Справа № 362/3015/14-к
Провадження № 1-кп/362/232/14
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03.09.2014 року м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань №0002713 від 21.11.2013 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Плесецьке, Васильківського району, Київської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, освіта повна середня, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- 25.06.2014 року повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

20.11.2013 року близько 03 год. 00 хв., неповнолітній ОСОБА_4 , прийшов до будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_7 , та шляхом вільного доступу, через незачинені на запірні пристрої вхідні двері даного будинку, зайшов до його середини. Оглянувши все навкруги, ОСОБА_4 зрозумів, що господарі будинку вже відпочивають, в цей час у останнього виник намір на таємне викрадення майна. Далі, поводячи себе дуже тихо, неповнолітній ОСОБА_4 вчинив крадіжку речей, які знаходились в кімнаті будинку на дивані, а саме: мобільного телефону марки «Samsung galaxy», чорного кольору, вартістю 2500 грн., планшету марки «Єнот V121» №V1210501 вартістю 1000 грн., флеш-карти накопичувача на 4 GB вартістю 100 грн., портмоне чорного кольору вартістю 300 грн.

Продовжуючи свій злочинний намір, неповнолітній ОСОБА_4 вийшовши на подвір`я вищевказаного будинку, де розташовувались два легкових автомобіля марки «Тойота», д.н.з. НОМЕР_1 та «Нісан», д.н.з. НОМЕР_2 . Користуючись тим, що останній автомобіль був не замкнений, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, відкривши дверцята автомобіля марки «Нісан» д.н.з. НОМЕР_2 , вчинив крадіжку цифрового фотоапарату марки «Nikon Coolpix 7900», вартістю 1500 грн., що належить ОСОБА_7 .

З місця вчинення кримінального правопорушення неповнолітній ОСОБА_4 зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим потерпілій ОСОБА_7 завдав матеріальної шкоди на загальну суму 5400 гривень.

Головуючим у кримінальному провадженні з`ясована думка учасників судового розгляду про те, які докази треба дослідити та про порядок їх дослідження.

Прокурор не заперечував проти подальшого розгляду кримінального провадження відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись вивченням доказів, які характеризують обвинуваченого ОСОБА_4 .

Судом з`ясована думка всіх учасників судового провадження стосовно подальшого розгляду кримінального провадження відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники кримінального провадження зміст обставин, які ніким не оспорюються, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд дійшов висновку щодо недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та можливості обмежитись вивченням доказів, які характеризують обвинуваченого ОСОБА_4 , що містяться в матеріалах кримінального провадження №0002713 від 21.11.2013 року відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України визнав повністю і показав, що 20.11.2013 року у вечірній час в с.Плесецьке Васильківського району Київської області він вийшов прогулятись з хлопцями, а коли опівночі повертався додому, то побачив, що у будинку ОСОБА_7 світиться світло, він вирішив зайти в будинок, оскільки знає всіх у цьому будинку. Підійшовши до вхідних дверей, він постукав у двері зазначеного будинку, але ніхто не відчиняв. Двері будинку були не зачинені, він зайшов в будинок, але нікого не було і, побачивши мобільний телефон та планшет з флешкою, він вирішив викрасти їх, оскільки у нього таких речей ще не було. Вийшовши з будинку з викраденим майном, він на подвір`ї побачив два легкових автомобілі, в одному з них він побачив фотоапарат ОСОБА_8 , автомобіль був не зачинений і він вирішив також викрасти з автомобіля фотоапарат. У вчиненому щиро розкаявся та просив суд суворо його не карати. Заподіяна потерпілій ОСОБА_7 шкода відшкодована його матір`ю ОСОБА_5 .

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого ОСОБА_4 не має.

Прокурором в судовому засіданні були надані матеріали кримінального провадження, які характеризують обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме:

- фотокопія паспорта ОСОБА_4 ;

- копія свідоцтва про народження ОСОБА_4 ;

- вимога про судимість ОСОБА_4 ;

- довідки лікарів психіатра та нарколога, з яких вбачається, що ОСОБА_4 на обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває;

- характеристика з місця проживання ОСОБА_4 ;

- довідка НДЕКЦ при ГУМВС України в Київській області про витрати на проведення експертизи №34 від 28.02.2014 року на суму 391,20 гривень;

- довідка НДЕКЦ при ГУМВС України в Київській області про витрати на проведення експертизи №339 від 02.12.2013 року на суму 391,20 гривень.

Враховуючи вище вказане, суд приходить до висновку про повну доведеність вини ОСОБА_4 в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), а його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України.

Визнаючи винним обвинуваченого ОСОБА_4 і обираючи йому міру покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, що відноситься, відповідно до ст. 12 КК України, до злочинів середньої тяжкості, також повною мірою вивчена особа обвинуваченого: відповідно до вимоги ГІБ МВС України ОСОБА_4 , раніше не судимий, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

Судом, відповідно до ст. 66 КК України, беруться до уваги обставини, пом`якшуючі відповідальність обвинуваченого ОСОБА_4 : щире каяття, вчинення злочину неповнолітнім.

Обставин, що обтяжують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 положень ст. 69 КК України судом не вбачається.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, одночасно враховуючи позитивну характеристику на ОСОБА_4 за місцем його проживання, те, що він неповнолітній, раніше не судимий, щире каяття, думку потерпілої стосовно міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відшкодування заподіяної шкоди, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України у виді громадських робіт на певний строк.

Відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування, запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався та в судовому засіданні прокурором не було заявлено такого клопотання, а тому суд при постановленні вироку не застосовує до ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Законним представником неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 та самим обвинуваченим ОСОБА_4 подано до суду клопотання про звільнення його ОСОБА_4 від покарання на підставі п. «а» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року.

З приводу заявленого клопотання прокурор поклався на думку суду.

Захисник ОСОБА_6 підтримав заявлене клопотання, пославшись на те, що на момент вчинення вказаного злочину його підзахисний ОСОБА_4 був неповнолітнім, а тому підпадає під дію закону поданого клопотання.

Суд вважає, що подане клопотання про застосування п. «а» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року щодо ОСОБА_4 підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, п. «а» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним за ч. 1 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді 150 (сто п`ятдесяти) годин громадських робіт.

Звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі п. «а» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року призначеного вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03.09.2014 року.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 на користь Держави Україна витрати за проведення дактилоскопічних експертиз №339 від 02.12.2013 року та №34 від 28.02.2014 року в розмірі 782 грн. 40 коп.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілій та прокурору.

Учасники судового розгляду мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1