСОБА_6 винною у вчиненні кримінальних правопорушень,передбачених ст.ст.166,162 ч.1 КК України і обрати її покарання:
-за ст.166 КК України 2 (два) роки обмеження волі;
-за ст.162 ч.1 КК України 1 (один) рік обмеження волі.
На підставі ст..70 КК України остаточне покарання ОСОБА_6 визначити за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ст..ст.75,76 КК України звільнити засуджену ОСОБА_6 від відбування покарання у вигляді обмеження волі,якщо вона протягом іспитового строку в 1(один) рік не скоїть нового злочину та виконає покладені на неї обов`язки:не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів КВІ,повідомляти органи КВІ про зміну місця проживання та роботи;періодично з`являтися для реєстрації в КВІ.
Заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування не обиралися.
Речові докази по справі пляшку горілки «Статус» та пляшку олії «Златко»-передані потерпілій ОСОБА_14 ,як власнику під час досудового розслідування ,що підтверджується розпискою,яка зберігається в матеріалах кримінального провадження.
Цивільні позова потерпілими ОСОБА_9 та ОСОБА_14 не заявлені.
Судовит витрат по справі не має.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Черкаської області на протязі 30 діб з дня його проголошення.
Суддя