Справа №1-05-74/10 15.07.2010 15.07.2010 15.07.2010
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11 406/2010 року Головуючий суду першої інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст. 307 ч.2 КК України Доповідач апеляційної інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Погорєлової Г.М.,

суддів Кателіна В.П., Фаріонової О.М.,

за участю прокурора Омеляна В.М.,

засудженого ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_3 на вирок Миколаївського районного суду Миколаївської області від 22 квітня 2010 року, яким

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та мешканець АДРЕСА_1, українець, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_2, не одружений, не працюючий, судимий Ленінським районним судом м. Миколаєва 16 лютого 2009 року за ст. 309 ч.1 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1рік,

засуджений за ч. 2 ст. 307 КК України з застосуванням ст. 69 КК України на пять років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16.02.2009 року і остаточно ОСОБА_3 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на пять років один місяць.

Згідно вироку суду, ОСОБА_3 визнаний винним в тому, що за попередньою змовою з невстановленою в ході судового слідства особою на збут наркотичних засобів в місця позбавлення волі, 1 лютого 2010 року, близько 13 години 30 хвилин, на перехресті вулиць 1 Лінія і пр. Миру в м. Миколаєві отримав пакет від невстановленої особи з шоколадними цукерками. В двох цукерках знаходилися пігулки, заборонені до вільного обігу, які були призначені для передачі засудженому ОСОБА_4, який відбуває покарання в Ольшанській ВК-53. Після отримання пігулок, ОСОБА_3 незаконно зберігав їх при собі, а потім перевіз їх до Ольшанської ВК-53.

В той же день, приблизно о 16 годині 40 хв., під час особистого огляду в кімнаті догляду Ольшанської ВК-53 та перевірці передачі для ОСОБА_4, у ОСОБА_3 знайдено і вилучено дві цукерки з нашаруванням порошку білого кольору, який за висновком експерта № 161 від 09.03.2010 року є наркотичним засобом бупренорфіном, вагою 0,00037 гр., обіг якого обмежений.

В апеляції ОСОБА_3, не оспорюючи обставин скоєного ним злочину і правильності кваліфікації, просить колегію суддів апеляційної інстанції змінити вирок суду першої інстанції, застосувавши до нього вимоги ст. 75 КК України і призначивши покарання з іспитовим строком.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_3, який підтримав свою апеляцію, думку прокурора, який просив вирок суду першої інстанції залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінальної справи, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про наявність вини ОСОБА_3 у скоєному злочині за вказаними у вироці обставинами, підтверджена дослідженими в судовому засіданні в порядку ст. 299 КПК України доказами, яким надана належна правова оцінка і правильна кваліфікація вчиненого злочину. У судовому засіданні ОСОБА_3 вину свою визнав повністю.

Дії засудженого вірно кваліфіковані за ст. 307 ч. 2 КК України, як незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту і передача наркотичних засобів у місця позбавлення волі, за попередньою змовою групою осіб, а також особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 309 КК України.

При призначені покарання ОСОБА_3, суд, не порушив вимоги ст. 65-67 КК України, врахував характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, який відноситься до категорії тяжких, дані про особу винного, який характеризується посередньо, на обліках у нарколога і психіатра не перебуває, а також обставини, які помякшують покарання - щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину.

Зваживши всі вказані обставини, суд першої інстанції вірно дійшов висновку про можливість застосування норм ст. 69 КК України і призначення засудженому ОСОБА_3 покарання без конфіскації майна.

Вищевказане свідчить, що призначене покарання є необхідним і достатнім для виправлення засудженого ОСОБА_3 і попередження вчинення ним нових злочинів.

Врахувавши дані про особу засудженого, які свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, а також те що ним скоєно злочин в період іспитового строку, колегія суддів не вбачає підстав для зміни вироку суду першої інстанції і призначення йому покарання з іспитовим строком, як просить засуджений в своїй апеляції.

Керуючись ст.ст. 365-366 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію засудженого ОСОБА_3 залишити без задоволення, а вирок Миколаївського районного суду Миколаївської області від 22 квітня 2010 року відносно ОСОБА_3 - без зміни.

Головуючий:

Судді: