Пр.1-кп/336/209/2015
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 серпня 2015 року
Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,при секретарі ОСОБА_2 ,за участю прокурора ОСОБА_3 ,потерпілої ОСОБА_4 ,представника потерпілої адвоката ОСОБА_5 ,обвинуваченого ОСОБА_6 ,захисника ОСОБА_7 ,розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця м.Запоріжжя,громадянина України, з середньою освітою, одруженого,інваліда 3 групи,працює водієм ТОВ «Таксомоторна компанія», мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ст.119 ч.1 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
07.12.2014 р.приблизно о 21.00 год. ОСОБА_6 ,перебуваючи у стані алкогольного сп*яніння,знаходячись біля магазину «Сім*я»,який розташований за адресою м.Запоріжжя,бул.Вітчизняний 15а,в ході раптово виниклого конфлікту із раніше незнайомим ОСОБА_8 , діючи із злочинною недбалістю,не передбачаючи можливості настання шкідливих наслідків своїх дій,хоча повинен був і міг їх передбачити, наніс декілька ударів ножем в область лівого стегна ОСОБА_8 ,чим спричинив останньому згідно висновку експерта № 4621 від 29.12.2014 р.:
-одиночне колото-різане наскрізне поранення лівого стегна з пошкодженням лівої стегнової артерії,з локалізацією кожної рани на задній поверхні лівого стегна,яке має ознаки тяжких тілесних ушкоджень,знаходиться у причинному зв*язку зі смертю
-три колото-різані поранення лівої сідничної області та лівого стегна ,різане поранення грудної клітини.
Зазначені колото-різані поранення у ОСОБА_8 небезпечні для життя, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень,знаходяться в прямому причинному зв*язку із смертю,ведуче значення в розвитку крововтрати мають рани,внаслідок яких пошкоджена ліва стегнова артерія.
Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_8 є колото-різане наскрізне поранення лівого стегна з пошкодженням лівої стегнової артерії,яке ускладнилося розвитком масивної крововтрати.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення винуватим себе визнав повністю та пояснив,що смерть потерпілого ОСОБА_8 сталася внаслідок його дій,які за обставинами кримінального правопорушення фактично були спрямовані на залякування потерпілого та заподіяння йому фізичного болю.
Показав,що 07.12.2014 р.він із знайомими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 повечеряли у нього вдома,під час цього вживали пиво та коньяк,після вечері вирішили прогулятися. Близько 21.00 год.на його автомобілі «ВАЗ 2108» р.н. НОМЕР_1 під*їхали до гуртожитку училища,розташованого поблизу магазину «Сім*я» по бул.Вітчизняному в Шевченківському районі м.Запоріжжя,однак потрапити у гуртожиток та познайомитись з дівчатами їм не вдалося. Біля входу у магазин знаходилась компанія з шести раніше не знайомих хлопців,серед яких був і ОСОБА_11 ,до яких ОСОБА_9 звернувся з питанням,чи не є вони мешканцями гуртожитку і які є можливості познайомитися із дівчатами. ОСОБА_11 у нецензурній формі нагрубіянив ОСОБА_9 ,через що між ними виникла сварка, ОСОБА_12 попрямував до ОСОБА_9 дізнатися,що сталося,в цей момент ОСОБА_11 без жодних причин вдарив ОСОБА_10 в обличчя правою рукою,від чого ОСОБА_12 впав,а компанія ОСОБА_11 кинулася на них битися. Реут бився із ОСОБА_11 , ОСОБА_9 відганяв від них друзів ОСОБА_11 ,а ОСОБА_13 пішов до свого автомобіля та з метою залякати нападників шляхом демонстрації ножів,взяв в автомобілі два ножі, один з яких типу кортик з довжиною леза приблизно 13 см.,інший моделі «Хортиця» з довжиною лева приблизно 10 см. Рішення ОСОБА_13 взяти ножі та демонструвати їх нападникам було обумовлено тим,що він сам є інвалідом 3 групи органів руху, ОСОБА_9 також є інвалідом 3 групи,враховуючи чисельну та фізичну перевагу нападників,обвинувачений припускав,що лише у такий спосіб можливо стримати їх агресію.Ніж моделі «Хортиця» ОСОБА_13 передав ОСОБА_9 ,який демонстрував його нападникам та не підпускав їх до ОСОБА_10 з ОСОБА_11 ,які боролися на землі,а потім стягнув ОСОБА_11 з ОСОБА_10 . ОСОБА_13 побачив,що ОСОБА_11 підвівся та прямує до нього з наміром напасти,лівою рукою відбив удар ОСОБА_11 та одночасно, щоб припинити напад,утримуючи ніж типу кортик у правій руці звичайним хватом,наніс ним ОСОБА_11 удари в ліву ногу нижче пояса,а потім ще удар вже в ліве стегно ззаду,оскільки ОСОБА_11 в цей момент повернувся лівим боком. Після цього ОСОБА_11 впав,а ОСОБА_13 ,злякавшись,гукнув ОСОБА_10 та ОСОБА_9 ,які стояли позаду лівіше,всі вони сіли у його автомобіль та поїхали з місця подій.Ніж ОСОБА_13 кинув в машині на килимок під ногами,ніж «Хортиця» лежав на килимку під сидінням пасажира,по дорозі ОСОБА_13 сказав ОСОБА_10 та ОСОБА_9 ,що наніс ОСОБА_11 кілька ударів ножем.В процесі досудового розслідування сприяв встановленню істини,у скоєному розкаявся.
Цивільний позов ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 13743 гр.42 коп.та витрат на послуги адвоката визнав у повному обсязі.
Цивільний позов про відшкодування моральної шкоди у розмірі 300000 гр. визнав частково на суму 100000 гр.та пояснив,що вважає вимоги потерпілої в цій частині необґрунтовано завищеними,а його матеріальні можливості по реальному відшкодуванню шкоди мінімальні.
Всебічно вивчивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності,допустимості,достовірності,а сукупність зібраних доказів-з точки зору достатності та взаємозв*язку,суд прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення,виходячи з наступного.
Так,відповідно до рапорту оперативного чергового Шевченківського РВ ЗМУ ОСОБА_14 ,07.12.2014 р. о 21.16 год.по телефону зі служби «102» надійшло повідомлення ,що за адресою бул.Вітчизняний 15а біля магазину «Сім*я» бійка,невідомий спричинив тілесне ушкодження ОСОБА_8 ,1987 р.н.,від якого потерпілий помер(а.с.1-2 т.2)
08.12.2014 р.слідчим Шевченківського РВ ЗМУ був проведений огляд місця події,яким є ділянка місцевості по бул.Вітчизняному 15а біля магазину «Сім*я» в м.Запоріжжі, де були виявлені сліди РБК,за результатами огляду місця події був складений протокол (а.с.3-21 т.2).
З місця події були вилучені недопалки цигарок,порожні пластикові стакани, змиви нашарування РБК,порожні пляшки з пива,упаковані у паперові конверти та картонні коробки (а.с.22-23 т.2)
Відповідно до протоколу від 08.12.2014 р.,труп ОСОБА_8 ,1987 р.н.,виявлений в автомобілі швидкої допомоги біля магазину «Сім*я» по бул.Вітчизняному 15а в м.Запоріжжі,був оглянутий слідчим СВ Шевченківського РВ за участю судово-медичного експерта,в процесі огляду на тілі ОСОБА_8 були виявлені тілесні ушкодження з рясними виділеннями крові(с.24-34 т.2)
Відповідно до висновку експерта № 4621 від 29.12.2014 р.,смерть ОСОБА_8 настала від колото-різаного наскрізного поранення лівого стегна з пошкодженням лівої стегнової артерії,яке ускладнилося розвитком масивної крововтрати.
Виявлені у ОСОБА_8 тілесні ушкодження:одиночне колото-різане наскрізне поранення лівого стегна з пошкодженням стегнової артерії,з локалізацією кожної рани на задній поверхні лівого стегна,три колото-різані поранення лівої сідничної області та лівого стегна ,різане поранення грудної клітини виникли від дії плоского двостороннє гострого колюче-ріжучого предмета,яким міг бути клинок ножа, як небезпечні для життя,мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень,що виникли незадовго до смерті,знаходяться в прямому причинному зв*язку із смертю,ведуче значення в розвитку крововтрати мають рани,внаслідок яких пошкоджена ліва стегнова артерія.
Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_8 є колото-різане наскрізне поранення лівого стегна з пошкодженням лівої стегнової артерії,яке ускладнилося розвитком масивної крововтрати.
При судово-токсикологічній експертизі,в крові від трупа ОСОБА_8 виявлено 2,3 проміле ,в сечі 2,7 проміле етилового спирту,така концентрація етилового спирту при житті могла відповідати середньому ступеню алкогольного сп*яніння(а.с.36-43 т.2)
Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 4621 від 08.12.2014 р., ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 від гострої крововтрати через одиночне колото-різане наскрізне поранення лівого стегна з пошкодженням лівої стегнової артерії(а.с.44 т.2)
За змістом висновку експерта № 103 від 26.02.2015 р., рани на шкіряних клаптях з області передньої та задньої поверхонь лівого стегна,шкіряному клапті з області лівої сідниці від трупа ОСОБА_8 є колото-різаними,були заподіяні пласким двостороннє гострим колюче-ріжучім предметом,яким міг бути клинок ножа,найбільша ширина зануреної частини якого становила близько 18-21 мм. Можливість їх заподіяння клинком ножа,подібним до описаного ОСОБА_6 на ескізі № 1,не виключається (а.с.61-65 т.2)
Потерпіла ОСОБА_4 в суді показала,що її син ОСОБА_8 проживав окремо від неї в м.Запоріжжі,по характеру був спокійний.08.12.2014 р.друзі сина ОСОБА_15 та ОСОБА_16 повідомили її,що напередодні відбулася бійка за участю її сина ОСОБА_11 з невідомими,в якій один з нападників з ножем відганяв їх,а інший розбирався з сином,інші обставини заподіяння смерті сину потерпілій невідомі.
Як цивільний позивач підтримала заявлений позов у кримінальному провадженні та просила стягнути з обвинуваченого на її користь матеріальну шкоду у розмірі 13743 гр.42 коп.,що складається з витрат на поховання ОСОБА_8 ,відшкодувати витрати на проїзд та послуги адвоката,стягнути відшкодування моральної шкоди у розмірі 300 000 гр.,завданої внаслідок втрати сина,що призвело по погіршення стану її здоров*я,емоційного стресу,неможливості відновити нормальний спосіб життя.
Допитаний в суді свідок ОСОБА_17 показав,що знаходиться у дружніх відносинах з ОСОБА_13 ,у якого вдома 07.12.2014 р.разом з ОСОБА_10 вони повечеряли із спиртним,а приблизно о 20.30 год. поїхали на автомобілі ОСОБА_13 прогулятися до гуртожитку,де планували познайомитися з дівчатами,однак це їм не вдалося. Поруч з гуртожитком біля магазину в той час знаходилась компанія з раніше незнайомих молодиків,в тому числі ОСОБА_11 ,до яких ОСОБА_9 звернувся з питанням,які є можливості пройти у гуртожиток. Йому відповіли у грубій формі та було зрозуміло,що ОСОБА_11 є лідером у своїй компанії і провокує конфлікт.До місця подій підійшов ОСОБА_12 та пропонував заспокоїтися,в цей момент ОСОБА_11 ,який стояв ближче всіх,напав на ОСОБА_10 ,наніс йому удар правою рукою в обличчя в область ока,від якого ОСОБА_12 впав,між ними почалася боротьба.Троє чоловіків з компанії ОСОБА_11 попрямували до ОСОБА_9 ,а один пішов до машини,де стояв ОСОБА_13 .Конфлікт розвивався миттєво, ОСОБА_9 бачив,що ОСОБА_12 на землі бореться з ОСОБА_11 ,самого ОСОБА_9 оточили чоловіки з його компанії,до ОСОБА_9 підбіг ОСОБА_13 і дав ніж,який ОСОБА_9 демонстрував чоловікам з компанії ОСОБА_11 та попередив,що у разі нападу він буде захищатися. Нападники відійшли з місця подій, ОСОБА_9 підійшов до ОСОБА_11 і ОСОБА_10 ,які билися на землі, схопив ОСОБА_11 за одяг та скинув з ОСОБА_10 , після цього повернувся до машини, ОСОБА_12 також піднявся з землі та обійшов машину кругом. ОСОБА_13 стояв неподалік,що було у нього в руках та чи наносив він удари ОСОБА_11 , ОСОБА_9 не бачив.Коли ОСОБА_13 їх покликав, ОСОБА_9 та ОСОБА_12 сіли в машину і поїхали в бік вул.Кузнецова, ОСОБА_13 по дорозі повідомив,що в бійці «зачепив» одного з чоловіків в область сідниці, той ніж,що його передав ОСОБА_13 , ОСОБА_9 кинув в салоні автомобіля на килимок під переднім сидінням пасажира. Доїхавши до будинку обвинуваченого, вони розійшлися.
Свідок ОСОБА_18 в суді показав,що ввечері 07.12.2014 р.вони разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_13 на автомобілі останнього приїхали до гуртожитку в районі с.Димитрова в Шевченківському районі, ОСОБА_9 підійшов до компанії раніше незнайомих молодиків дізнатися,як можна познайомитися з дівчатами з гуртожитку, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 стояли осторонь. Оскільки розмова ОСОБА_9 з чоловіками відбувалася на підвищених тонах, ОСОБА_12 підійшов до ОСОБА_9 дізнатися про причини конфлікту,проте на нього одразу напав ОСОБА_11 ,який без причини наніс ОСОБА_10 удар правою рукою в ліву частину обличчя,від якого ОСОБА_12 впав. ОСОБА_11 завалив ОСОБА_10 та між ними на землі почалася боротьба,трохи збоку стояли ОСОБА_9 та ОСОБА_13 ,проте що відбулося далі, ОСОБА_12 не бачив,оскільки від нападу ОСОБА_11 затуляв обличчя руками.В певний момент ОСОБА_11 відпустив ОСОБА_10 ,пішов в бік ОСОБА_13 і між ними почалася сутичка,інші чоловіки з компанії ОСОБА_11 відійшли у бік,з ними відійшов ОСОБА_9 .Реут побачив,що у ОСОБА_13 у руці ніж зі слідами крові,а ОСОБА_11 лежить на землі,після чого вони сіли в машину ОСОБА_13 та поїхали з місця подій.Про те,що сталося,практично не розмовляли,були у шоковому стані.
Свідок ОСОБА_19 суду показав,що 07.12.2014 р.у вечірній час він з ОСОБА_11 та ОСОБА_16 зустрілися біля магазину «Сім*я»,де до них підійшов раніше незнайомий ОСОБА_9 і звернувся з питанням у зневажливій формі,з цієї причини виник конфлікт,в процесі якого ОСОБА_11 ,діючи на випередження,першим наніс удар раніше незнайомому ОСОБА_10 ,котрий прямував до них з агресивними намірами.У ОСОБА_11 з Реутом зав*язалася бійка, ОСОБА_9 дістав ножі,один з яких передав ОСОБА_13 , ОСОБА_9 з ножем відганяв ОСОБА_15 та ОСОБА_16 від місця бійки,а ОСОБА_13 пішов до ОСОБА_11 та ОСОБА_10 ,котрі боролися ,лежачі на землі, ОСОБА_11 був зверху. Конкретних дій ОСОБА_13 з того місця,де вони знаходились,свідок ОСОБА_15 не бачив,так як заважав припаркований автомобіль. Коли ОСОБА_9 повернувся до своїх приятелів,вони на машині з місця подій поїхали, ОСОБА_15 та ОСОБА_16 побачили зліва від входу в магазин ОСОБА_11 ,він лежав у крові,яка текла з ноги ззаду,була викликана швидка.Весь конфлікт тривав 2-3 хвилини.
Свідок ОСОБА_20 суду показав,що 07.12.2014 р.у вечірній час вони з ОСОБА_11 та ОСОБА_15 втрьох знаходились біля магазину «Сім*я»,пили пиво,де до них підійшов раніше незнайомий чоловік та запитав,чи не проживають вони у гуртожитку,одразу виник конфлікт,в який намагався втрутитися ще один незнайомий чоловік,якого на випередження вдарив ОСОБА_11 ,між ним та цим чоловіком почалася бійка. Обвинувачений дістав з машини ножі,один передав своєму приятелю,а сам пішов за машину,де знаходились ОСОБА_11 і чоловік,з яким він бився. Чоловік з ножем кричав:»Розійшлися!» та махав ножем на витягнутій руці на рівні грудної клітини , ОСОБА_16 та ОСОБА_15 перебігли від місця подій до перехрестя проїзної частини,з цього місця не бачили,що відбувається біля автомобіля та конкретних дій обвинуваченого. Коли обвинувачений з приятелями поїхали з місця подій, ОСОБА_16 та ОСОБА_15 повернулись на місце бійки,де побачили ОСОБА_11 ,що лежав на землі на спині у крові,викликали швидку.
Згідно висновків експерта № 1200 від 25.12.2014 р.,№ 1199 від 25.12.2014 р.,№ 1198 від 25.12.2014 р.,№ 1201 від 25.12.2014 р.,в слідах із змивів з місця події біля магазину «Сім*я» по бул.Вітчизняному 15а в м.Запоріжжі,з рук трупа ОСОБА_8 ,з взуття ОСОБА_8 виявлена кров людини,походження якої від ОСОБА_8 не виключається(а.с.45-60 т.2)
Постановою слідчого від 22.02.2015 р.в якості речових доказів по кримінальному провадженню визнані змиви з рук трупа ОСОБА_8 ,змиви з місця події,взуття ОСОБА_8 (а.с.66-67 т.2)
Згідно протоколів від 12.12.2014 р.та 13.12.2014 р.з ілюстрованою таблицею,слідчим був оглянутий автомобіль «ВАЗ 2108» у кузові сірого кольору р.н. НОМЕР_1 ,в процесі якого слідів біологічного походження та знаряддя злочину не виявлено(а.с.68-81 т.2)
За висновком акту № 50 первинної амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 28.01.2015 р., ОСОБА_6 в період вчинення інкримінованого йому правопорушення,ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв та не виявляєв теперішній час. Відповідно,він міг віддавати звіт у своїх діях та керувати ними. За своїм психічним станом у теперішній час він також може віддавати звіт у своїх діях та керувати ними,примусових заходів медичного характеру не потребує(а.с.82-86 т.2)
Досліджені судом докази в сукупності логічні,послідовні,не містять протиріч та не викликають сумнівів щодо їх достовірності.
По суті вони узгоджуються між собою та із показами самого обвинуваченого про фактичні обставини справи.
Компетентність експертів,обґрунтованість експертних висновків ніким із учасників кримінального провадження не оспорювались.
Аналізуючи наведене,з урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин,які перевірені доказами,суд дійшов до висновку,що кожен досліджений у судовому засіданні доказ та їх сукупність у взаємозв*язку дають підстави для висновку про те,що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена в повному обсязі.
Так,обвинувачений ОСОБА_6 не оспорював,що 07.12.2014 р.він разом із ОСОБА_10 та ОСОБА_9 знаходився поблизу магазину «Сім*я» по бул.Вітчизняному 15а в м.Запоріжжі,де у них за дріб*язковим приводом виник конфлікт з раніше незнайомими чоловіками,у тому числі ОСОБА_11 ,який перейшов у бійку,в процесі якої обвинувачений застосував ніж і ним наніс ОСОБА_11 тілесні ушкодження в область лівого стегна.
Виявлення трупа ОСОБА_8 у місці,вказаному обвинуваченим як місце події, відсутність біологічних слідів іншої особи ,вказує на те,що ні з ким іншим,крім ОСОБА_13 ,потерпілий безпосередньо перед смертю не бився.
За показами свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_9 ,саме ОСОБА_13 з ножем знаходився біля ОСОБА_11 в момент конфлікту,а безпосередньо після цього тримав у руці ніж зі слідами крові та повідомив,що завдав ОСОБА_11 ножові поранення,що прямо пов*язує ОСОБА_6 з подією злочину.
Свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_15 ,які також перебували на місці події,засвідчили наявність у ОСОБА_13 на той момент ножа та його знаходження поряд із ОСОБА_11 .
Згідно висновку експерта № 103 від 26.02.2015р. виявлені у ОСОБА_8 тілесні ушкодження могли бути заподіяні ножем,який описав та зобразив на ескізі ОСОБА_6 .
Час смерті ОСОБА_11 , ОСОБА_21 ,встановлений при його судово-медичному дослідженні,охоплює той час ,який встановлений судом,обвинувачений не заперечував в суді,що в цей час він перебував на місці злочину,де наніс потерпілому удари ножем.
Ці факти переконують суд у тому,що лише обвинувачений ОСОБА_6 мав змогу нанести потерпілому ножові поранення,які мали наслідком його смерть.
Аналізуючи доводи потерпілої ОСОБА_4 щодо наявності у діях ОСОБА_6 ознак кримінального правопорушення,передбаченого ст.121 ч.2 КК України,яка передбачає кримінальну відповідальність за умисне тяжке тілесне ушкодження,що спричинило смерть потерпілого,суд виходить з наступного.
Як роз*яснив Пленум Верховного Суду України в п.22 постанови № 2 від 07.02.2003 р.»Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров*я особи» ,для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження,яке спричинило смерть потерпілого(ч.2 ст.121 КК)суди повинні ретельно досліджувати докази,що мають значення для з*ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати,виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння,зокрема,враховувати спосіб,знаряддя злочину,кількість,характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень,причини припинення злочинних дій,поведінку потерпілого та винного,що передувала події,їх стосунки.
Встановлені судом обставини,які перевірені доказами,вказують на те,що бійка за участю потерпілого ОСОБА_8 виникла саме за його ініціативою,оскільки він безпричинно наніс перший удар свідку ОСОБА_10 ,до цього часу з обвинуваченим ОСОБА_13 потерпілий не був знайомий та конфліктів між ними не було. Під час нанесення ОСОБА_11 ударів ножем,обвинувачений локалізував їх в область лівого стегна та сідниці потерпілого,що вочевидь не являється життєво важливим органом. Інших тілесних ушкоджень,зокрема,у життєво важливі органи, обвинувачений потерпілому не спричинив,хоча мав для цього реальну можливість та знаряддя у виді ножа.
Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_8 є колото-різане наскрізне поранення лівого стегна з пошкодженням лівої стегнової артерії,яке ускладнилося розвитком масивної крововтрати.
Обвинувачений припинив свої дій після того,як потерпілий впав на землю,хоча мав можливість продовжувати нанесення йому ударів ножем.
За таких обставин,суд дійшов висновку,що умислом обвинуваченого не охоплювалося заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень.
Аналізуючи обставини цієї справи та перевіривши їх дослідженими доказами,суд дійшов до висновку про те,що обвинувачений,протиправно позбавивши життя ОСОБА_8 ,вчинив вбивство потерпілого з необережності,виходячи з такого.
У відповідності до правил ст.23 КК України,необережність у виді злочинної самовпевненості та злочинної недбалості полягає у тому,що особа передбачає настання суспільно небезпечних наслідків,але легковажно розраховує на їх відвернення з огляду на конкретні обставини або інші можливості,або не передбачає можливості настання таких наслідків,хоча повинна була і могла їх передбачати.
За обставинами справи ,обвинувачений,який наносив удари потерпілому в область лівого стегна та сідниці,не міг передбачити,що його дії призведуть до смерті потерпілого,якої,за звичайних обставин,не настало би. Разом з тим,застосовуючи ніж і наносячи кілька ударів,обвинувачений,діючи з більшою обачністю,повинен був і міг передбачити настання масивної крововтрати через пошкодження тіла людини.
За таких обставин,обвинувачений щодо смерті потерпілого діяв із злочинною недбалістю,в його діях наявна необережна форма вини,а дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.1 ст.119 КК України як вбивство через необережність.
Представник потерпілої адвокат ОСОБА_5 просив суд кваліфікувати дії обвинуваченого по п.7 ч.2 ст.115 КК України як умисне вбивство з хуліганських мотивів.
В обґрунтування своєї позиції представник потерпілої посилався на те,що ОСОБА_13 , ОСОБА_12 і ОСОБА_9 з хуліганських мотивів спровокували конфлікт з раніше незнайомими ОСОБА_11 , ОСОБА_16 та ОСОБА_15 ,а коли останні дали їм вербальну відсіч, ОСОБА_13 умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, взяв ножі,один з яких передав ОСОБА_9 ,а далі наніс лежачому ОСОБА_11 , чотири удари ножем,що мало наслідком смерть ОСОБА_11 .
Аналізуючи доводи представника потерпілої ,суд не встановив підстав для висновку про те,що кваліфікація кримінального правопорушення,яка інкримінована обвинуваченому,не відповідає обставинам справи.
Умисне вбивство за ст.115 КК України розглядається як вчинене з прямим умислом,коли винуватий усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння(дій або бездіяльності),передбачає його суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини і бажаї її настання,або як вчинене з непрямим умислом,коли винний хоча і не бажає настання смерті іншої людини,але свідомо припускає її настання. Умисно завдаючи шкоду потерпілому,винний не передбачає конкретно,яка саме шкода матиме місце,допускаючи можливість будь-якої шкоди,в тому числі й смерті,яка фактично настає.
Свідченням умислу винуватого на позбавлення життя іншої особи є,зокрема,поранення життєво важливих органів потерпілого,внаслідок чого сталася його смерть.
За обставинами справи ,які суд встановив у судовому засіданні,конфлікт між потерпілим , ОСОБА_16 та ОСОБА_15 з одного боку,та ОСОБА_13 , ОСОБА_10 і ОСОБА_9 з іншого боку ,виник через незначний привід і був спровокований саме ОСОБА_11 ,який на питання раніше незнайомого ОСОБА_9 відповів у зневажливій формі,а ОСОБА_10 ,який до цього вербального конфлікту не був причетний,без причини першим наніс удар в область голови, що і призвело до виникнення бійки.
Представник потерпілої не зазначив,в чому конкретно,на його думку,полягає хуліганський мотив у діях обвинуваченого,якими дослідженими судом доказами це підтверджується. Разом з тим, представник потерпілої не діє оцінки діям потерпілого,котрий за показами всіх очевидців подій злочину,спровокував спочатку вербальну сварку,а потім розпочав бійку.
Крім того, представник потерпілої вважає,що обставини вчинення злочину,а саме нанесення ножових поранень потерпілому,обвинувачений стверджує неправдиво,оскільки його версія про те,що ОСОБА_11 після бійки з ОСОБА_10 піднявся із землі та з наміром напасти пішов до ОСОБА_13 ,не підтверджується свідками ОСОБА_15 і ОСОБА_16 .
Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 чітко пояснили,що з місця події вони були змушені відступити на певну відстань,з того місця,де вони знаходились під час бійки ОСОБА_11 з ОСОБА_10 ,з урахуванням темного часу доби,наявності припар кованого автомобіля,який затуляв огляд,вони не бачили конкретних обставин травмування потерпілого та дій ОСОБА_13 .
Такі покази свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 не спростовують пояснень обвинуваченого про обставини події злочину і їм не протирічать.
Версія представника потерпілої про те,що ножові поранення ОСОБА_11 були нанесені ОСОБА_13 ,коли потерпілий перебував лежачим на землі і не міг чинити нападу на обвинуваченого,спростовані показами як обвинуваченого,так і свідка ОСОБА_10 ,який у суді показав,що після бійки з ним ОСОБА_11 піднявся із землі та попрямував в бік ОСОБА_13 ,між ними відбулася сутичка,після якої він бачив у руці ОСОБА_13 ніж зі слідами крові.
Таким чином,доводи представника потерпілої,які суперечать фактичним встановленим обставинам і по суті є лише припущеннями щодо можливого розвитку подій,які не підтверджені доказами,не є слушними і висновків суду не спростовують.
Крім того, представник потерпілої,заявивши суду про необхідність засудження ОСОБА_6 за ст.115 ч.2 п.7 КК України,не взяв до уваги положення ст.337 КПК України про те,що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи ,який висунуто обвинувачення,і лише в межах висунутого обвинувачення. Суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення,якщо це покращує становище особи,стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
З урахуванням викладеного, представник потерпілої ,який вважає обвинувачення ОСОБА_6 за ч.1 ст.119 КК України таким,що не відповідає обставинам справи,не вставив питання про його виправдання за цією статтею ,що свідчить про непослідовність його позиції як такої,що не спрямована на досягнення законної мети у законний спосіб.
Виходячи з сукупності всіх обставин вчиненого діяння,враховуючи спосіб,знаряддя злочину,кількість,характер і локалізацію поранень у органи,що не являються життєво важливими,які обвинувачений наносив навмання,припинення обвинуваченим протиправних дій у той час,коли потерпілий був живий,вказує на відсутність у ОСОБА_13 умислу позбавити ОСОБА_11 життя.
Крім того ,обвинувачений та потерпілий раніше не були знайомі,не перебували у стійких неприязних стосунках,між ними не було конфліктів,які могли б викликати у обвинуваченого бажання позбавити потерпілого життя,під час події кримінального правопорушення обоє перебували у стані алкогольного сп`яніння, конфлікт був фактично безпричинний,дріб*язковий,зводився до зухвалого демонстрування фізичної сили.
Як встановлено висновком експерта № 5224 від 13.12.2014 р.,№ 5286Д від 18.12.2014 р.,№ 5287Д від 18.12.2014 р.,синець в лівій навколоочній області у ОСОБА_18 кваліфікується як легке тілесне ушкодження,яке виникло від дії тупого предмета,давність виникнення не протирічить строку,що вказаний в обставинах справи. Реуту було нанесено не менше одного травматичного впливу,виникнення ушкодження можливо при будь-якому розташуванні потерпілого відносно нападника за умови доступності зони ушкодження(а.с.87-89 т.2)
Виявлені у ОСОБА_18 легкі тілесні ушкодження,які за показами обвинуваченого та свідків,спричинив йому потерпілий,вказують на те,що потерпілий ,застосувавши фізичну силу,свідомо загострив конфлікт і сприяв виникненню шкоди.
Підстав не приймати до уваги як недопустимі докази покази свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_9 суд не встановив,оскільки вказані особи були безпосередньо допитані у судовому засіданні з дотриманням встановлених КПК України вимог,в присутності усіх учасників кримінального провадження,а посилання представника потерпілої на порушення,на його думку,процедури допиту цих свідків під час досудового розслідування справи,нічим об*єктивно не підтверджені і не тягне за собою недопустимість їх показів у суді.
Та обставина,що покази свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_15 про обставини справи мають деякі розбіжності,зокрема,щодо зазначення особи,котра діставала ножі з автомобіля,зумовлена об*єктивними факторами,а саме коротким проміжком часу конфлікту та стримкістю розвитку подій,темним часом доби,обмеженою оглядністю з того місця,де перебували свідки,що не дискредитує цих свідків як очевидців подій.
Той факт,що свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_15 є друзями загиблого ОСОБА_11 ,пояснює їх суб*єктивну оцінку конфлікту як такого,що був спровокований зневажливою,на їхню думку, формою питання,з яким до них звернувся ОСОБА_9 . Разом з тим,ці свідки підтвердили,що перший удар без конкретної причини,як вони вважають,на випередження,наніс ОСОБА_11 ,через що і почалася бійка.
З урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин,які перевірені доказами,суд прийшов до висновку про те,що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена в повному обсязі,а доводи представника потерпілої про наявність підстав для кваліфікації його дій як таких,що підпадають під ознаки умисного вбивства з хуліганських мотивів,не знайшли свого підтвердження.
При призначенні обвинуваченому покарання,суд бере до уваги ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення,яке відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості,наслідки злочину-настання смерті потерпілого,що є невідворотнім,та враховує відомості про особу обвинуваченого: має постійне місце проживання,характеризується за місцем проживання задовільно,офіційно працює і позитивно характеризується за місцем робот, на обліках у нарколога та психіатра не перебуває, раніше не був судимий (а.с.90-99 т.2)
Обвинувачений перебуває у зареєстрованому шлюбі,має неповнолітню дитину ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,є інвалідом 3 групи загального захворювання,має супутні діагнози(а.с.100-103 т.2)
Обставинами,які пом*якшують покарання обвинуваченого,суд відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною,що обтяжує покарання обвинуваченого,суд відповідно до п.13 ч.1 ст.67 КК України визнає вчинення злочину особою,що перебуває у стані алкогольного сп*яніння.
Разом з тим,суд також враховує,що обвинувачений залишив місце події,не надавши допомоги потерпілому,чим міг би врятувати йому життя,у скоєному зізнався після встановлення його особи співробітниками міліції. Маючи сім*ю,обвинувачений у день події злочину шукав спосіб розважитись з дівчатами,що характеризує його як особу з низькими моральними якостями та зневажливим ставленням до сімейних цінностей.
З урахуванням всіх цих обставин у сукупності з відомостями про особу обвинуваченого, його ставлення до скоєного,суд прийшов до висновку, що з метою захисту інтересів суспільства,виправлення та запобігання вчиненню нових правопорушень,обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі на максимально передбачений санкцією статті 119 ч.1 КК України строк 5 років позбавлення волі,що відповідає тяжкості скоєного злочину з реальною ізоляцією від суспільства.
При вирішенні питання про стягнення з обвинуваченого судових витрат,а саме витрат,пов*язаних із залученням експертів та проведенням експертиз,як про це заявив прокурор,суд прийшла до висновку,що позиція прокурора є необґрунтованою та суперечить положенням кримінального процесуального закону.
Так,відповідно до ст.118 КПК України,витрати,пов*язані із залученням експертів є процесуальними витратами.
Згідно ст.122 КПК України,експертам оплачуються проїзд,а також добові в разі переїзду до іншого населеного пункту. Експертам повинна бути сплачена винагорода за виконану роботу,якщо це не є їх службовим обов*язком.
З матеріалів справи вбачається,що для проведення дактилоскопічних експертиз були залучені експерти Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУМВС України в Запорізькій області.
При розгляді справи прокурором не було надано будь-яких відомостей про те,що витрати на залучення експертів пов*язані з оплатою проїзду експертів або добових,а також про те,що виконана експертами робота по проведенню експертиз не є їх службовим обов*язком.
За таких обставин, судові витрати стягненню з обвинуваченого не підлягають.
При вирішенні цивільного позову,заявленого ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,суд виходить з наступного.
Згідно ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушення або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого.
Відповідно до вимог ч.1 ст.61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.
У відповідності до вимог ст.ст.127,128,129 КПК України обов`язок про відшкодування матеріальної та моральної шкоди вироком покладається на підозрюваного, обвинуваченого.
Вимоги позову про відшкодування матеріальної шкоди ОСОБА_4 обгрунтувала тим,що у зв*язку із смертю сина ОСОБА_8 вона понесла витрати по його похованню та на інші ритуальні послуги,про що надала квитанції.
Крім того,витратила кошти на проїзд з м.Київ,де вона постійно проживає та працює,та у зворотному напрямку,розмір витрат складає суму 831 гр.42 коп.
Згідно договору,на представництво інтересів як потерпілої та цивільного позивача оплатила послуги адвоката на загальну суму 3100 гр.
Вимоги про відшкодування моральної шкоди ОСОБА_4 обгрунтувала з посиланням на те,що в результаті протиправних дій обвинуваченого вона переживала та продовжує переживати моральні страждання через смерть сина,з урахуванням значущості втрати рідної людини,що є невідворотнім,тяжкості психологічної травми,стану здоров*я,завдану моральну шкоду оцінила у 300 000 гр.
Обвинувачений ОСОБА_6 цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в визнав у повному обсязі та пояснив,що він не оспорює розмір витрат,пов*язаних із похованням ОСОБА_4 ,оплатою проїзду потерпілої та послуг адвоката, тому не заперечував проти задоволення цивільного позову у цій частині у повному обсязі.
Позов в частині відшкодування моральної шкоди вважає безпідставно ґрунтованим на курсі валюти та завищеним,оскільки він не бажав настання таких наслідків,як смерть потерпілого,розмір його доходів є мінімальним,відшкодувати реально шкоду у тій сумі,як визначила цивільний позивач,він не зможе.
Заслухавши цивільного позивача та позицію обвинуваченого з приводу заявленого позову,оцінивши у сукупності всі надані на обґрунтування цивільного позову докази,суд задовольняє цивільний позов частково,виходячи з наступного.
Відповідно до ст.22,23,1167,1168 ЦК України,особа має право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди,завданої їй внаслідок порушення її прав,зокрема,витрат,які особа зробила або повинна зробити для відновлення свого порушеного права(реальні збитки),а також втрат через перенесені душевні страждання у зв*язку з протиправною поведінкою відносно членів його сім*ї або близьких родичів.
Надані квитанції підтверджують реальні збитки,понесені потерпілою на поховання сина ОСОБА_8 та інші ритуальні послуги на суму 12912 гр.(з розрахунку 7512 гр.ритуальні послуги,1500 гр.послуги цвинтаря,3900 гр. поминальний обід).
Надані проїзні квитки на проїзд з м.Київ до м.Запоріжжя та у зворотному напрямку за період з 08.12.2014 р.по 12.03.2015 р. підтверджують витрати цивільного позивача на суму 831 гр.42 коп.
Квитанції на оплату послуг адвоката ОСОБА_5 на загальну суму 3100 гр. підтверджують витрати на надання їй правової допомоги та представництво інтересів як потерпілої та цивільного позивача під час досудового розслідування і в суді.
Загаьний розмір матеріальних збитків потерпілої становить 16844 гр.42 коп.(з розрахунку 12912 гр.+831 гр.42 коп.+3100 гр.)
Таким чином,позов про відшкодування матеріальної шкоди у визначеному цивільним позивачем розмірі знайшов своє підтвердження доказами,які не спростовані у судовому засіданні,підлягає задоволенню у повному обсязі.
З урахуванням викладених вище фактичних обставин справи суд встановив,що в результаті протиправних дій обвинуваченого потерпілій дійсно була завдана і значна моральна шкода,оскільки вона втратила рідного сина,перенесла і в теперішній час через невідворотність цієї втрати продовжує відчувати душевні страждання,що призводить до психологічної травми.
Разом з тим,згідно ст.1193 ЦК України передбачені підстави,в силу яких при визначені розміру відшкодування шкоди враховуються вина потерпілого та майнове становище особи,яка заподіяла шкоду.
Викладені вище обставини про дії потерпілого,якими він сприяв виникненню конфлікту,відомості про матеріальне становище обвинуваченого,який працює водієм,є інвалідом 3 групи,має сім*ю та утримує малолітню дитину, в силу зазначеної норми закону, виходячи з принципів розумності та справедливості,дають підстави для зменшення розміру відшкодування моральної шкоди.
Враховуючи неможливість поновити немайнові втрати потерпілої в інший спосіб,суд дійшов до висновку про те,що необхідним і достатнім та поновлення прав потерпілої є відшкодування заподіяної їй моральної шкоди у розмірі 200 000 гр.
Долю долучених до справи речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
Відносно обвинуваченого на досудовому розслідуванні був обраний запобіжний захід у виді домашнього арешту,який судом за клопотанням прокурора був продовжений до 06.07.2015 р.включно.
Оскільки в матеріалах кримінального провадження не міститься даних,які б свідчили про наявність або можливість виникнення ризиків,що виправдовують обрання відносно обвинуваченого суворого запобіжного заходу,обвинувачений з*являвся за викликом до суду,відомості щодо його намірів втечі у суду відсутні, до набрання вироком законної сили є необхідним та достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого обрання запобіжного заходу у виді особистого зобов*язання,а строк відбування покарання необхідно рахувати із дня його фактичного затримання.
Керуючись ст.368,374,392 КПК України,суд-
З А С У Д И В :
Визнати винуватим ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.119 ч.1 КК України та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.
Строк відбування покарання обвинуваченим рахувати з часу фактичного затримання.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_6 обрати у виді особистого зобов*язання.
Речові докази:
- змиви з місця події, пластикові стакани,недопалки, зразки крові, ключі,змиви з рук, футболка ,взуття ОСОБА_8 , які зберігаються у камері схову Шевченківського РВ ЗМУ по квитанції № 292 від 27.02.2015 р.-знищити.
Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування завданої злочином матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця м.Запоріжжя, паспорт серія НОМЕР_2 виданий 13.11.1997 р.Шевченківським РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 ,працює на посаді водія ТОВ «Таксомтрна компанія» ,на користь ОСОБА_4 ,зареєстрована в АДРЕСА_2 ,проживає в АДРЕСА_3 , відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 16 844 гр.42 коп.,моральної шкоди 200 000 гр.,а всього стягнути 216 844(двісті шістнадцять тисяч вісімсот сорок чотири)гривні 42 копійки.
В іншій частині у задоволенні цивільного позову відмовити.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів після його проголошення.
Учасники кримінального провадження мають право отримати копію вироку негайно після його проголошення,особам,які не були присутні при проголошенні вироку,його копія не пізніше наступного дня буде направлена поштою.

Головуючий суддя
ОСОБА_1