АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А
Іменем України

16 листопада2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

переглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_5 і підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 29 жовтня 2015 року,

за участю прокурора ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_6
захисника ОСОБА_5 ,
у с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2015 року в кримінальному провадженні №0005672, внесеному до ЄРДР 31.08.2015 р., задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ МВС України ОСОБА_8 , погоджене з заступником начальника другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами внутрішніх справ Департаменту нагляду у провадженні Генеральної прокуратури України радником юстиції ОСОБА_9 , та продовжено строк тримання під вартою до 20 грудня 2015 року включно щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Києва, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; в силу ст. 89 КК України несудимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, злочинів передбачених ч. 2 ст. 294, ч. 3 ст. 345 КК України.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою до чотирьох місяців, слідчий суддя місцевого суду врахував обставини, які перешкоджають завершенню досудового слідства, в зв`язку із чим у кримінальному провадженні потрібно виконати ряд слідчих та процесуальних дій, проведення яких потребує значного часу, та необхідність дотримання положень статтей 177, 178 КПК України й практики Європейського Суду з прав людини, які потребують урахування тяжкості покарання, що може загрожувати ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, в яких він підозрюється, один з яких передбачає покарання до п`ятнадцяти років позбавлення волі, характер і обставини вчинення злочинів, так яким чином вони встановлені та сформульовані за змістом у повідомлені про підозру, наявність необхідності забезпечення суспільного інтересу з метою об`єктивності досудового розслідування, при цьому ж, враховуючи дані про особу підозрюваного, прийшов до висновку про наявність підстав вважати, що ризики встановлені під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшились, продовжують існувати, що свідчить про відсутність достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам запобігти ризикам, які випливають з положень ст. 177 КПК України, а відтак з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 в подальшому при здійсненні досудового розслідування належить утримувати під вартою.

Не погоджуючись з рішенням суду підозрюваний ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва, та застосувати щодо нього запобіжний захід не пов`язаний з утриманням під вартою. Вказує, що висунута йому підозра є необґрунтована, оскільки у органів досудового розслідування відсутні докази його винуватості у вчиненні злочинів. Крім того, звертає увагу, що суд першої інстанції не врахував дані про його особу, та не довів наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 29.10.2015 р., про продовження строку тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 , постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою до чотирьох місяців відмовити.

На обгрунтування своїх апеляційних вимог захисник зважає на те, що слідчий суддя проігнорував норми кримінального процесуального закону України та практику Європейського суду з прав людини щодо наявності обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих йому злочинів, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та даних на підтвердження необхідності продовження строку тримання під вартою. Також апелянт зазначає, що слідчим та прокурором не надано жодних доказів на підтвердження того, що підозрюваний може вчинити один із вказаних ризиків. Тому, на думку апелянта, висновки суду про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України є безпідставними та не грунтуються на законі.

Заслухавши суддю-доповідача щодо змісту оскарженої ухвали слідчого судді, доводи підозрюваного та захисника, які підтримали апеляційні скарги в судовому засіданні апеляційного суду за наведених у них обставин і просили про їх задоволення; доводи прокурора про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді та необхідність залишити її без змін, апеляційні скарги без задоволення, вивчивши матеріали провадження за клопотанням слідчого, перевіривши, обговоривши та обміркувавши доводи апелянтів, колегія суддів апеляційної інстанції вважає апеляційні скарги захисника та підозрюваного такими, що задоволенню не підлягають з таких підстав.

Так, розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею належно дотримані.

За змістом вимог, передбачених ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою повинно містити
1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою
2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського Суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

До цього ж, відповідно з правилами, визначеними п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що наявний хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобіганню ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як убачається з матеріалів судової справи, в провадженні ГСУ МВС України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР під №0005672 від 31.08.2015 року за ознаками кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 3 ст. 258, ч. 1 ст. 263, ст. 293, ч. 2 ст. 294, ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345, ч. 3 ст. 345, ст. 348 КК України.

01.09.2015 р. ОСОБА_6 фактично затриманий в порядку ст. 208 КПК України про що свідчить протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину (а.с.п. 69-70). В той же день ОСОБА_6 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 294, ч. 3 ст. 345 КК України.

02.09.2015 р. ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва щодо ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 29.10.2015 року включно.

За загальним правилом, визначеним ч. 1 ст. 209 КПК України, досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Між тим, строк досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні 19.10.2015 р. продовжено заступником Генерального прокурора України до семи місяців, тобто до 31.03.2016 року.

Згідно з вимогами ст. ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені статтею 219 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання особи під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Так, слідчий суддя місцевого суду дійшов висновку, що ризики того що підозрюваний може намагатися ухилитися від органу досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати встановленню істини в справі іншим чином, є досить ймовірними, крім того, враховуючи санкції інкримінованих підозрюваному статтей, не вбачається можливості застосувати щодо нього більш м`які запобіжні заходи.

Також слідчий суддя суду першої інстанції ретельно дослідив доводи клопотання слідчого відносно обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою. При цьому для завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні необхідно виконати низку необхідних, достатніх слідчих (розшукових) дій та процесуальних заходів, без яких неможливо завершити досудове розслідування.

Перевіривши доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, слідчий суддя встановив, що наведені ним доводи є обґрунтованими, викладені у клопотанні та в ухвалі ризики не зменшилися та існують на даний час. При цьому слідчий суддя врахував тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винним у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється та дійшов висновку про відсутність достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Врахувавши встановлені підстави, а також конкретні обставини кримінального правопорушення, слідчий суддя постановив правильне рішення, не визначивши ОСОБА_6 розмір застави в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 183 КПК України, оскільки йому повідомлено про підозру в особливо тяжкому кримінальному правопорушенні, що потягло за собою загибель людей.

На підставі наведеного, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задоволення клопотання слідчого, оскільки він всебічно та у повному обсязі довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_6 перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до сталого висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_6 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Крім того, як встановлено колегією суддів, у матеріалах судового провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 294, ч. 3 ст. 345 КК України. Вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення доведена слідчим та сумнів не викликає.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним, обгрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, натомість доводи захисника ОСОБА_5 та підозрюваного ОСОБА_6 про які йдеться в апеляційних скаргах, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення поданих ними апеляційних скарг без задоволення.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 193, 194, 309, 404, 405, 407 ч. 1 п. 1, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва
п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2015 року в кримінальному провадженні №0005672, внесеному до ЄРДР 31.08.2015 р., якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ МВС України ОСОБА_8 , погоджене з заступником начальника другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами внутрішніх справ Департаменту нагляду у провадженні Генеральної прокуратури України радником юстиції ОСОБА_9 , та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваному у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 294, ч. 3 ст. 345 КК України, до 20.12.2015 року включно, залишити без змін.

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_5 та підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Відповідно до правил ч. 4 ст. 424 КПК України ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_10 у р е н к о О. Б е ц ь