В И Р О К
іменем України
"23" листопада 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0014450 від 22.09.2015 року по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, з базовою загальною середньою освітою, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в:
Суд визнав доказаним, що з 25.08.2015 року по 11.09.2015 року неповнолітній ОСОБА_6 , за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в кімнаті, де зберігаються речі, що належать його матері ОСОБА_5 , з метою власного збагачення, вирішив таємно викрасти майно останньої.

Реалізуючи свої злочинні наміри, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, обвинувачений, з корисливих спонукань, шляхом вільного доступу, таємно викрав мобільний телефон марки «Samsung GT-C3322», вартістю 499грн., з сім-карткою мобільного оператора «Лайф», вартістю 15грн., на рахунку якого було 40грн., та DVD програвач «Pioneer DV-410V-S», вартістю 110грн., а всього майна на загальну суму 664грн., яке належить ОСОБА_5 .

Після цього неповнолітній ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 664грн.

Допитаний в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_6 винним себе за ч. 1 ст. 185 КК України визнав повністю, дав покази про обставини скоєння кримінального правопорушення.

Так, ОСОБА_6 у судовому засіданні показав, що дійсно у вказаний період вчинив крадіжку речей, що належать його матері ОСОБА_5 , які здав до ломбарду, був під впливом своїх друзів, які на даний час засуджені.

Покази обвинуваченого ОСОБА_6 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції. Суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом неповнолітнього обвинуваченого та дослідженням письмових доказів щодо особи обвинуваченого.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 повністю підтверджується його показами, щирим каяттям у скоєному.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 185 КК України, так як він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії середньої тяжкості, конкретні обставини кримінального провадження, дані про обвинуваченого, який є неповнолітнім, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем навчання характеризується посередньо.

Пом`якшуючими покарання обставинами відносно обвинуваченого ОСОБА_6 суд визнає вчинення злочину неповнолітнім та щире каяття в скоєному.

Обтяжуючих покарання обставин відносно обвинуваченого ОСОБА_6 судом не встановлено.

При визначенні міри покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_6 суд вважає за вірне обрати йому покарання у виді позбавлення волі, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, але враховуючи його щире каяття та особу обвинуваченого, його неповнолітній вік, суд одночасно приходить до висновку про можливість звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі положень ст.ст. 75, 104 КК України, з покладенням на нього обов`язків згідно п.п. 2-4 ст. 76 КК України.

При цьому суд не знаходить підстав для застосування вимог ст. 105 КК України, так як обвинувачений негативно характеризується його матір`ю, погано навчався, з ним проводились профілактичні бесіди на рівні кримінальної міліції, які не дали позитивних результатів, згідно показів його матері, потерпілої по справі, неповнолітній обвинувачений потребує стримуючого фактору, такого як застосування ст.ст. 75, 104 КК України.

Цивільний позов не заявлений.

Речові докази у кримінальному проваджені відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

з а с у д и в:
обвинуваченого ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_6 від покарання, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід ОСОБА_6 , у вигляді особистого зобов`язання, залишити без змін, до вступу вироку в законну силу.

Речові докази у кримінальному проваджені відсутні..
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, законному представнику, захиснику, потерпілій та прокурору.

Суддя: