АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/1185/2015 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія ст.307, ч.3 КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 липня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

При секретареві ОСОБА_5 ,

За участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянув матеріали кримінального провадження № 0005106 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 15 травня 2015 року, яким

ОСОБА_9 , народжений ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Київ, українець, громадянин України, із середньою освітою, не одружений, не працює, зареєстрований та мешкає у АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

засуджений за ч.3 ст. 309 КК України до позбавлення волі строком на п`ять років.

За вироком з нього також присуджено стягнути процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 1103 гривні 25 коп. та вирішено долю речових доказів.

Справу розглянуто із застосуванням положень ст. 349 КПК України.

Розглянувши матеріали кримінального провадження та апеляційну скаргу, судова колегія -

в с т а н о в и л а :
ОСОБА_7 визнаний винуватим у тім, що у невстановлений слідством час та спосіб придбав, незаконно зберігав та перевозив при собі без мети збуту психотропні речовини в особливо великому розмірі до затримання та вилучення цих речовин встановленим порядком о 1250 годині 15 квітня 2013 року.

Справу розглянуто в порядку, передбаченому ст. 349 КПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 не піддає сумнівам правильність висновків суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, як вони вказані у вироку та юридичної кваліфікації дій, за які він засуджений, за ч.3 ст. 309 КК України.

Водночас, посилаючись на щире каяття та вчинення злочину через залежність наркотичну, вважаючи, що ці дві обставини, в силу ст. 66 КК України, є обставинами, які пом`якшують покарання, він просить пом`якшити призначене йому покарання до не пов`язаного з реальним позбавленням волі.

Заслухавши доповідь судді, виступи обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційних вимог, а прокурора проти їх задоволення, провівши судові дебати, надавши останнє слово обвинуваченому, перевіривши та обговоривши доводи сторін в сукупності з матеріалами кримінального провадження та такими, що додатково надійшли до суду від Солом`янського районного суду міста Києва відомостями, судова колегія визнає наступне.

Висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_7 за описаних у вироку обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 309 КК України, отримані в порядку ст. 349 КПК України, ніким в апеляційному засіданні не піддаються сумнівам, порушення процедури, передбаченої ст. 349 КПК України не встановлено і ця процедура ніким не оскаржена, а тому, розглядаючи справу в межах апеляційних вимог, судова колегія ці висновки не досліджує та не оцінює, погоджуючись із ними.

Що ж стосується виду та міри покарання, як і доводів апелянта про його явну несправедливість внаслідок надмірної суворість, то при вирішенні цих питань суд першої інстанції, і це прямо вказано у вироку, як обставину, що пом`якшує покарання, врахував щире каяття обвинуваченого, тобто саме ту обставину, на яку він посилається на обґрунтування апеляційних вимог.

Взяв суд до уваги також ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, віднесений до категорії тяжких злочинів; відомості про особу винуватця, який з 2011 року перебуває на спеціальному обліку у лікаря-нарколога і не перебуває на обліку у психіатрів, до кримінальної відповідальності він притягнутий вперше, зарекомендував себе посередньо, але ніде не працює, за висновками судово-психіатричної експертизи на момент вчинення інкримінованих йому діянь міг і в даний час може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Саме з урахуванням викладеного суд визнав за необхідне визначити ОСОБА_7 покарання у виді реального позбавлення волі, але на мінімальний строк в межах санкції правової норми, за якою його засуджено.

Всупереч міркуванням апелянта, «вчинення злочину, через іншу залежність», передбачене як обставина, що пом`якшує покарання п.6 ч.1 ст. 66 КК України, не охоплює поняття саме наркотичної залежності і тому не може бути враховане як обставина, що пом`якшує покарання.

Отже, за відсутності інших, крім щирого каяття, передбачених ст. 66 КК України, обставин, що пом`якшують покарання, призначене ОСОБА_7 мінімально можливе в межах санкції ч.3 ст. 309 КК України покарання не може бути визнане явно несправедливим внаслідок надмірної м`якості, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги нема.

В силу викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, судова колегія, -

п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 на вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 15 травня 2015 року відносно нього залишити без задоволення, а вказаний вирок суду першої інстанції, - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення, вона може бути оскаржена касаційним порядком до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців від дня проголошення, а засудженим, оскільки він тримається під вартою, - в той же строк від дня отримання ним копії цієї ухвали.

Судді: