Апеляційний суд міста Києва
Справа № 11-кп/796/1718/15
Категорія: ч.2 ст. 309 КК України
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
У х в а л а
Іменем України
12.11.2015 колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
Головуючого: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
з участю прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 04.07.2002 Подільським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік;
- 19.04.2004 Оболонським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців, застосовано додаткові заходи згідно ст. 96 КК України - лікування від наркотичної залежності;
- 06.08.2008 Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців;
- 13.12.2008 Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;
- 18.11.2011 Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 185; ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
- 02.10.2012 Оболонським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць, 12.06.2014 ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 04.06.2014 звільнений від відбування покарання на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році»,
- визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробовуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що він 04.05.2015 о 15 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: м. Київ, бул. Кольцова, 15, у невстановленої особи, незаконно, без мети збуту, шляхом закладки придбав наркотичний засіб - метадон (фенадон), який знаходився в чотирьох окремих поліетиленових пакетах, котрі знаходились на землі під освітлювальним стовпом, які він помістив до лівої зовнішньої кишені куртки, у яку він був одягнутий, та таким чином став незаконно без мети збуту зберігати при собі, після чого направився далі по бул. Кольцова у м. Києві.
Перебуваючи, цього ж дня приблизно о 15 год. 20 хв. біля будинку № 17-А, що розташований по бул. Кольцова у м. Києві, ОСОБА_7 був зупинений працівниками міліції з метою перевірки його документів, в ході якої останній почав помітно нервувати. Після чого ОСОБА_7 було запропоновано провести його поверхневий огляд, у ході проведення якого у ОСОБА_9 було виявлено та в подальшому вилучено чотири пазові поліетиленові пакети з порошкоподібною речовиною білого кольору, а саме метадону (фенадону), загальна маса якого в речовинах становить 0,614 г.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини кримінального провадження та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, посилаючись на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч.2 ст. 309 КК України у виді 2 років позбавлення волі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 не в повній мірі врахував дані про особу обвинуваченого, а саме попередні судимості ОСОБА_7 , який шість разів був засуджений за вчинення аналогічних злочинів, які відбував реально в місцях позбавлення волі, водночас, звільнившись з місць позбавлення волі 12.06.2014, знаючи про наслідки вчинення нового злочину, а саме призначення покарання у виді позбавлення волі на певний строк та передбачаючи можливість відбуття такого покарання реально, знову вчинив новий злочини, що, на думку апелянта, свідчить про підвищену суспільну небезпеку особи ОСОБА_7 , схильність останнього до незаконного обігу наркотичних речовин, відсутність будь-якого бажання перевиховатись і стати на шлях виправлення, навіть будучи учасником замісної терапії, а тому покарання ОСОБА_7 має бути призначено лише з реальним його відбуванням.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просив вирок суду залишити без змін, врахувавши при цьому стан його здоров`я, а саме те, що він страждає на спайкову хворобу кишківника та часткову кишкову непрохідність, що підтверджується наданою ним випискою із медичної карти стаціонарного хворого, дослідивши докази, на які посилається апелянт, перевіривши матеріали кримінального провадження, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 309 КК України, виходячи з визнаних судом доведеними фактичних обставин справи, які ніким з учасників кримінального провадження не оскаржуються.

При перевірці кримінальної справи будь-яких порушень кримінально-процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування вироку суду, не встановлено.

Покарання ОСОБА_7 призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України, з урахуванням всіх обставин, що впливають на відповідальність і в межах, установлених санкцією інкримінованої статті, відповідно до положень КК України.

При цьому судом враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який не одружений, працює не офіційно, є інвалідом 3 групи, має постійне місце проживання та реєстрації, за яким характеризується позитивно, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, однак за даними облікової документації перебуває під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом, є учасником замісної терапії, раніше неодноразово судимий, обставини, що пом`якшують покарання, а саме, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що обтяжують покараннята прийшов до висновку про виправлення обвинуваченого без відбування покарання, звільнивши ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, з яким колегія суддів погоджується, і підстав для призначення більш суворого покарання, як про це просить прокурор у кримінальному провадженні, не вбачає.

Посилання в апеляційній скарзі прокурора, на те, що судом не в повній мірі враховано дані про особу обвинуваченого, а саме наявність у ОСОБА_7 попередніх судимостей, то колегія суддів вважає, що вони є безпідставними та не ґрунтуються на матеріалах справи, оскільки суд першої інстанції зазначені дані врахував, в тому числі і ті, на які посилається прокурор, надав їм правову оцінку і призначив таке покарання, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Додаткових доводів, які б могли бути підставою для скасування вироку та призначення ОСОБА_7 більш суворого покарання, прокурором до апеляційного суду не надано.

Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання, дотримався вимог кримінального закону, врахував всі, передбачені ним обставини у їх сукупності, і підстав для призначення більш суворого покарання обвинувачуваному, не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 405, 407 ч.1 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 27.07.2015 щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді: