Справа №639/8717/15-к
Провадження №1-кп/639/479/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 листопада 2015 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження №639/8717/15-к (в ЄРДР №0001717 від 17.09.2015 року) за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, руського, з середньо-спеціальною освітою, розлученого, непрацюючого, раніше судимого: 1) 03.09.1996 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 140 КК України до 2 років виправних робіт, з утримання 20% заробітку; 2) 17.06.1997 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 140, ст. 43 КК України до 2 років 8 місяців позбавлення волі, з конфіскацією майна, на підставі ст.. 45 КК України засуджений умовно з іспитовим строком на 2 роки та штрафом 680,00 грн.; 3) 10.07.1998 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ст. 17, ч. 2 ст. 140, ст. 43 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі, з конфіскацією майна; 4) 10.09.2001 року Харківським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 229-6 КК України до 2 років позбавлення волі; 5) 16.02.2006 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 6) 01.09.2011 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 4 років позбавлення волі; зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 14.09.2015, приблизно о 14 годині, перебував поблизу будинку № 77 по просп. Ілліча м. Харкова, де помітив залишений без нагляду легковий автомобіль моделі «Лада - Калина» з номерами державної реєстрації НОМЕР_1 , який належить раніше йому незнайомому ОСОБА_5 .
Саме в той час у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна з вказаного автомобіля.
Реалізуючи свій злочинний, протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення ОСОБА_4 , упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до вищевказаного автомобілю та через двері, які були не замкнуті проник до салону автомобіля, звідки таємно викрав автомагнітолу «Pioneer», моделі DEH-3300UB вартістю 936,00 грн. та GPS навігатор «Digital» Vodel N0: DGP-5040 вартістю 600,00 грн., а також два пакунки з продуктами харчування та засобами особистої гігієни, які належала ОСОБА_5 , але не представляли матеріальної цінності для останнього.
Після цього ОСОБА_4 , звернувши на свою користь викрадене майно, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд.
В результаті противоправного діяння, скоєного ОСОБА_4 , потерпілому ОСОБА_5 було завдано матеріальну шкоду на загальну суму 1536,00 грн.
Відповідальність за вчинення зазначеного кримінального правопорушення, скоєного ОСОБА_4 , передбачена ч. 2 ст. 185 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, та пояснив як скоїв його при вищезазначених обставинах. Висновки судово-товарознавчої експертизи ОСОБА_4 не оспорював.

ОСОБА_4 вважав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ним не оспорюються. Цю позицію підтримав і прокурор.
Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, а також, що він не піддає сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності позиції обвинуваченого, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження всіх доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням даних, що характеризують його особу.

Аналізуючи обставини, що визнаються обвинуваченим ОСОБА_4 , суд дійшов висновку, що його вина в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України), є доведеною. Дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше судимий; розлучений; не працює; має постійне місце проживання та реєстрації; за місцем проживання характеризується задовільно; на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття обвинуваченого.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєного злочину, його наслідки, обставину, що пом`якшує покарання, особу обвинуваченого, його відношення до скоєного злочину.

При цьому, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, тяжкості скоєного ОСОБА_4 злочину, який є корисливим умисним злочином середньої тяжкості; того, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого, попередження скоєння ним нових злочинів, та досягнення цілей покарання щодо ОСОБА_4 в цілому є неможливе без його ізоляції від суспільства.

Водночас, враховуючи, що ОСОБА_4 було скоєно одиничний злочин, щире каяття обвинуваченого, а також наслідки злочину для потерпілого те, що відповідні автомагнітола та GPS навігатор були йому повернуті, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі у розмірі нижньої межі санкції ч. 2 ст. 185 КК України.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі положень ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати згідно ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 349, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання.

Речові докази по кримінальному провадженню:
-автомагнітолу «Pioneer», моделі DEH-3300UB та GPS навігатор «Digital» Vodel N0: DGP-5040 повернути (вважати повернутими) ОСОБА_5 ;
-DVD-RW диск (а.с. 36) зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Процесуальні витрати в сумі 368 (триста шістдесят вісім) грн. 28 коп. на залучення експертів стягнути з ОСОБА_4 на користь держави з перерахуванням зазначених коштів на р/р НДЕКЦ при ГУМВС України в Харківській області №0005, код доходів 24060300, код банку 37999680, МФО 851011, УДКС України в Комінтернівському районі м. Харкова.

До набрання вироком законної сили обрати стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення направити потерпілому.

Суддя ОСОБА_1