Справа № 171/1752/15-к

В И Р О К
іменем України
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , що навчається у Криворізькому ГЕМК, неодруженого, раніше не судимого, у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Зеленодольськ Апостолівського району Дніпропетровської області, не одруженого, раніше не судимого, працюючого електрозварювальником у ФОП ОСОБА_10 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , що фактично проживає в АДРЕСА_3 , у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.1 ст.304 КК України,
встановив:
03.07.2015 року близько 09 год. ОСОБА_7 , перебуваючи в м. Зеленодольськ по вул. Леніна, запропонував неповнолітньому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , поїхати на а/м «Фольксваген-Кадді», д/н НОМЕР_1 , що належить матері ОСОБА_7 - ОСОБА_11 , в садове товариство «Відпочинок», що розташований в м. Зеленодольськ Апостолівського району Дніпропетровської області, на вул. Виноградна збирати ягоди, на що останній погодився. Проїжджаючи по вул. Виноградній в с/т «Відпочинок» ОСОБА_7 побачив на території садової дільниці № 117 поблизу господарської будівлі металеву діжку для зберігання води, об`ємом 200 л, після чого у нього виник умисел на викрадення чужого майна, після чого ОСОБА_7 запропонував неповнолітньому ОСОБА_6 допомогти йому завантажити в багажник автомобіля вищевказану діжку. ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в цей же день близько 09-30 год. вступили між собою у змову з метою викрадення чужого майна та шляхом вільного доступу вчинили крадіжку металевої діжки, завантаживши її до автомобіля, після чого з місця злочину зникли, обернувши викрадене на свою користь, чим завдали матеріального збитку потерпілій ОСОБА_4 на суму 378 гр.
Крім того, ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , являється неповнолітнім, 03.07.2015 року умисно втягнув ОСОБА_6 у злочинну діяльність та в цей же день близько 09-30 год. за змовою з ОСОБА_6 вчинив крадіжку майна потерпілої ОСОБА_4 на суму 378 гр.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним себе в інкримінованому діянні визнав повністю, з обставинами вчинення злочину, зазначеними в обвинувальному акті, погоджується, від надання пояснень відмовився.
Обвинувачений ОСОБА_7 відмовився надати пояснення, мотивуючи відмову тим, що в обвинувальному акті правильно вказані обставини вчинення злочинів.
Потерпіла ОСОБА_4 відмовилася давати пояснення, мотивуючи свою відмову тим, що їй повністю відшкодовано завдану шкоду, вона не має жодних претензій до обвинувачених, просить не призначати суворе покарання.
Суд, заслухавши потерпілу, законного представника ОСОБА_8 , дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає, що вина обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 найшла підтвердження у судовому засіданні.
Так, згідно протоколу огляду предмета від 11.07.2015 року у ГБК «Моноліт-1» № 4-33 було оглянуто металеву діжку, ємністю 200 л, вагою 105 кг, яка була викрадена у потерпілої ОСОБА_4 .
Згідно висновку товарознавчої експертизи № 19 від 11.07.2015 року вартість металевої діжки, ємністю 200 л, вагою 105 кг, станом на момент вчинення злочину складає 378 гр.
Дії обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 правильно кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна, вчиненого за попередньою змовою групою осіб. Дії обвинуваченого ОСОБА_7 правильно кваліфіковано за ч.1 ст.304 КК України за ознаками втягнення неповнолітніх у злочинну діяльність.
Обираючи вид і міру покарання обвинуваченим, суд враховує тяжкість скоєного злочину, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також дані про особу обвинувачених.
Обвинувачений ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, на даний час навчається, позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, злочин вчинив у неповнолітньому віці, повністю відшкодував завдану шкоду, суд також враховує умови його життя та виховання, вплив батьків на його виховання, думку потерпілої, яка просить не призначати суворе покарання. На підставі вказаного суд приходить до переконання, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження інших правопорушень з його боку, є призначення покарання в межах санкції ч.2 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі зі звільненням від відбуття покарання з випробуванням згідно ст. 104 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні двох злочинів, один із яких відноситься до тяжкого злочину, працює, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, раніше не судимий, повністю відшкодував завдану шкоду, крім того, суд враховує думку потерпілої, яка просить не призначати суворе покарання. На підставі вказаного суд приходить до переконання, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження інших правопорушень з його боку, є призначення покарання в межах санкції ч.2 ст.185 та ч.1 ст.304 КК України з врахуванням положень ч.1 ст.70 КК України у вигляді позбавлення волі зі звільненням від відбуття покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України.
Речовий доказ - діжку, повернуту потерпілій ОСОБА_4 , суд вважає за необхідне залишити власнику.
Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 1 року позбавлення волі.
На підставі ст.104 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік.
ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.185 та ч.1 ст.304 КК України, та призначити йому покарання за ч.2 ст.185 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі, за ч.1 ст.304 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України визначити остаточне покарання ОСОБА_7 у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі шляхом часткового складання призначених покарань.
На підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік.
Покласти на обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відповідно до положень ст.76 КК України наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання чи навчання.
Контроль за поведінкою обвинуваченого ОСОБА_6 покласти на КВІ в Апостолівському районі Дніпропетровської області, обвинуваченого ОСОБА_7 на КВІ у Суворовському районі м. Херсон.
Іспитовий строк обчислюється відповідно до положень ст.165 КВК України з моменту проголошення вироку.
Речовий доказ - діжку, повернуту потерпілій, залишити власнику.
На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд в строк 30 діб з дня його проголошення.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченим, прокурору та потерпілій .

Суддя: