Номер провадження1-кп/498/171/15
Справа№498/1161/15-к
Ухвала
іменем України
29 жовтня 2015 року смт. Велика Михайлівка
Великомихайлівський районний суд Одеської області у складі :
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000280 від 14.07.2015 року за звинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Постникове Млинівського району Рівненської області, громадянки України, вдови, пенсіонерки, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 310 КК України, та угоду про визнання винуватості від 30.09.2015 року, -
В С Т А Н О В И В:
30.09.2015 року до суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 310 КК України, та угода про визнання винуватості від 30.09.2015 року, укладена між прокурором та ОСОБА_4 .
В угоді про визнання винуватості зазначено, що 14.07.2015 року, під час огляду домоволодіння ОСОБА_4 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , на присадибній ділянці було виявлено та вилучено 259 кущів рослин маку, який вона незаконно вирощувала. При укладенні угоди ОСОБА_4 визнала себе винуватою за ч. 1 ст. 310 КК України та сторони угоди узгодили покарання ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 310 КК України у вигляді обмеження волі на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнити з іспитовим строком на 1 рік з покладенням обов`язків, передбачених п.2,3 ст. 76 КК України.
Захисник ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні заявив про неможливість затвердження угоди про визнання винуватості, оскільки обрана та узгоджена між сторонами міра покарання у вигляді обмеження волі суперечить положенням ч. 3 ст. 61 КК України, оскільки обвинувачена ОСОБА_4 є особою, що досягла пенсійного віку, і до неї не може бути застосоване покарання у вигляді обмеження волі.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 після оголошення обвинувального акта та угоди про визнання винуватості підтвердила факт виявлення на її присадибній ділянці кущів маку, який виріс самосівом. Підтримала позицію захисника.
В підготовчому судовому засіданні прокурор вважав можливим затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 30.09.2015 року між прокурором та підозрюваною ОСОБА_4 . Пояснив, що зважаючи на матеріальне становище обвинуваченої та тяжкість вчиненого нею злочину, обрана та узгоджена сторонами міра покарання є єдиною можливою, крім того передбачене звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Суд, заслухавши думку учасників процесу, роглянувши обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості, прийшов до висновку про необхідність відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості з наступних підстав.
Так, згідно укладеної угоди про визнання винуватості сторони погоджуються на призначення покарання за ч.1 ст.310 КК України у вигляді двох років обмеження волі. На підставі ст..75 КК України від відбування покарання звільнити з іспитовим строком один рік, з покладенням обов`язків, передбачених п. 2.3 ст. 76 КК України.
Однак, відповідно до ст. 61 КК України, Покарання у виді обмеження волі полягає у триманні особи в кримінально-виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці. Обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до інвалідів першої і другої групи.
Судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 є 1931 року народження, на момент укладення угоди про визнання винуватості досягла 84 віку, тобто є особою, що досягла пенсійного віку, тому, відповідно до п. 3 ст. 61 КК України, до неї не може бути застосовано кримінальне покарання у вигляді обмеження волі.
У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.. ст.. 468 - 475 КПК України.
Згідно ч. 2 ст. 474 КПК України розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження.
Відповідно до ч.4 ст.474 КПК України, перед ухваленням рішення про затвердження угоди про визнання винуватості, суд під час судового засідання повинен з`ясувати в обвинуваченого чи цілком він розуміє:
1) що він має право на судовий розгляд під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь;
2) наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 цього Кодексу;
3) характер кожного обвинувачення;
4) вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
У відповідності до вимог ч.6 ст.474 КПК України, суд зобов`язаний переконатися у судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Відповідно до ч. 7 ст. 474 КПК України суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.
Відповідно до п. 6 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 223 - 1679/0/4 - 12 від 15.11.2012 року "Про деякі питання здійснення кримінального провадження на підставі угод" за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні (під час підготовчого судового провадження або під час судового розгляду) суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, повинен прийняти одне з таких рішень: а) затвердити угоду про визнання винуватості чи про примирення або б) відмовити у затвердженні угоди в разі встановлення підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, та повернути кримінальне провадження прокурору, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, для його продовження.
З дослідження змісту поданої суду для затвердження угоди про визнання винуватості слідує, що умови угоди суперечать вимогам Кримінального кодексу України, а саме п. 3 ст. 61 КК України в частині узгодженого сторонами покарання, а тому суд дійшов висновку, що в затвердженні угоди про визнання винуватості слід відмовити.
Оскільки угоду про визнання винуватості було укладено під час досудового розслідування, кримінальне провадження підлягає поверненню прокурору для продовження досудового розслідування.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 314, 372, 474 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості в кримінальному провадженні № 0000280 від 14.07.2015 року відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 310 КК України, та повернути дане кримінальне провадження прокурору Великомихайлівського району Одеської області для продовження досудового розслідування.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя : ОСОБА_1