Справа № 750/7347/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/999/2015
Категорія - ч.2 ст.186 КК УкраїниДоповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5

з участю: прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0003099 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 жовтня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , одружений, має на утриманні малолітнього сина, раніше судимий: 21.08.2015 року Куликівським районним судом Чернігівської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ст.69 КК України до 4 років обмеження волі,

засуджений за ч.2 ст.186 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ч.4 ст.70, ст.72 КК України, враховуючи вирок Куликівського районного суду Чернігівської області від 21.08.2015 року, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_11 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_11 постановлено обчислювати з моменту фактичного затримання для переведення до Чернігівського СІЗО за ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 жовтня 2015 року.

Постановлено зарахувати ОСОБА_11 у строк відбування покарання час перебування у Домницькому виправному центрі № 135 ДПСУ в Чернігівській області, згідно вироку Куликівського районного суду від 21 серпня 2015 року, з розрахунку: одному дню позбавлення волі відповідає два дні перебування у Домницькому виправному центрі № 135 ДПСУ в Чернігівській області.

До набрання вироком суду законної сили ОСОБА_11 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Чернігівському СІЗО.

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українець, громадянин України, уродженець смт. Куликівка Чернігівської області, мешканець АДРЕСА_2 , одружений, має на утриманні малолітнього сина, раніше судимий: 21.08.2015 року Куликівським районним судом Чернігівської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ст.69 КК України до 4 років обмеження волі,

засуджений за ч.2 ст.186 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ч.4 ст.70, ст.72 КК України, враховуючи вирок Куликівського районного суду Чернігівської області від 21.08.2015 року, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_9 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 постановлено обчислювати з моменту фактичного затримання для переведення до Чернігівського СІЗО за ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 жовтня 2015 року.

Постановлено зарахувати ОСОБА_9 у строк відбування покарання час перебування у Домницькому виправному центрі № 135 ДПСУ в Чернігівській області, згідно вироку Куликівського районного суду від 21 серпня 2015 року, з розрахунку: одному дню позбавлення волі відповідає два дні перебування у Домницькому виправному центрі № 135 ДПСУ в Чернігівській області.

До набрання вироком суду законної сили ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Чернігівському СІЗО.

Питання про речові докази вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що ОСОБА_13 та ОСОБА_9 , 22 січня 2015 року, близько 22.30 год., діючи повторно, за попередньою змовою, знаходячись поблизу будинку №5 по вул. Промисловій у м. Чернігові, відкрито заволоділи шкіряною сумкою вартістю 150 грн., в якій знаходилися грошові кошти в сумі 270 грн., мобільний телефон марки «Нокіа Л-300», вартістю 650 грн., з сім-картою мобільного оператору «Лайф», вартістю 15 грн., а всього заволоділи майном на загальну суму 1085 грн., що належить ОСОБА_14 .

26 січня 2015 року, близько 22.30 год., ОСОБА_13 та ОСОБА_9 , діючи повторно, за попередньою змовою, знаходячись поблизу ЗОШ № 10 по вул. Промисловій у м. Чернігові, відкрито заволоділи мобільним телефоном марки «Нокіа Х-1», вартістю 500 грн., сім-картою мобільного оператору «Лайф», вартістю 15 грн., мобільним телефоном марки «Нокіа 1202», вартістю 400 грн., та грошовими коштами в сумі 50 грн., а всього заволоділи майном на загальну суму 965 грн., що належить ОСОБА_15 .

У кінці січня 2015 року, близько 22.30 год., ОСОБА_13 та ОСОБА_9 , діючи повторно, за попередньою змовою, знаходячись на вул. Мстиславській у м. Чернігові, відкрито заволоділи мобільним телефоном марки «Самсунг» х210 у корпусі чорного кольору, IMEI НОМЕР_1 , вартістю 400 грн., який належить ОСОБА_16 .

Не погодившись із рішенням суду, захисник ОСОБА_7 подала апеляційні скарги в інтересах обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , повністю ідентичні за змістом, в яких, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію дій, доведеність вини обвинувачених, просила змінити вирок місцевого суду та пом`якшити призначене ОСОБА_11 та ОСОБА_9 покарання, застосувавши ст.69 КК України. В обґрунтування скарг зазначає, що місцевим судом при призначенні покарання обвинуваченим не було враховано належним чином їх особи та призначено їм занадто суворе покарання. Також вказала, що з урахуванням двох обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , визнаних судом, можливо призначити останнім покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.186 КК України.

Заслухавши доповідь судді; захисника, яка підтримала подані апеляційні скарги та просила їх задовольнити з наведених вище підстав; думку прокурора, який просив залишити вирок місцевого суду без змін, вважаючи його законним і обґрунтованим; дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів підстав для їх задоволення не вбачає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке їх засуджено, та кваліфікація їх дій в апеляційних скаргах захисника не оскаржуються.

Посилання апелянта на невідповідність призначеного судом покарання тяжкості злочину та особам обвинувачених унаслідок суворості, є непереконливими.

Так, відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , суд із достатньою повнотою врахував їх щире каяття, сприяння розкриттю злочину, їх молодий вік, сімейний та майновий стан, перебування на утриманні малолітніх дітей, позитивні характеристики з місця проживання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, тобто, врахував усі ті обставини, на які посилається в апеляційних скаргах захисник, а також те, що вони раніше притягувалися до кримінальної відповідальності, та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначити обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією частини статті КК України, яка їм інкримінується.

Остаточне покарання ОСОБА_11 та ОСОБА_9 судом першої інстанції обґрунтовано призначено з урахуванням вимог ч.4 ст.70, ст.72 КК України, у виді позбавлення волі на певний строк, що буде достатнім і необхідним для виправлення останніх і попередження вчинення ними нових злочинів, оскільки їх перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Таким чином, всі обставини, на які посилається апелянт, судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_11 та ОСОБА_9 враховані, тому доводи про суворість призначеного покарання не заслуговують на увагу і спростовуються вищенаведеним, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг.

Порушень місцевим судом під час розгляду справи вимог кримінального або кримінально-процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4