Номер провадження: 11-кп/785/31/16
Номер справи місцевого суду: 507/429/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.02.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

прокурора - ОСОБА_8 ,

захисників адвокатів: ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ,

обвинуваченого - ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000003 від 01.01.2015 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 на вирок Любашівського районного суду Одеської області від 17 липня 2015 року, яким

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, українець, уродженець с. Каїри, Ширяївського району Одеської області, не одружений, з середньою освітою, не працюючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ; в силу ст. 89 КК України не судимий;

визнаний винним та засуджений:

за ч.1 ст.115 КК України до покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі;

за ч.1 ст.122 КК України до покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання, більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі;

Строк відбуття покарання обчислений з 01 січня 2015 року; міра запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою залишена без змін до вступу вироку в законну силу, -

встановив
Зазначеним вироком суду ОСОБА_11 засуджений за скоєння злочинів при наступних обставинах:

01 січня 2015 року близько 01:00 години, під час розпиття спиртних напоїв у домоволодінні ОСОБА_12 в АДРЕСА_1 , між мешканцем цього ж села ОСОБА_11 , господарем будинку ОСОБА_12 та його товаришем ОСОБА_13 , виникла сварка, під час якої ОСОБА_12 та ОСОБА_13 вчинили відносно ОСОБА_11 сварку та бійку, в ході чого спричинили йому легкі тілесні ушкодження, а саме: садна, синюшність, синці обох очей, синюшність, припухлість лівої вушної раковини, садно лоба. В ході даної події ОСОБА_12 також отримав легкі тілесні ушкодження, а саме: садна кінцівок та тулуба.

Після цього, ОСОБА_11 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою помсти останнім за їх протиправну поведінку відносно нього, за отримані тілесні ушкодження, з метою навмисного вбивства ОСОБА_13 та нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , прийшов до себе додому за адресою: АДРЕСА_1 , взяв у кімнаті сокиру та повернувся до місця проживання ОСОБА_12 .

Зайшовши у будинок ОСОБА_12 , ОСОБА_11 підійшов до ОСОБА_13 , та з метою позбавлення його життя, наніс обухом сокири удар в область голови, спричинивши ОСОБА_13 тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні в момент їх заподіяння, а саме: відкриту черепно-мозкову травму, відкритий втиснутий перелом склепіння кісток черепа з ушкодженням головного мозку, вогнищевої травми головного мозку, від яких ОСОБА_13 помер на місці пригоди.

Далі, обвинувачений ОСОБА_11 , продовжуючи свої умисні дії, з метою заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_12 , обухом сокири наніс йому один удар в область голови, від якого останній упав на ліжко. В результаті нанесеного удару, ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження, а саме: закриту черепно-мозкову травму, множинні забиті рани, садна, підшкірні гематоми м`яких покровів голови, які не були небезпечними для життя в момент заподіяння, мають незначні, скороминущі наслідки тривалістю не більше 6 днів, і за цим критерієм відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень; багато відламкових переломів кісток лицьового черепа, стінок верхньощелепної пазухи і орбіти зліва, тіла нижньої щелепи зліва, зі зміщенням уламків, які не були небезпечними для життя в момент заподіяння, тягнуть за собою тривалий розлад здоров`я понад 21 дня і за цим критерієм відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Не погоджуючись з вироком суду захисник ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що висновок суду першої інстанції про винність обвинуваченого по епізоду вбивства ОСОБА_13 не підтверджується доказами, дослідженими під час судового розгляду, а також судом не взято до уваги докази, які могли б істотно вплинути на його висновки.

Вважає, що місцевий суд, ідентичні та охоплені єдиним умислом на спричинення тілесних ушкоджень дії обвинуваченого кваліфікував за різними статтями закону, зокрема за ч.1 ст.115 та ч.1 ст.122 КК України щодо обох потерпілих, але у вироку не зазначив мотивів такої кваліфікації та не навів доказів.

В зв`язку з наведеним просить змінити вирок суду, перекваліфікувати дії ОСОБА_11 по епізоду вбивства ОСОБА_13 з ч.1 ст.115 на ч.2 ст.121 КК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача; захисника ОСОБА_9 , який підтримав свою апеляційну скаргу; захисника ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_11 , які частково підтримали апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 та просили скасувати вирок і призначити новий розгляд в суді першої інстанції; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому; колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіряючи вирок суду на відповідність його вимогам закону, апеляційний суд прийшов до висновку про його законність та обґрунтованість.

В апеляційній скарзі захисника оскаржується кваліфікація дій обвинуваченого, але не ставляться під сумнів встановлені під час судового розгляду в районному суді фактичні обставини справи.

Зазначені обставини також не заперечувалися захисником ОСОБА_10 в апеляційному суді, також самим обвинуваченим ОСОБА_11 . В той же час, захисник ОСОБА_10 вказувала на порушення районним судом вимог КПК України, які на її думку є безумовною підставою для скасування вироку та призначення нового розгляду. Так, адвокат зазначила, що розгляд справи в районному суді був проведений з порушенням територіальної підсудності, оскільки злочин був вчинений на території Ширяївського району Одеської області, а не в Любашівського району Одеської області, тобто не на території юрисдикції якого перебуває суд, який постановив оскаржуваний вирок. Крім того, захисник послалася на розгляд справи незаконним складом суду, оскільки обвинуваченому не було належним чином роз`яснено право на розгляд справи судом присяжних, оскільки її підзахисний заперечував проти розгляду справи саме судом присяжних. При цьому адвокат не піддала сумніву вирок суду в частині кваліфікації дій її підзахисного та правильність призначеного покарання.

Обвинувачений ОСОБА_11 одночасно підтримав апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_14 та позицію адвоката ОСОБА_10 .

Доводи апеляційної скарги про необхідність перекваліфікації кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_15 по епізоду вбивства ОСОБА_13 з ч.1 ст.115 на ч.1 ст.121 КК України, та твердження обвинуваченого про нанесення ним тілесних ушкоджень потерпілим у стані необхідної оборони, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вина в межах висунутого ОСОБА_11 обвинувачення підтверджується в повному обсязі дослідженими судом першої інстанції та перевіреними апеляційним судом доказами, а саме:

- витягом з ЄРДР про вчинення злочину (т.1 а.с.90);

- заявою потерпілого ОСОБА_12 про вчинення злочину, згідно якої, 01.01.2015 року, ОСОБА_11 наніс йому удар сокирою по голові (т.1. а.с.147);

- протоколом огляду місця події з фото таблицею до нього від 01.01.2015 року, згідно до якого при огляді домоволодіння ОСОБА_12 по АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено сокиру з плямами бурого кольору (т.1 а.с.93-97);

- протоколом огляду місця події з фототаблицею до нього від 01.01.2015 року, згідно до якого при огляді домоволодіння ОСОБА_12 по АДРЕСА_1 , на підлозі було виявлено труп ОСОБА_13 , голова якого мала сліди відкритої черепно-мозкової травми та виявлені та вилучені носильні речі зі слідами плям бурого кольору. (т.1 а.с.100-115);

- лікарським свідоцтвом про смерть ОСОБА_13 , згідно якого його смерть настала в результаті відкритої внутрішньо-мозкової травми (а.с.116);

- протоколом огляду трупа ОСОБА_13 , та фототаблицею до нього, відповідно до якого у нього були виявлені забійна рана тім`яної частини голови, вдавлений перелом кісток черепу тім`яної області (т.1 а.с.126-131);

- висновком судово-медичної експертизи №6 від 29.01.2015 року, згідно до якого у ОСОБА_13 виявлені тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, втиснутого перелому склепіння черепа з ушкодженням головного мозку, вогнищева травма головного мозку, які відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент їх заподіяння, що спричинили його смерть (т.1 а.с. 119-124);

- висновком судово-медичної експертизи №14 від 04.03.2015 року, згідно до якого ОСОБА_12 спричинені тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми, множинних забитих ран, саден, підшкірних гематом м`яких покровів голови які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень; відламкових переломів кісток лицьового черепа, стінок верхньощелепної пазухи і орбіти зліва, тіла нижньої щелепи зліва зі зміщенням уламків, які не були небезпечними для життя в момент заподіяння, тягнуть за собою тривалий розлад здоров`я понад 21 дня і за цим критерієм відносяться до категорії тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості (т.1 а.с. 148-151);

- висновком експерта № 2 від 05.01.2015 року про виявлення у обвинуваченого ОСОБА_11 тілесних ушкоджень у вигляді садна, синюшності, синця обох очей, синюшності та припухлості лівої вушної раковини, садна лоба, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. (т.1 а.с. 171);

- висновками експертів № 36 та № 51 від 17 лютого 2015 року, відповідно до яких, на чоловічій сорочці, светрі білого кольору, светрі зеленого кольору, джинсах, вилучених в домоволодінні ОСОБА_12 при огляді, а також на камуфляжних штанах ОСОБА_11 , виявлено кров людини, яка могла належати потерпілим ОСОБА_13 та ОСОБА_12 . Походження вказаної крові від ОСОБА_11 виключається (т.1 а.с. 194-202);

- висновком експерта № 31 від 30 січня 2014 року, відповідно до якого, на марлевому тампоні зі змивом з долоні лівої руки ОСОБА_11 виявлені слабо виражені сліди крові (т.1 а.с. 207-209);

- висновком експерта № 61 від 06 лютого 2015 року, згідно якого, на трьох гігієнічних ватних паличках зі змивами речовини бурого кольору, вилучених при огляді місця події, виявлена кров людини, що не виключає можливість походження її від потерпілого ОСОБА_13 (т.1 а.а. 210-213);

- висновком експерта № 44 від 09 лютого 2015 року, про те, що на сокирі, вилученій в будинку ОСОБА_11 , виявлена кров людини, що не виключає можливість її походження від потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_12 (т.1 а.а. 211-219);

- висновком експерта № 40 від 09 лютого 2015 року, згідно якого, на светрі жовтого кольору, джинсових штанах, що належали ОСОБА_13 виявлено кров людини, яка могла належати потерпілому ОСОБА_13 . Походження вказаної крові від ОСОБА_11 виключається (т.1 а.с. 220-225);

- висновком експерта № 22 від 16 січня 2015 року, з якого видно, що забійна рана на лоскуті шкіри тім`яної області від трупа ОСОБА_13 і відповідний вдавлений перелом на фрагменті зводу черепа, утворені внаслідок взаємодії тупого предмета з обмеженою контактуючою поверхньою та в області країв пошкодження і навколо нього виявлено наявність сполук заліза (т.1 а.с. 231-235);

- висновком експерта № 23 від 19 січня 2015 року з якого видно, що забійна рана на лоскуті шкіри тім`яної області від трупа ОСОБА_13 і відповідний їй вдавлений перелом на фрагменті зводу черепа могли бути утворені обухом наданої на дослідження сокири, яка вилучена в ході проведення огляду місця події (т.1 а.с. 236-244);

- протоколами огляду речових доказів від 02.03.2015, з яких вбачається, що в процесі проведення слідчих дій були оглянуті вилучені в ході проведення оглядів місця події носильні речі та сокира з плямами бурого кольору, зразки речовини вилученої у кімнаті де було вчинено злочин, зразки крові потерпілого ОСОБА_12 та обвинуваченого ОСОБА_11 та змиви з долонь рук та зрізи піднігтьового вмісту рук обвинуваченого, які долучені до справи в якості речових доказів (т.2 а.с.1-18);

- протоколом слідчого експерименту з відеозаписом від 05 березня 2015 року, згідно якого в ході його проведення обвинувачений на місці показав яким чином він наніс удари сокирою потерпілим (т.2 а.с. 19-23).

- показаннями допитаного судом експерта ОСОБА_16 , який пояснив, що ОСОБА_12 в момент спричинення йому тілесних ушкоджень та нанесення йому удару збоку, спереді-назад, останній перебував у вертикальному положенні, а саме сидячи чи стоячи, одна найбільш вірогідніше він знаходився в сидячому положенні;

- показаннями свідка ОСОБА_17 , яка пояснила, що 01 січня 2015 року після першої години вона з сім`єю приїхали додому. Після цього, до них додому прийшов ОСОБА_11 , поздоровив з Новим роком та пішов. Вранці, до неї додому прийшов ОСОБА_12 , зі слів якого вона узнала, що ОСОБА_11 вбив його знайомого, а також побив його і йому необхідно подзвонити до міліції та повідомити про скоєне;

- показаннями свідка ОСОБА_18 , який пояснив, що 01.01.2015 року він був присутнім у якості понятого при огляді місця події злочину в будинку у ОСОБА_19 де був виявлений труп чоловіка, який був в крові та вилученні сокира та речі. При ньому ОСОБА_11 повідомив що це він вбив того чоловіка, однак за яких обставинах не пояснював.

Апеляційний суд, прослухавши технічний запис фіксації судового процесу в суді першої інстанції, встановив факт того, що обвинувачений ОСОБА_11 , під час розгляду справи в суді першої інстанції підтвердив суду механізм нанесення ним тілесних ушкоджень потерпілим за допомогою сокири та кількість ударів, і ці показання об`єктивно підтверджуються дослідженими районним судом доказами. Під час апеляційного розгляду ОСОБА_11 також підтвердив зазначені обставини. Таким чином, під час судового розгляду в судах першої та апеляційної інстанції було достовірно встановлено, що показання обвинуваченого в цій частині повністю співвідносяться та узгоджуються з дослідженими районним судом та приведеними у вироку доказами та вказують на те, що саме обвинувачений здійснив вбивство потерпілого ОСОБА_13 .

При цьому, показання обвинуваченого ОСОБА_11 , надані ним під час судового розгляду в судах першої та апеляційної інстанції про те, що сокира була ним взята у домоволодінні ОСОБА_12 , а не у себе вдома, що на його думку свідчить про те, що його дії носили характер самооборони від нападу потерпілих, апеляційний суд вважає неспроможними, оскільки вони спростовуються доказами у справі.

Так, під час досудового розслідування, зокрема, в ході проведення слідчого експерименту, обвинувачений в присутності захисника зазначав, що сокиру взяв у себе вдома, з метою вбивства потерпілих. При цьому обвинувачений ОСОБА_11 на стадії досудового розслідування та в суді першої інстанції не вказував на те, що зазначені показання були ним надані внаслідок будь-якого примусу, а змінив ці показання тільки в апеляційній інстанції. Крім того, матеріали кримінального провадження не містять жодного доказу про скарги обвинуваченого на застосування відносно нього незаконних методів слідства. За таких обставин, апеляційний суд вважає, що зміна обвинуваченим показань в цій частині, свідчить про непослідовність його позиції та свідчить про здійснення ним дій, спрямованих на уникнення від відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину.

Надаючи правову оцінку відповідності кваліфікації дій обвинуваченого (по епізоду умисного вбивства ОСОБА_13 ), виходячи з об`єму обвинувачення, висунутого ОСОБА_11 органом досудового розслідування, а також сукупності доказів по справі та встановлених місцевим судом фактичних обставин справи, зокрема характеру та способу нанесення потерпілому удару в життєво важливий орган в голову потерпілого обухом сокири, а також наявність існування перед цим сварки між потерпілим та обвинуваченим та показань самого обвинуваченого ОСОБА_11 , який не заперечував факту вчинення ним умисного вбивства потерпілого ОСОБА_13 , апеляційний суд приходить до висновку про те, що дії обвинуваченого носили умисний характер та були направлені саме на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_13 , тобто умисне вбивство з мотивів помсти за неправомірну поведінку потерпілого по відношенню до обвинуваченого, які правильно кваліфіковані за ч.1 ст.115 КК України.

Доводи апеляційної скарги щодо необхідності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_11 по епізоду вбивства ОСОБА_13 за ч.2 ст.121 КК України, з посиланням на те, що аналогічні дії обвинуваченого по епізоду нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 кваліфіковані слідством за ч.1 ст.122 КК України, не знайшли свого підтвердження доказами. Районним судом було вірно встановлено, що дії обвинуваченого ОСОБА_11 були направленні саме на умисне вбивство ОСОБА_13 , що він неодноразово підтверджував в суді першої та апеляційної інстанції. Наведене підтверджується технічним записом фіксації судового процесу та спростовує доводи апеляційної скарги щодо неправильної кваліфікацію дій обвинуваченого за вказаним епізодом.

При цьому, навіть враховуючи наявність в матеріалах кримінального провадження об`єктивних даних про існування єдиного умислу та ідентичності дій обвинуваченого відносно обох потерпілих (способу та характеру нанесення ударів), у відповідності до ч.1 ст.337 та ст.404 КПК України, суди першої та апеляційної інстанції обмежені діючим процесуальним законом на розгляд справи в межах пред`явленого органом досудового розслідування обвинувачення.

Що стосується доводів обвинуваченого ОСОБА_11 про те, що його дії носили характер необхідної оборони, то вони спростовуються дослідженими районним судом доказами, аналіз яких зазначений у вироку суду.

Зокрема, з технічного запису фіксації судового процесу в суді першої інстанції вбачається, що потерпілий ОСОБА_12 пояснив суду обставини сварки та побиття ним та ОСОБА_13 обвинуваченого, однак категорично заперечував, що дії обвинуваченого носили характер необхідної оборони. Ці показання потерпілого об`єктивно підтверджуються дослідженими судом результатами огляду місця події та фото таблиць до нього. Відповідно до вказаного протоколу була встановлена відсутність на місці скоєння злочину ножів, якими за версією обвинуваченого потерпілі намагалися спричинити йому тілесні ушкодження, що спростовує показання обвинуваченого, що нанесення ним ударів сокирою носило характер захисту. Вказані докази відповідають критеріям регламентованим в ст.ст. 84, 85, 86 КПК України, а при їх оцінці суд виконав вимоги ст.94 КПК України.

Крім того, як свідчить технічний запис фіксації судового процесу в районному суді, показання обвинуваченого ОСОБА_11 про те, що 31.12.2014 року, о 23 годині, потерпілі ОСОБА_13 та ОСОБА_12 насильно привели його до будинку ОСОБА_12 , спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_12 та свідка ОСОБА_17 . Так, ОСОБА_12 пояснив суду, що обвинувачений 01.01.2015 року, близько 1 години 30 хвилин, сам прийшов до нього до дому. Свідок ОСОБА_17 пояснила суду, що 01.01.2015 року, близько 01 години, ОСОБА_11 приходив до неї додому, що спростовує твердження обвинуваченого щодо цих подій.

Інших доводів, які б у відповідності до положень ст. 409 КПК України, були б підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції, обвинуваченим та його захисниками апеляційному суду представлено не було.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що вирок судом першої інстанції було ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими районним судом відповідно до ст.94 КПК України, в рамках висунутого за результатами досудового розслідування ОСОБА_11 обвинувачення за ч.1 ст.115 та ч.1 ст.122 КК України.

Щодо доводів захисника ОСОБА_10 про допущені районним судом істотних порушень вимог КПК України, які є підставою для безумовного скасування вироку суду з призначенням нового розгляду, то вони є безпідставними, з огляду на таке.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час направлення обвинувального акту на розгляд до суду, прокурором було роз`яснено право обвинуваченого на його розгляд судом присяжних в належний спосіб, і останній був ознайомлений з цим правом, про що свідчить лист прокурора у кримінальному провадженні (т.1 а.с.11). В той же час, матеріали справи містять заяву обвинуваченого про його відмову від розгляду справи судом присяжних (т.1 а.с.43).

Разом з цим, з журналу судового засідання від 05.05.2015 року та аудіозапису цього судового засідання вбачається, що до початку судового розгляду судом у складі трьох професійних суддів, захисником обвинуваченого - адвокатом ОСОБА_9 було заявлено клопотання про розгляд обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_11 судом присяжних. Це клопотання було підтримано обвинуваченим і суд задовольнив клопотання, виконавши вимоги ст.35 КПК України. Після чого суд, у складі двох професійних суддів та трьох присяжних розпочав новий розгляд обвинувального акту, за результатами якого був ухвалений вирок (т.1 а.с. 63).

За таких підстав доводи захисника в цій частині є необґрунтованими.

Доводи захисника ОСОБА_10 про порушення територіальної підсудності розгляду обвинувального акту спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Так, в зв`язку з неможливістю розгляду обвинувального акту Ширяївським районним судом Одеської області, за поданням голови цього суду від 18.03.2015 року, ухвалою апеляційного суду Одеської області від 23.03.2015 року була визначена підсудність розгляду цієї справи за Любашівським районним судом Одеської області (т.1 а.с.16-26).

Таким чином, під час апеляційного перегляду вироку суду не було встановлено істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть за собою скасування або зміну оскаржуваного вироку.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_11 та захисника ОСОБА_10 та відсутність підстав для їх задоволення.

Враховуючи положення ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року №838VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», суд апеляційної інстанції вважає необхідним зарахувати ОСОБА_11 в строк відбуття покарання у виді позбавлення волі строк його попереднього ув`язнення у виді тримання під вартою, як запобіжний захід, обраний під час досудового слідства і судового розгляду кримінального провадження, з розрахунку один день попереднього ув`язнення, за два дні позбавлення волі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд Одеської області, -

постановив
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 залишити без задоволення, а вирок Любашівського районного суду Одеської області від 17 липня 2015 року, яким ОСОБА_11 засуджений за ч.1 ст.115, ч.1 ст.122 КК України - без змін.

У відповідності до ч.5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_11 в строк відбування покарання, час його утримання під вартою в період з 01.01.2015 року до 02.02.2016 року з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ України протягом трьох місяців с моменту набрання нею законної сили, а обвинуваченим у той же строк, з моменту отримання копії ухвали.

Судді апеляційного суду Одеської області
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4