АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1583/15 Справа № 190/1010/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

розглянувши 01 вересня 2015 року у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську у режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 06 липня 2015 року,

встановила:

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 25 червня 2015 року ОСОБА_7 звернувся до П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області з клопотанням, в якому просив звільнити його від відбування покарання, обґрунтовуючи клопотання тим, що вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області 04 грудня 2012 року його засуджено за ст. 186 ч. 2, 71 КК України до 6 років позбавлення волі. Ухвалюючи вирок суд посилався на постанову Артемівської міжрайонної прокуратури Донецької області від 19 листопада 2012 року, яка слідчим суддею 31 січня 2014 року була скасована, тому докази, на підставі яких винесено цей вирок, сфальсифіковані, адже до нього застосовувалися недозволені методи ведення слідства. Апеляційним судом Донецької області 02 квітня 2013 року ухвалено про те, що доводи засудженого перевірялися прокуратурою м. Артемівська, винесено постанову про відмову у порушенні кримінальної справи на підставі ст. 6 п. 2 КПК України. Вищий спеціалізований суд України взагалі відмовив у розгляді справи, посилаючись на те, що він просив ухвалити виправдувальний вирок. Надалі Артемівським міськрайонним судом 31 січня 2014 року постанова Артемівської міжрайонної прокуратури від 19 листопада 2012 року скасована. Ухвалами Печерського районного суду м. Києва від 24 квітня 2015 року, Жовтневого районного суду Донецької області від 05 червня 2015 року ухвалено про внесення в ЄРДР відомостей щодо зловживань владою і службовими повноваженнями працівниками прокуратури Донецької області, працівників Артемівського РВ ГУМВС України в Донецькій області. Вважає, що постанова прокуратури Донецької області від 19 листопада 2012 року не існує, тому недоцільно і неможливо його утримувати в місцях позбавлення волі.

Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 06 липня 2015 року ОСОБА_7 в задоволенні зазначеного клопотання відмовлено. Своє таке рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ОСОБА_7 подав клопотання передчасно, адже рішення про встановлення чи відсутність у діях працівників прокуратури Донецької області та працівників Артемівського РВ ГУМВС України в Донецькій області на час розгляду цього клопотання не прийнято, тому він натепер законно утримується в П`ятихатській ВК-122, де відбуває покарання у виді позбавлення волі за вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 04 грудня 2012 року, який набрав законної сили, не скасований, караність за діяння, передбачені ст. 186 ч. 2 КК України, законом не усунена.

Не погодившись із зазначеною ухвалою місцевого суду від 06 липня 2015 року, засудженим було подано апеляційну скаргу та доповнення до неї, в яких він просить судове рішення скасувати та звільнити його від відбування покарання на підставі ст. 74 КК України. Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги засуджений посилається на те, що обвинувальний вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 04 грудня 2012 року, за яким він відбуває покарання за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України є незаконним, оскільки суд при ухваленні зазначеного вироку, а також ухвала Апеляційного суду Донецької області від 02 квітня 2013 року містить посилання на постанову Артемівської міжрайонної прокуратури Донецької області від 19 листопада 2012 року щодо відмови в порушенні кримінальної справи відносно співробітників міліції по факту застосування до нього ( ОСОБА_7 ) недозволених методів при проведенні досудового слідства, однак зазначена постанова прокуратури скасована слідчими суддями.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, міркування прокурора, пояснення засудженого, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 КК України, звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акта про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених КК України.

Разом з тим Кримінальний кодекс України містить вичерпний перелік підстав звільнення засудженого від відбування покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання у випадках: звільнення від покарання з випробуванням (ст. 75-78 КК); з випробуванням вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до семи років ( ст. 79 КК); за хворобою (ст.84 КК); умовно-дострокове звільнення (ст. 81 КК); заміна невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням (ст. 82 КК)

Крім того, частина 2 ст. 74 КК України передбачає негайне звільнення від призначеного судом покарання особи, яка засуджена за діяння, караність якого законом усунена (декриміналізована), а ч. 3 ст. 74 КК України - зниження призначеної засудженому міри покарання, що перевищує санкцію нового закону, до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. Звільнення від покарання внаслідок втрати суспільної небезпечності особи, яка вчинила злочин (ч. 4 ст. 74 КК України), допускається тільки за сукупності таких умов: 1) вчинення особою злочину невеликої або середньої тяжкості; 2) її бездоганної поведінки і сумлінного ставлення до праці, які дають суду підстави вважати, що особа не вчинить нового злочину і, відповідно, її суспільну небезпечність можна вважати втраченою. Звільнення особи від покарання у зв`язку із закінченням строків давності ч. 5 ст. 74 КК України.

При цьому, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 04 грудня 2012 року, яким ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України набрав законної сили, не скасований, про що не заперечує і сам засуджений, караність за діяння, передбачені ч. 2 ст. 186 КК України, законом не усунена. Крім того, колегія суддів не вбачає підстав, передбачених КК України, для звільнення ОСОБА_7 від призначеного йому вироком суду покарання, а наведені в клопотанні засудженого підстави не є такими що тягнуть за собою звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі ст. 74 КК України, або з інших передбачених чинним законодавством підстав.

У зв`язку з чим, на думку колегії суддів, ухвала суду постановлена з дотриманням норм кримінального та кримінального процесуального закону, та підстав для її скасування не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404,405,407 КПК України, судова колегія,

у х в а л и л а:

Ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 06 липня 2015 року, якою у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про звільнення від відбування покарання відмовлено, залишити без змін, а апеляцію засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4