Провадження № 1-кп/520/633/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.11.2015 року головучого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000528 від 12.08.2015 року відносно обвинуваченого: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Градениці, Біляєвського району, Одеської області, українця, одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей,

офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 368 КК України,

ВСТАНОВИВ:
наказом начальника Головного Управління МВС України в Одеській області від 10.03.2015 № 147о/с ОСОБА_5 призначений на посаду дільничного інспектора міліції Шевченківського ВМ Приморського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області.

У своїй діяльності ОСОБА_5 керується Конституцією України, кодексом України про адміністративні правопорушення, законами України «Про міліцію», «Про запобігання корупції», іншими законодавчими актами України, нормативно-правовими актами МВС України та ГУ МВС України в Одеській області.

Згідно з ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» вони є працівниками правоохоронного органу, на яких відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, покладено обов`язки діяти лише в межах повноважень та способом, які передбачені Конституцією України та Законами України. Також, він є суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення, передбаченим ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 № 1700-VII.

Відповідно до ст.ст. 2, 10 Закону України «Про міліцію» на ОСОБА_5 покладаються забезпечення особистої безпеки громадян, захист їх прав і свобод, законних інтересів, запобігання правопорушенням та їх припинення, виявлення кримінальних правопорушень, участь у розкритті кримінальних правопорушень та розшуку осіб, які їх вчинили, захист власності від злочинних та кримінальних протиправних посягань, виявлення причин й умов, що сприяють вчиненню правопорушень, вживання в межах своєї компетенції заходів до їх усунення та інше.

Проте, нехтуючи взятими на себе обов`язками працівника правоохоронного органу, достовірно розуміючи суть кримінального правопорушення та передбачену за його скоєння кримінальну відповідальність, замість попередження злочинів та адміністративних правопорушень, профілактики злочинності серед населення, ОСОБА_5 сам скоїв умисне кримінально-каране діяння при наступних обставинах.

Так, на початку серпня 2015 року ОСОБА_5 стало відомо про те, що ОСОБА_6 здійснює діяльність з торгівлі безалкогольними напоями без державної реєстрації, як суб`єкта підприємницької діяльності та торгівлю з рук у невстановлених місцях, на території, що обслуговується його структурним підрозділом ділянці.

В цей же період, більш точного часу встановити не представилось можливим, ОСОБА_5 висунув вимогу ОСОБА_6 про передачу йому неправомірної вигоди у розмірі 8000 грн. та повідомив останнього, що у разі не виконання його вимог він притягне останнього до відповідальності за ст. ст. 160, 164 КУпАП, а також конфіскує продукцію, реалізація якої здійснюється з порушеннями.

26.08.2015, близько 13 години, ОСОБА_5 під час зустрічі з ОСОБА_6 на території літньої тераси кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого на розі вулиць Філатова та Космонавтів в м. Одеса, одержав від ОСОБА_6 неправомірну вигоду в розмірі 7000 грн. за не притягнення останнього до адміністративної відповідальності за здійснення торгівлі з рук у невстановлених місцях та здійснення підприємницької (господарської) діяльності без державної реєстрації ст. ст. 160, 164 КУпАП.

Таким чином, стороною обвинувачення ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що будучи службовою особою правоохоронного органу, з корисливих мотивів 27.08.2015 одержав для себе від ОСОБА_6 неправомірну вигоду у розмірі 7000 грн. за не притягнення останнього до адміністративної відповідальності за здійснення торгівлі з рук у невстановлених місцях та здійснення підприємницької (господарської) діяльності без державної реєстрації за ст. ст. 160, 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Під час досудового розслідування, прокурором прокуратури Одеської області, з одного боку та підозрюваним ОСОБА_5 , з другого боку 11 вересня 2015 р. було укладено угоду про визнання винуватості. За умовами угоди сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного ОСОБА_5 , що виразились в одержанні від ОСОБА_6 неправомірної вигоди у сумі 7000 грн., тобто вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 368 КК України - одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за не вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням службового становища.

Сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_5 за ч.1 ст. 368 КК України у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, з позбавленням права обіймати посади в органах внутрішніх справ без спеціальної конфіскації.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

В судовому засіданні обвинувачений підтримав угоду про визнання винуватості та повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.368 КК України та пояснив, що він повністю розуміє свої права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження судом зазначеної угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом, а також наслідки затвердження даної угоди, відтак просить затвердити угоду, оскільки реально може виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Також зазначив, що в скоєному щиро кається, скоїв злочин у зв`язку з тяжким становищем.

Захисник також просив суд затвердити угоду, врахувати, що його підзахисний щиро розкаявся, має на утримані двох неповнолітніх дітей, одна дитина хворіє, та долучив до обвинувального акту свідоцтва про народження дітей та медичні довідки.

Прокурор зазначив, що вважає за доцільне затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 , оскільки зазначена угода відповідає вимогам КПК України і не порушує права та законні інтереси учасників судового розгляду.

Вивчивши обвинувальний акт, матеріали кримінального провадження, надані прокурором, угоду про визнання винуватості, вислухавши прокурора обвинуваченого та його захисника, суд дійшов до висновку, що угода про визнання винуватості підлягає затвердженню з наступних підстав.

ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України, який відповідно до ст. 12 цього ж Кодексу є злочином середньої тяжкості, свою вину визнав повністю, цілком розуміє права, визначені ст. 474 ч.4 п.1 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 ч.2 цього Кодексу, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості. Позицію обвинуваченого підтримав також і його захисник.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Зміст угоди про визнання винуватості, умови та порядок її укладення відповідають вимогам ст. ст. 469, 472 КПК України, підстав передбачених ч. 7 ст. 474 цього Кодексу, для відмови в затверджені угоди не встановлено. Прокурором при вирішенні питання про укладення угоди враховані обставини, визначені ст. 470 КПК України.

Узгоджена сторонами міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, не суперечить інтересам суспільства, визначена у межах санкції ч. 1 ст. 368 КК України, є справедливою, необхідною і достатньою для виправлення ОСОБА_5 та запобігання вчинення ним нових злочинів. При цьому враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують йому покарання. Зокрема, враховано, що ОСОБА_5 вперше притягується до кримінальної відповідальності, має на утримані двох неповнолітніх дітей, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, співпрацював зі стороною обвинувачення, що пом`якшує йому покарання; відсутні обставини, які б обтяжували покарання; також врахована його позитивна характеристика.

Приймаючи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд дійшов висновку укладену між прокурором і обвинуваченим угоду про визнання винуватості затвердити та призначити останньому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу з позбавленням права обіймати посади в органах внутрішніх справ, без спеціальної конфіскації.

Керуючись ст. ст. 314, 374, 475 КПК України, суд

З А С У Д И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 11 вересня 2015 року, укладену між прокурором прокуратури Одеської області ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 368 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права обіймати посади в органах внутрішніх справ без спеціальної конфіскації.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 у виді домашнього арешту скасувати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1