АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11/774/88/15 Справа № 422/2670/12 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисників-адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_10 ,
обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальну справу за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах підсудного ОСОБА_12 на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2015 року, -
В с т а н о в и л а:
Цією постановою кримінальну справу відносно :
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштованого, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчинені злочинів, передбачених ст.ст. 296 ч. 4, 121 ч. 2, 122 ч. 1 КК України,-
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, фізичної особи-підприємця, що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчинені злочинів, передбачених ст. 296 ч. 2 КК України,-
направлено прокурору Ленінського району м. Дніпропетровська для організації додаткового досудового розслідування. Запобіжний захід обвинуваченим залишено - підписку про невиїзд.
Згідно змісту постанови суду та матеріалів справи, органами досудового слідства ОСОБА_12 та ОСОБА_11 обвинувачуються у скоєнні злочинів вчинених ними при наступних обставинах.
30 грудня 2011 року близько 11 години ОСОБА_12 вступив у попередню злочинну змову з раніше знайомим ОСОБА_11 , направлений на вчинення хуліганства з мотивів явної неповаги до суспільства і в зазначений час прибули до квартири АДРЕСА_3 , де проживали ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Реалізуючи свої злочинні наміри, діючи узгоджено у групі безпричинно стали стукати в двері зазначеної квартири, порушуючи спокій громадян та вимагати у проживаючих у квартирі ОСОБА_14 і ОСОБА_13 відкрити їх. Отримавши відмову виконати їх протизаконні вимоги співучасник злочину ОСОБА_11 , не ставлячи до відома своїх намірів ОСОБА_12 , вийшов з під`їзду будинку і взяв у припаркованому біля будинку автомобілі бейсбольну биту, після чого прибув до квартири ОСОБА_15 та здійснюючи хуліганство з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю наніс три удари правою ногою в двері квартири і вибив їх, після чого увірвався в зазначену квартиру та грубо порушуючи громадський порядок, спокій громадян, діючи з особливою зухвалістю став наносити удари бейсбольною битою по меблям, які знаходились в квартирі, ламаючи їх, а потім, маючи умисел на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, про що ОСОБА_12 , завчасно відомо не було, став бити перебуваючого в квартирі ОСОБА_13 , завдавши йому не менше двадцяти ударів ногами, руками, бейсбольною битою, а так само невстановленим слідством дерев`яним предметом довжиною близько 70 см в різні частини тіла і голови. Потерпіла ОСОБА_14 , перебуваючи у кімнаті вищевказаної квартири, спробувала по мобільному телефону викликати працівників міліції, проте ОСОБА_11 , побоюючись бути затриманим на місці скоєння злочину, не дав ОСОБА_14 зателефонувати, відняв у неї мобільний телефон, не маючи наміру на його викрадення, і маючи умисел на заподіяння середньої тяжкості тілесних ушкоджень, про що ОСОБА_12 , завчасно відомо не було, тримаючи бейсбольну биту в правій руці, наніс потерпілій ОСОБА_14 удар цієї битою в ліву частину голови і удар в задню ліву частину потилиці, потім вирвав у потерпілої з руки тростину для ходьби, штовхнув її на диван, якій знаходився в цій же кімнаті квартири і, тримаючи в лівій руці тростину, завдав нею один удар у ліве плече та один удар у середню частину лівого боку ОСОБА_14 , в той час як ОСОБА_12 , так само знаходився в квартирі і своєю бездіяльністю сприяв скоєнню ОСОБА_11 протиправних дій - злісного хуліганства з мотивів явної неповаги до суспільства. У ході здійснення хуліганства ОСОБА_11 , заподіяв потерпілій ОСОБА_14 , згідно висновку СМЕ № 405 Е від 07 лютого 2012 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забитої рани у зовнішнього кута лівої брови, синців в правій параорбітальної області та проекції лівої величній кістки, закритої тупої травми грудної клітини, поперечних переломів восьмого ребра зліва по задній - пахової лінії і дев`ятого ребра по середній паховій лінії, які за своїм характером відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, які викликали тривалий розлад здоров`я строком понад три тижні (більше, ніж 21 день) і потерпілому ОСОБА_13 , згідно висновку СМЕ № 2532 - 16 - Е від 07 лютого 2012 тілесні ушкодження у вигляді синців на обличчі в області лівої і правої очниці, множинних саден в ділянці обличчя, забитої рани на обличчі і волосистої частини голови, перелому кісток носа, крововиливів в м`які тканини голови відповідно до ран, набряку м`яких мозкових оболонок і речовини головного мозку з сепарацією крові в судинах, закритої травми грудної клітки (множинні переломи ребер по декількох лініях ліворуч і праворуч з крововиливами в навколишні м`які тканини, перелом лопатки), закритого перелом лівої ліктьової кістки з пошкодженням ліктьового суглоба з крововиливом у навколишні м`які тканини, закритого перелому правої плечової кістки з пошкодженням плечового суглоба з крововиливами в навколишні м`які тканини, множинні садна на верхніх кінцівках, перелому правої великої і малої гомілки кісток з крововиливами в навколишні тканини, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя в момент їх заподіяння, які привели до смерті потерпілого ОСОБА_13 , що наступила від загальної тупої травми тіла, яка супроводжувалася переломами множинних ділянок тіла і ускладнилася розвитком шоку.
За результатами розгляду справи у судовому засіданні, суд першої інстанції повернув її на додаткове розслідування, задовольнивши клопотання прокурора та адвоката ОСОБА_9 . Суд своє рішення мотивував неповнотою і неправильністю досудового слідства, яка не може бути усунута судом в ході судового розгляду справи, а саме те, що під час провадження всупереч вимогам статей 22 і 64 КПК України (ред. 1960 року) були поверхово та однобічно досліджені обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Так, суд дійшов висновку, що під час провадження додаткового досудового розслідування, органу досудового розслідування необхідно вирішити питання щодо обсягу обвинувачення ОСОБА_12 , зокрема вирішити питання щодо пред`явленого йому обвинувачення за ч. 2 ст. 121 КК України, прийнявши відповідне процесуальне рішення, а також допитати ОСОБА_12 та ОСОБА_11 по факту нанесення потерпілому ОСОБА_13 тілесних ушкоджень від яких в подальшому наступила смерть останнього; потерпілу ОСОБА_14 по факту нанесення її чоловікові ОСОБА_13 тілесних ушкоджень, від яких в подальшому наступила його смерть; додатково допитати свідка ОСОБА_16 ; встановити місцезнаходження та додатково допитати свідка ОСОБА_17 ; провести відтворення обстановки та обставин подій злочину (слідчий експеримент) за участю як ОСОБА_12 так і ОСОБА_11 у присутності судово-медичного експерта, за результатами якого вирішити питання про призначення додаткової або повторної судово-медичної експертизи з метою визначення кількості та характеру тілесних ушкоджень потерпілого ОСОБА_13 , способу та механізму їх нанесення, можливості розмежування дій ОСОБА_12 та ОСОБА_11 при нанесенні тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_13 ; а також провести й інші слідчі та процесуальні дії, необхідні для повного, всебічного та об`єктивного досудового розслідування та встановлення всіх обставин, які мають істотне значення у справі, після чого дати належну правову оцінку діям підсудних ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , кваліфікувавши дії кожного підсудного за відповідними статтями Кримінального кодексу України.
В апеляції захисник-адвокат ОСОБА_7 в інтересах підсудного ОСОБА_12 просить постанову суду скасувати, а справу повернути на новий судовий розгляд. Свої апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції порушив в даному випадку вимоги ст.281 КПК України (в редакції 1960 року), оскільки вказівки, зазначені в даній постанові, на думку апелянта, цілком можливо виконати в ході судового слідства при розгляді справи, а отже неправильність та неповнота досудового слідства може бути усунена в судовому засіданні. Також апелянт зазначає, що суд першої інстанції, не дочекавшись рішення, яке мало бути прийнято органом досудового розслідування на виконання постанови Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.03.2015 року, дійшов передчасного висновку і направив кримінальну справу прокурору для проведення додаткового досудового розслідування, що потягло за собою істотне порушення вимог ч.1 ст. 276 КПК України (1960 року), оскільки суд повинен був розглянути справу в межах пред`явленого обвинувачення, а в разі наступного пред`явлення обвинувачення ОСОБА_12 в іншому злочині розглянути його в окремому провадженні. Крим того, адвокат ОСОБА_7 вказує на те, що під час розгляду даної справи суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_18 фактично здійснив незаконне втручання у здійснення правосуддя іншим суддею Ленінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , який розглядав кримінальну справу по суті, та наперед вирішив питання, які підлягали з`ясуванню за результатами судового розгляду у нарадчій кімнаті суддею ОСОБА_1 шляхом скасування постанови слідчого про закриття кримінальної справи та відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_12 від 22.03.2012 року та направлення справи в цій частині для проведення розслідування.
На дану апеляційну скаргу захисником-адвокатом ОСОБА_6 в інтересах підсудного ОСОБА_11 подано заперечення, в якому він просить апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а постанову суду без змін.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку захисників-адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , їх підзахисного - підсудного ОСОБА_12 , які, кожен окремо, підтримали апеляцію адвоката ОСОБА_7 та просили її задовольнити а справу направити на новий розгляд, позицію прокурора, захисника ОСОБА_10 , захисників-адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та їх підзахисного підсудного ОСОБА_11 , які, кожен окремо, заперечували проти задоволення даної апеляції та просили постанову суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи в межах апеляції, обговоривши її доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах підсудного ОСОБА_12 не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 281 КПК України (в редакції 1960 року) повернення справи для додаткового розслідування за мотивами неповноти або неправильності досудового слідства може мати місце лише тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 368 КПК України, однобічним або неповним визнається досудове і судове слідство в суді першої інстанції, коли залишилися недослідженими такі обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для правильного вирішення справи. Досудове і судове слідство у всякому разі визнається однобічним і неповним коли не були досліджені документи та інші докази для підтвердження чи спростування обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 11.02.2005 року, досудове слідство визнається неповним, якщо під час його провадження всупереч вимогам статей 22 і 64 КПК (ред. 1960 року) не були досліджені або були поверхово чи однобічно досліджені обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи (не були допитані певні особи; не витребувані й не досліджені документи, речові та інші докази для підтвердження чи спростування таких обставин; не досліджені обставини, зазначені в ухвалі суду, який повернув справу на додаткове розслідування, коли необхідність дослідження тієї чи іншої з них випливала з нових даних, установлених при судовому розгляді; не були з`ясовані з достатньою повнотою дані про особу обвинуваченого; тощо).
Неправильним слідство визнається тоді, коли органами попереднього розслідування при вчиненні процесуальних дій або прийнятті процесуальних рішень були неправильно застосовані або безпідставно не застосовані норми кримінально-процесуального чи кримінального закону, і без усунення цих порушень справу не може бути розглянуто в суді.
Перевіркою матеріалів справи встановлено, що судом першої інстанції при винесенні рішення про направлення справи на додаткове розслідування, було дотримано вищевказані вимоги кримінально-процессуального закону.
Так, повертаючи справу на додаткове розслідування, суд посилався на те, що постановою слідчого СВ Ленінського РВ ДМУ ГУМВС України у Дніпропетровській області ОСОБА_19 від 03 січня 2012 року ОСОБА_12 притягнутий в якості обвинувачуваного з пред`явленням йому обвинувачення у скоєнні злочину, передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України (т. 1 а.с.119).
Постановою слідчого СВ Ленінського РВ ДМУ ГУМВС України у Дніпропетровській області ОСОБА_19 від 22 березня 2012 року кримінальна справа, порушена відносно ОСОБА_12 за ч. 2 ст. 121 КК України по факту заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_13 закрита з підстав ст. 213 КПК України (ред. 1960 року), у порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_12 за ст. ст. 122 ч. 1 та 194 КК України на підставі п. 2 ст. 6 КПК України (ред. 1960 року), відмовлено. Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 березня 2015 року вищезазначена постанова слідчого СО Ленінського РВ ДМУ ГУМВС України у Дніпропетровській області ОСОБА_19 від 22 березня 2012 року про закриття кримінальної справи відносно ОСОБА_12 за ч. 2 ст. 121 КК України та відмову у порушенні кримінальної справи за ст. ст. 122 ч. 1 та 194 КК України скасована. Кримінальна справа в цій частині направлена прокурору для відновлення досудового слідства відносно ОСОБА_12 по факту нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_13 , що призвели до настання смерті останнього ( т. 5, а.с.59-63).
Зазначена постанова суду першої інстанції залишена без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2015 року та вступила в закону силу ( т.5 а.с.57-58).
Згідно до ст. 223 КПК України (ред. 1960 року), після закінчення слідства і виконання вимог статей 217 222 цього Кодексу слідчий складає обвинувальний висновок. В резолютивній частині наводяться відомості про особу кожного з обвинувачених, коротко викладається суть пред`явленого обвинувачення з зазначенням статті кримінального закону, яка передбачає даний злочин. Але, у резолютивній частині обвинувального висновку щодо підсудного ОСОБА_12 не викладено суті обвинувачення, пред`явленого йому за ч. 2 ст. 121 КК України постановою слідчого від 03 січня 2012 року.
Суд обгрунтовано прийшов до висновку, що відсутність у обвинувальному висновку сформульованого обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_12 за ч. 2 ст. 121 КК України з урахуванням того, що постанова слідчого від 22 березня 2012 року про закриття кримінальної справи відносно нього за ч. 2 ст. 121 КК України скасована у судовому порядку, вказує на неправильність досудового слідства по справі, яка не може бути усунена у судовому засіданні, оскільки у даному випадку прокурор не вправі застосувати положення ст. 277 КПК України (ред. 1960 року) та змінити обвинувачення.
З цих підстав є неналежним довод апелянта, про не виконання вищезазначеної постанови Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 березня 2015 року, оскільки зазначена постанова вступила в силу та не скасована в законному порядку, тим більш невиконання зазначеної постанови не є предметом даного апеляційного розгляду .
Виходячи з того, що вказані вище істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону були допущені і органом досудового слідства, на котрий законодавець, відповідно до вимог ст.22 КПК України та ст.64 КПК України поклав обов`язок щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, в тому числі встановлення обставин, які підлягають доказуванню в кримінальній справі і стосуються події злочину, зважаючи на той факт, що наведені вище неправильність досудового слідства не можуть бути усунуті в судовому засіданні, оскільки потребують пред`явлення обвинувачення ОСОБА_12 з забезпеченням права останнього на захист, кримінальна справа стосовно ОСОБА_12 підлягає поверненню прокурору для проведення додаткового розслідування, в ході якого слід детально перевірити доводи постанови суду першої інстанції про повернення справи на додаткове розслідування від 03 червня 2015 року, після чого, при наявності для того достатніх підстав, з дотриманням вимог ст.45, 131, 132 КПК України пред`явити конкретне обвинувачення ОСОБА_12 , виконати інші слідчі дії, необхідність в яких виникне при проведенні додаткового розслідування.
Враховуючи той факт, що вказаний вирок скасовано через істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону, відповідно до вимог ч.3 ст.374 КПК України, скасовуючи вирок, апеляційний суд не має права вирішувати питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів перед іншими, колегія суддів не входить в інші доводи та підстави, вказані в постанові суду та апеляції і вважає, що їх слід детально перевірити як при проведенні додаткового розслідування, так і при новому судовому розгляді справи після закінчення додаткового досудового розслідування.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст.281,365, 366, 368, 374, 377, 379 КПК України (1960 р.), пунктами 11, 15 розділу ХI Перехідних положень Кримінального процесуального кодексу України в редакції Закону від 13 квітня 2012 року № 4652-VI, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 відхилити, а постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2015 про направлення кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на додаткове розслідування без змін.

Судді:
_____________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4