АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 10-218/2010 Номер провадження 10/786/218/2010Головуючий у 1-й інстанції Татіщева Я.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддівОСОБА_2, ОСОБА_3,
за участю прокурора скаржникаОСОБА_4 ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Полтава справу за апеляцією ОСОБА_5 на постанову Гребінківського районного суду Полтавської області від 23 квітня 2010 року, -

в с т а н о в и л а :

Цією постановою залишено без задоволення скаргу громадянина ОСОБА_5, в якій він просив скасувати постанову слідчого прокуратури Гребінківського району Полтавської області від 8 квітня 2010 року про відмову в порушенні кримінальної справи щодо колишніх старшого оперуповноваженого в ОВС 17-го ВВБ ( в Полтавській області) СВБ ГУБОЗ МВС України ОСОБА_5 та начальника Пирятинського РВ ГУ МВС України в Полтавській області ОСОБА_6 за ст.296, ст.345, ст.364, ст.365 КК України по факту спричинення ними один одному тілесних ушкоджень.

Як вбачається з оскаржуваної постанови слідчого, 2 липня 2009 року близько 21 год. 30 хв. на території автостанції №1 м. Пирятин, в позаробочий час, перебуваючи у вказаному місці у власних справах, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заподіяли один одному легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоровя.

Залишаючи вказану постанову без змін, суд зазначив, що органами прокуратури повно і обєктивно були зясовані всі обставини справи, допитано всіх осіб, що могли повідомити про події, проведені інші необхідні дії, в ході яких не виявлено даних, які давали б підстави вважати про наявність в діях ОСОБА_5 та ОСОБА_6 складів злочинів, передбачених ст.296, ст.345, ст.364, ст.365 КК України.

В апеляції ОСОБА_5 просить скасувати постанови суду та слідчого про відмову в порушенні кримінальної справи, а матеріали направити до прокуратури Полтавської області для проведення додаткової перевірки.

Зокрема апелянт вважає, що в постанові суду відсутні докладні мотиви прийнятого рішення, перевірка його заяви про притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.345 КК України була однобічною і неповною, не опитані особи, яких він просив допитати у своїх скаргах, не усунуті протиріччя в поясненнях свідків. Крім того стверджує, що ОСОБА_6 тілесних ушкоджень не отримував та за допомогою до лікаря-травматолога не звертався та вказує на наявність свідка події, який може підтвердити його версію.

Заслухавши доповідь судді, скаржника, який підтримав апеляцію, міркування прокурора, який стверджував про повну і обєктивну перевірку заяв скаржника і вважав рішення суду законним і обґрунтованим та заперечував проти задоволення апеляції, перевіривши наявні матеріали та обговоривши мотиви апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Перевіряючи обґрунтованість рішення слідчого прокуратури, суд вірно виходив з аналізу виконання вимог ст.94, ст.95, ст.97 та ст.98 КПК України, які стосуються наявності приводів та підстав до порушення кримінальної справи, порядку порушення кримінальної справи, а також наявності в діях ОСОБА_5 ОСОБА_6 ознак складів злочинів, передбачених ст.296, ст.345, ст.364, ст.365 КК України.

Розглядаючи скаргу в порядку ст. 236-2 КПК України, суд першої інстанції в відкритому судовому засіданні з участю прокурора та скаржника, по доводах, викладених в скарзі ОСОБА_5, провів повну, всебічну та обєктивну перевірку і належним чином мотивував прийняте рішення.

ОСОБА_5 просив притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_6 за умисне заподіяння йому, як працівнику правоохоронного органу, легких тілесних ушкоджень у звязку з виконанням ним службових обовязків.

Особи, про опитування яких просив ОСОБА_5, згідно його пояснень в судовому засіданні та відповідно до журналу прийому громадян, були на прийомі в лікаря-травматолога разом з ОСОБА_6, а тому їх свідчення не могли вплинути на висновки щодо наявності чи відсутності в діях останнього ознак злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України.

Що стосується показань ОСОБА_6 та інших свідків події, а саме ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, то вони протягом всього часу перевірок давали стабільні, послідовні пояснення, які узгоджуються між собою і свідчать про те, що сварка між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виникла на ґрунті особистих неприязних стосунків.

Свідок ОСОБА_11, який на думку ОСОБА_12 може підтвердити його версію події, відмовився давати пояснення у відповідності до ст.63 Конституції України.

Таким чином, наведене спростовує всі доводи апеляції про неповноту та однобічність проведеної перевірки та відсутність у постанові суду мотивів прийнятого рішення.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку, про відсутність підстав для скасування постанови суду, а тому вважає, що апеляція громадянина ОСОБА_5 як необґрунтована, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 365, 366, 382 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Постанову Гребінківського районного суду Полтавської області від 23 квітня 2010 року залишити без зміни, а апеляцію ОСОБА_5 без задоволення.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3