Номер провадження: 11-кп/785/1185/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.09.2015 року м. Одеса

Колегія судів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

за участю прокурора: ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 в інтересах потерпілого ОСОБА_10 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

цивільного позивача ОСОБА_11 ,

та ОСОБА_12 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами: захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_12 та прокурора прокуратури Малиновського району м. Одеси юриста 2-го класу ОСОБА_13 , на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 30.06.2015 р., у відношенні:

ОСОБА_12 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше не судимого,

засудженого за ст. 122 ч.1 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, строк якого встановлений 1 рік, на підставі п. „а" ст. 1 ЗУ „Про амністію у 2014 року" від 08.04.2014р. № 1185-VII (із змінами та доповненнями від 06.05.2014р.), звільнений від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі з встановленням іспитового строку і покладених обов`язків.
Вирішений цивільний позов та стягнено з ОСОБА_12 на користь потерпілої ОСОБА_11 відшкодування в розмірі 56 441 грн. 24 коп.,
ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_12 визнаний винним в скоєні наступного кримінального правопорушення.
Так, 25.04.2013р., о 20 год. 00 хв., ОСОБА_12 , знаходячись на спортивному майданчику, розташованому по вул. Магістральній у м. Одесі, на грунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_10 , умисно наніс останньому удар ногою в область живота.
Згідно висновку експерта № 2450 від 26.08.2013 року у ОСОБА_10 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми живота з розривом великого сальника та розривом селезінки (з хірургічним видаленням частини великого сальника та хірургічного видалення селезінки) на фоні маючих у нього захворювання (ідіоматичного цирозу печінки; портальної гіпертензії, внутрішньопечінкової форми; варикозного розширення вен стравоходу 1-й ступеня; застойної епленомегалії; залізодефіцитної анемії 1 ст.), які утворилися від дії тупого твердого предмету, яким міг бути зжата в кулак рука, нога в взутті, область колінного чи ліктьового суглобу, можливо 25.04.2013 року та не були небезпечним для його життя ні в момент спричинення, ні в послідуючому періоді.
Видалення частини великого сальника ОСОБА_10 призвело до стійкої втрати загальної працездатності в розмірі 15% та відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить змінити вирок в частині цивільного позову, а саме просить цивільний позов ОСОБА_11 до ОСОБА_12 задовольнити частково, стягнувши з ОСОБА_12 9 090 гривень 21 копійок на відшкодування майнової шкоди на користь ОСОБА_11 , та стягнути з ОСОБА_12 15 000 гривень на відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_11 , посилаючись на те, що судом не об`єктивно розглянуто цивільний позов без відповідного аналізу матеріалів кримінального провадження.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду змінити, виключити з резолютивної частини вироку рішення суду щодо звільнення ОСОБА_12 на підставі ст. 75, 76 КК України від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (однорічного) іспитового строку не вчинить нового злочину, у зв`язку з неправильним застосуванням Закону України «Про кримінальну відповідальність».
Заслухавши виступ судді-доповідача, виступи захисника ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , які підтримали подану свою апеляційну скаргу та в останньому слові ОСОБА_12 заперечував в задоволенні апеляційної скарги прокурора, виступи прокурора прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_9 в інтересах потерпілого ОСОБА_10 , потерпілого ОСОБА_10 та цивільного позивача ОСОБА_11 , які підтримали подану прокурором апеляційну скаргу та заперечували в задоволенні апеляційної скарги захисника, перевіривши та дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Так, доводи викладені в апеляційних скаргах захисником ОСОБА_12 та прокурором колегією судів не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та вимогах Закону з наступних підстав.

Вина ОСОБА_12 в тому обсязі як це визнав суд, встановлена доказами, приведеними у вироку, яким дана належна оцінка.

Не оскаржується скоєне і в поданих апеляціях.

Вирок у відношенні ОСОБА_12 є законним та обґрунтованим, оскільки судом прийнято мотивоване рішення по справі, кваліфікація дій ОСОБА_12 за ст. 122 ч.1 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило значну стійку втрату загальної працездатності менш як на одну третину, правильна, а при визначенні ОСОБА_12 покарання, суд першої інстанції враховував характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, першу судимість, дані, які позитивно характеризують особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування завданих збитків, вчинення злочину у неповнолітньому віці, відсутність обставин, що обтяжують покарання та на думку колегії суддів, прийшов до мотивованого висновку, що необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_12 та попередження вчинення нових злочинів буде призначення покарання не пов`язане з ізоляцією від суспільства.
Стосовно цивільного позову законного представника потерпілого ОСОБА_10 - ОСОБА_11 про стягнення з ОСОБА_12 матеріальної шкоди на загальну суму 56 576 грн., колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції аргументовано задовольнив його частково, а саме на суму 26 441 грн. 24 коп., в яку входять витрати на придбання лікарських препаратів та правову допомогу, що підтверджено відповідними документами.
Зокрема, задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_11 , суд першої інстанції виходив з того, що хоча і необхідність витрат, пов`язаних з лікуванням потерпілого на придбання лікарських засобів і не підтверджені відповідними рецептами, призначеннями лікарів, однак для суду очевидно і це підтверджено історією хвороби та іншими медичними документами, що в зв`язку з отриманою травмою від противоправних дій ОСОБА_12 , потерпілому була зроблена операція по видаленню частини великого сальника та селезінки, він вимушений був лікуватися з цього приводу і цивільний позивач поніс відповідні витрати.
Крім того, визначаючи розмір суми відшкодування, суд першої інстанції мотивовано взяв до уваги часткове добровільне відшкодування збитків батьком обвинуваченого у розмірі 700 доларів США ( по курсу НБУ на квітень 2013 року складало 5 600 грн.), що підтверджено відповідною розпискою та не враховує благодійні внески цивільного позивача.
Зокрема, суду першої інстанції та колегії суддів апеляційної інстанції не надано підтверджуючих документів про необхідність стороннього догляду за потерпілим, у зв`язку з чим ОСОБА_11 вимушена була знаходитись у відпустці півтора місяці.
На ряду з викладеним, суд першої інстанції, правельно не врахував витрати цивільного позивача, пов`язані з подальшим лікуванням потерпілого з наступних підстав.
Згідно висновку експерта №2450 від 26.08.2013 року потерпілому ОСОБА_10 були спричиненні тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми живота з розривом великого сальника та розривом селезінки, які потягнули за собою хірургічне видалення частини великого сальника та хірургічне видалення селезінки. На період отримання вказаної травми ОСОБА_10 мав захворювання у вигляді ідіопитичного цирозу печінки; портальної гіпертензії, внутрішньопечіночної форми; варикозного розширення вен стравоходу 1-го ступеня; застійної спленомегалії; залізодефіцитної анемії 1-го ступеня, церебрастеничного синдрому; хронічної герметичної інфекції, асоційованою з Епштейна-Барр вірусом у стадії загострення з ознаками імуносупресії цитомегаловірусом поза загостренням.
Тілесні ушкодження у ОСОБА_10 не були небезпечними для його життя як на момент спричинення, так і в подальших періодах. Видалення хворобливо зміненої селезінки у ОСОБА_10 не потягло за собою постійної втрати загальної працездатності.
Крім того, суд першої інстанції правильно задовольнив вимоги ОСОБА_11 частково - на суму 30 000 гривень, врахував характер, обсяг фізичних та душевних страждань, які зазнав потерпілий ОСОБА_10 , а також те, що він був вимушений тривалий час лікуватися та пропускати заняття у школі, втратив важливий внутрішній орган.
Стосовно доводів прокурора викладених в поданій апеляційній скарзі про неправильне застосування Закону України «Про кримінальну відповідальність», колегія судів приходить до висновку, що вони не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони спростовні та не ґрунтуються на вимогах Закону, а саме.
Відповідно до п. „а" ст. 1 ЗУ „Про амністію у 2014 року" від 08.04.2014р. № 1185- VII (із змінами та доповненнями від 06.05.2014р.), який набрав законної сили 19.04.2014 р., звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України підлягають особи, які на момент вчинення злочину були неповнолітніми.
На момент вчинення злочину, тобто 25.04.2013 року, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 був неповнолітнім.
Вчинений ОСОБА_12 злочин, передбачений ст. 122 ч. 1 КК України, згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.
Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції мотивовано врахував, що ОСОБА_12 дав згоду на застосування амністії, та правильно прийшов до висновку, що ОСОБА_8 підпадає під дію ЗУ „Про амністію у 2014 році", і мотивовано звільнив його від відбування покарання.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 407, 412, 415 КПК України, п „а" ст. 1 ЗУ „Про амністію у 2014 році" від 08.04.2014р. № 1185-VII (із змінами та доповненнями від 06.05.2014р.), ЗУ «Про застосування амністії в Україні» від 01.10.1996р. № 392/96-ВР (із змінами та доповненнями), ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_12 та прокурора прокуратури Малиновського району м. Одеси юриста 2-го класу ОСОБА_13 , залишити без задоволення, а вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 30.06.2015 р., у відношенні: ОСОБА_12 без змін.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підпис) (підпис) (підпис)
Копія вірна.
Суддя апеляційного суду ОСОБА_2