Справа № 404/3145/14-к
Номер провадження 1-кс/404/474/14
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2014 року Слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 скаржника ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді скаргу на постанову слідчого СВ Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_5 від 28.02.2014 року про закриття кримінального провадження,

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду міста Кіровограда звернулась ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітнього потерпілого-сина ОСОБА_6 , як законний представник неповнолітнього потерпілого із скаргою про скасування постанови слідчого СВ Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_5 від 28.02.2014 року про закриття кримінального провадження № 0001201. Під час судового розгляду доводи підтримала і просить скасувати оскаржувану постанову через: неповноту, необ`єктивність, порушення процесуальних норм, обмеження прав потерпілої сторони.

Слідчий і прокурор заперечили доводи скаржника через безпідставність оскаржуваної постанови, додержанням органом досудового розслідування вимог КПК України, відповідності висновків по фактично встановленим обставинам по справі.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання у межах питань, які були винесені на його розгляд сторонами кримінального провадження, та перевіривши надані в обґрунтування цих питань доводи і докази, з урахуванням вищенаведеного прийшов до висновку, що скарга є обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав:

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Разом з тим, відповідно до положень ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно частин 1-2 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне одстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень п.1 ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема і подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). При цьому, положеннями ст.92 КПК України регламентовано, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора.

Скаржник у судовому засіданні висловила сумнів в достовірності результатів проведених слідчих експериментів, оскільки орган досудового розслідування не ставив її до відома про результати кримінального провадження. Правова необізнаність позбавила її можливості своєчасно реалізувати процесуальні права законного представника неповнолітнього потерпілого щодо визначення вихідних даних у ДТП.

Відповідно п. 4 ч. 14 ст. 56 КПК України, під час досудового розслідування потерпілий має право брати участь у слідчих (розшукових) та інших процесуальних діях, під час проведення яких ставити запитання, подавати свої зауваження та заперечення щодо порядку проведення дії, що заносяться до протоколу, а також знайомитися з протоколами слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, виконаних за його участі. Таким чином слідчий суддя вважає слушними твердження скаржника про необхідність врахування слідчим побажання законного представника неповнолітнього потерпілого брати участь під час проведення слідчих дій, чого не було забезпечено під час досудового розслідування при проведенні слідчих експериментів із участю неповнолітніх очевидців та водія ОСОБА_7 .

Вихідні данні розвитку подій у дорожньо-транспортної пригоди слідчий одержав після вибірково проведених слідчих експериментів з участю неповнолітнього очевидця та заінтересованого водія-учасника ДТП, що ставить під сумнів їх достовірність.

При цьому не проведені слідчі експерименти з повнолітніми випадковими водіями-очевидцями: ОСОБА_8 (а.с.57), ОСОБА_9 (а.с.58), обєктивність яких, сумнівів , не викликає. Така істотна однобічність позбавляє слідчого суддю робити будь-які висновки про правильність вихідних даних зазначених слідчим в постанові про призначення авто технічної експертизи, а відтак і відповідність висновків автотехнічого дослідження і проведеного досудового розслідування.

Слідчим при призначенні експертизи не вказано, що ОСОБА_10 у момент ДТП керувала транспортним засобом у стані наркотичного спяніння, що знижує увагу та швидкість реакції, тобто у даному випадку є визначальним фактором. Субєкт оскарження ухилився від правової оцінки зафіксованого наркотичного сп`яніння водія і в тексті оскаржуваної постанови, що є неприпустимим.

Крім того, ОСОБА_10 13.02.2013 року була допитана в якості свідка, перебуваючи у стані наркотичного спяніння, тому слідчий суддя повідомлені нею вихідні дані оцінює критично.

Дослідивши матеріали кримінального провадження слідчий суддя констатує, що результати зафіксовані в протоколі і фотознімки огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 12.02.2013 року мають розбіжності у вихідних даних які повідомлені слідчим для проведення авто технічного дослідження. Так у протоколі зазначено про штучне освітлення шляху у темну пору доби, у той час як слідчий зазначив що пригода мала місце у темно пору доби, без зазначення штучного освітлення. Зазначена неточність впливає на визначення відстані і моменту виникнення небезпеки, а відтак впливає на можливість чи нездатність водія запобігти наїзду на пішохода.

Згідно довідки обласного центру з гідрометеорології (а.с.78) на момент ДТП відмічалася димка, видимість 2 км., але слідчий проводив слідчі експерименти коли мали місце опади (дощ), що істотно зменшує оглядовість, тому слідчий суддя ставить під сумнів встановлені після проведення слідчих експериментів вихідні дані, які використані експертом при спеціальних авто технічних дослідженнях.

Самостійною підставою задоволення вимог скаржника є і те, що орган досудового розслідування ухилився від дослідження і необхідності здійснення правового аналізу того факту, що наїзд на дитину (спеціальний суб`єкт ПДР) відбувся коли останній перебував на пішохідному переході на дозволений (зелений для пішохода) сигнал світлофору. Таким чином орган досудового слідства не перевірив і не обґрунтував додержання учасниками дорожнього руху пунктів : 1.4.;1.7;2.9.;12.1.; 12.2.;18.2, а також необхідності обрання безпечної швидкості руху, дистанції і інтервалу, врахування погодних умов, оглядовості. Слідством не встановлено точне місце наїзду автомобіля на пішохода, що виключає можливість стверджувати про перебування потерпілого поза межами пішохідного переходу.

Зі слів водія автомобіля «Mitsubishi Colt» вбачається, що вона на перехресті справа випередила автомобілі, які стояли в крайній лівій смузі, тобто на перехресті змінила напрямок руху перестроївшись безпосередноь перед наїздом на пішохода у крайню ліву смугу. Зазначений маневр також не знайшов свого відображення в оскаржуваній постанові.

На досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником. (п.3 ч.1 ст.303КПК України).

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги (ч.2 ст.307 КПК України).

Потерпілий має право на повний і всебічний розгляд заяви про вчинене кримінальне правопорушення, тому скаргу ОСОБА_4 необхідно задовольнити, а оскаржувану постанову слідчого, скасувати, через необгрунтованість, необ`єктивність, висновок в якій зроблений з порушенням процесуальних норм.

Главою 24 КПК України передбачені наступні форми закінчення досудового розслідування:1) звернутися до суду з обвинувальним актом; 2) закрити кримінальне провадження; 3) звернутися до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності.

Згідно ч.3 ст.284 КПК України, про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. Слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4 частини першої цієї статті (відсутність події кримінального правопорушення, відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою), якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

З цих підстав постанову слідчого СВ Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_5 від 28.02.2014 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001201 від 13.02.2013 року, в зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, підлягає скасуванню, з направленням матеріалів кримінального провадження для продовження досудового розслідування.

З огляду на перераховані обставини, керуючись ст.ст. 303-307 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Постанову слідчого СВ Кіровоградського МВ КМВ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_5 від 28.02.2014 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001201 від 13.02.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, скасувати.

Постанову слідчого судді направити прокурору м. Кіровограда для організації подальшого досудового розслідування, інформація про які була внесена 13.02.2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ухвала оскарженню не підлягає. (ч. 3 ст. 307 КПК України)

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_1