Справа №592/7569/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/638/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних справах
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 жовтня 2015 року колегія суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 вересня 2015 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 в його умовно-достроковому звільненні від відбування покарання,

з участю прокурора ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:
До Ковпаківського районного суду м. Суми звернувся засуджений ОСОБА_6 з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від покарання. Клопотання обґрунтовував тим, що за час перебування в установі до дисциплінарної відповідальності не притягувався, працевлаштований днювальним відділення, приймає участь в ремонтних роботах відділення, приймає участь у програмі духовне відродження, має дві подяки, а також має місце проживання у батьків. Просив суд звільнити його від відбування покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Полтави від 06 грудня 2011 року та ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 24 липня 2012 року у виді 5 років позбавлення волі.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 вересня 2015 року вказане клопотання було залишено без задоволення.

Своє рішення суд мотивував тим, що ОСОБА_6 засуджений вироком Ленінського районного суду м. Полтави від 06 грудня 2011 року та ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 24 липня 2012 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі. Початок строку відбування покарання - 06 квітня 2011 року, кінець строку відбування покарання 06 квітня 2016 року. Станом на 10 вересня 2015 р. засуджений ОСОБА_6 відбув більш ніж 2/3 частини призначеного строку покарання, не відбута частина покарання становить 06 місяців 27 днів. Вказаний злочин, за вчинення якого засуджено ОСОБА_6 , відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до умисних тяжких злочинів. Згідно характеристики за час перебування у СВК ОСОБА_6 заохочень та стягнень не мав, характеризується позитивно, до праці не залучався.

Встановлені обставини позбавили суд можливості дійти безумовного висновку, що засуджений ОСОБА_6 своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, зокрема що цілі покарання були досягнуті та виправлення засудженого настало раніше строку, визначеного вироком суду.

В поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 вересня 2015 року скасувати, задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення.

Свої вимоги мотивує тим, з ним була проведена бесіда за те, що він нібито порушив цехову локалізацію, але при цьому він ніколи не був працевлаштований в виробничій зоні, а також те, що адміністрацією установи зазначено, що він у 2014 році не приймав участі в ремонтних роботах, в той час як вказані роботи не проводились через кадрові зміни установи, і коли вже з`явився начальник, роботи розпочалися, за виконання яких він отримав заохочення.

Також засуджений ОСОБА_6 просив розглядати апеляційну скаргу без його участі.

Заслухавши доповідь головуючого судді про обставини справи і зміст апеляційної скарги, прокурора, який просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, дослідивши матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Розглядаючи клопотання засудженого ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та ухвалюючи рішення про відмову у його задоволенні, суд першої інстанції цілком обґрунтовано дійшов висновку про те, що засуджений ОСОБА_6 не довів поведінкою та ставленням до праці своє виправлення, а тому до нього не може бути застосоване таке звільнення.

Такі висновки суду, на думку колегії суддів, в цілому, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та матеріалам особової справи засудженого.

Так, підставою застосування умовно - дострокового звільнення засудженого є доведення ним свого виправлення через сумлінну поведінку і ставленням до праці в процесі відбування покарання.

Разом з тим сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, порушення правил внутрішнього розпорядку, а й активна форма поведінки: активна участь у суспільному житті, сумлінне виконання доручень, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинення злочину.

Як вбачається з наданих матеріалів, ОСОБА_6 , засуджений вироком Ленінського районного суду м. Полтави від 06 грудня 2011 року та ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 24 липня 2012 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі. Початок строку відбування покарання - 06 квітня 2011 року, кінець строку відбування покарання 06 квітня 2016 року. Відповідно до наданої Сумською виправною колонією управління ДПтС України в Сумській області №116, де відбуває покарання засуджений ОСОБА_6 , станом на 10 вересня 2015 року відбув більш ніж 2/3 частини призначеного строку покарання, не відбута частина покарання становить 06 місяців 27 днів.

Висновки суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_6 не довів поведінкою та ставленням до праці своє виправлення, а тому до нього не може бути застосоване умовно-дострокове звільнення, грунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах, а саме з характеристик за період 2012-2014 роки вбачається, що засуджений характеризувався посередньо і лише з характеристики від 19 серпня 2015 року (а.п.13) вбачається, що засуджений характеризується позитивно, на виробництві установи не працевлаштований, але за власної ініціативи залучається до робіт по благоустрою місця позбавлення волі, приймає участь у суспільно-корисній праці у відділенні та у програмі диференційованого виховного впливу на засуджених.

Крім того, в матеріалах кримінального провадження наявна довідка на засудженого ОСОБА_6 , (а.п.10), згідно якої у бухгалтерії установи на виконанні знаходяться виконавчі листи та постанови на відшкодування збитків, що спричинені злочином, на суму 153067 грн.77 коп., згідно якої заробітна плата засудженому не нараховувалася, а з пояснень самого засудженого та представника ВК№116 вбачається, що заходів для працевлаштування з нарахуванням заробітної плати ОСОБА_6 не вживав і не намагався відшкодувати завдану шкоду хоча б частково.

Також, з наявної в матеріалах кримінального провадження довідки про стягнення та заохочення на засудженого ОСОБА_6 вбачається, що останньому була оголошена подяка за участь у проведенні ремонтних робіт у 2013 році та 2015 році (а.п.11).

При цьому, колегія суддів вважає, що сумлінна поведінка засудженого повинна бути не лише у період, коли настає право засудженого на умовно-дострокове звільнення.

Зазначені факти свідчать не про намагання засудженого ОСОБА_6 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довести своє виправлення, а навпаки, про його намагання якомога швидше звільнитися з місць позбавлення волі, оскільки зміна його поведінки почалась фактично за невеликий проміжок часу перед настанням права на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання призначеного за умисний тяжкий злочин.

З урахуванням того, що заходів для працевлаштування з нарахуванням заробітної плати ОСОБА_6 за час відбування покарання не вживав, його посилання на те, що коли у нього з`явилася можливість приймати участь у в ремонтних роботах, він її приймав, за що має заохочення, не дають підстав колегії суддів дійти висновку про те, що

засуджений ОСОБА_6 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення і може бути звільнений умовно-достроково від відбування призначеного покарання.

На підставі викладеного, колегія суддів не вбачає будь-яких законних підстав для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення клопотання засудженого ОСОБА_6 щодо його умовно-дострокового звільнення.

Керуючись ст.ст.405, 407, 418 і 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 вересня 2015 року щодо відмови в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - залишити без зміни, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом згідно: суддя ОСОБА_2