справа № 563/1406/14-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.09.2015 м. Корець

Корецький районний суд Рівненської області
в особі головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
законного представника ОСОБА_4
захисника - адвоката ОСОБА_5
представника ООП, ССД ОСОБА_6
представника КМСД ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Корці кримінальне провадження про обвинувачення:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Старі Петрівці Вишгородського району Київської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, учня Корецького ВПУ 24, раніше судимого 31.01.2014 року Корецьким районним судом за ч.3 ст.185 КК України до трьох років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України іспитовий строк один рік;
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
встановив:
Наприкінці травня 2014 року, точна дата під час досудового розслідування не встановлена, приблизно о 14 год. ОСОБА_8 , перебуваючи разом з ОСОБА_9 на вулиці Незалежності с.Новий Корець Корецького району, помітивши, що з кишені останнього випав мобільний телефон, скориставшись його неуважністю, вчинив крадіжку його мобільного телефона марки «Самсунг Е 1282 Т», вартістю 400 грн., а також сім-картки мобільного оператора «МТС», вартістю 10 грн., сім-картки мобільного оператора «Лайф» вартістю 15 грн. та карти пам`яті вартістю 60 грн. Всього викрав майна на загальну суму 485 грн.

Обвинувачений в судовому засіданні свою вину у скоєному визнав повністю, підтвердивши обставини, встановлені судом. Додатково показав, що в даний час розкаюється у вчиненому, зобовязується в подальшому не порушувати закон, крадіжку скоїв через те, що власного телефона не мав, просить не позбавляти його волі.
Потерпіла в судовому засіданні показала, що виявила відсутність телефона, пізніше син повідомив, що схожий телефон бачив у ОСОБА_10 , вона звернулася до Корецького РВ УМВС. Крім того вказує, що претензій до обвинуваченого не має, нанесені їй збитки повністю відшкодовано. Міру покарання просить обрати не пов"язану з позбавленням волі.
Свідок ОСОБА_4 показала, що є бабою обвинуваченого, про те, що внук викрав телефон дізналась від працівників міліції. Коли запитувала ОСОБА_10 про те де він взяв телефон, то він відповів, що купила мама, а пізніше сказав, що помінявся.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що телефон, який викрав ОСОБА_8 належить його малолітній сестрі, він побачив його випадково, а запитавши у ОСОБА_10 чий це телефон, отримав відповідь, що йому телефон купили.
Також, винуватість обвинуваченого підтверджується письмовими доказами по справі:
- протоколом огляду місця події від 27.08.2014 року, згідно якого було оглянуто мобільний телефон марки "Самсунг", який добровільно видала ОСОБА_4 (а.с.11);
- протоколом огляду місця події від 27.08.2014 року, згідно якого було оглянуто сім карти до телефону, які добровільно видала ОСОБА_4 (а.с.12);
- протоколом одночасного допиту від 14.10.2014 року між обвинуваченим та потерпілою, під час якого з"ясовано причини розбіжностей у показаннях вказаних осіб (а.с. 32-35)
- довідкою виданою КП "Добробут" про вартість телефону, карти пам"яті, стартових пакетів та карт поповнення (а.с. 47)
Як видно з висновку комплексної судової психолого -психіатричної експертизи № 239/15 від 09.07.2015 р. обвинувачений ОСОБА_11 під час інкримінованого йому діяння яким-небудь психічним розладом не страждав, мав змогу усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на момент скоєння злочину.
Крім того, винуватість обвинуваченого підтверджується речовими доказами по справі: мобільний телефон марки " Самсунг Е 1282 Т", сім - картка мобільного оператора "МТС" а.с.(13).
Згідно пояснень представників ССД, ООП,КМСД з обвинуваченим ОСОБА_8 були проведені профілактичні бесіди про недопущення порушень законодавства. Як вбачається з проведених бесід неповнолітній обвинувачений усвідомив скоєне, став на шлях виправлення та заслуговує на покарання не пов"язане з позбавленням волі. Дані покази обєктивно узгоджуються із змістом характеристик обвинуваченого.
При обранні виду і міри покарання суд враховує, що злочин, в якому обвинувачується ОСОБА_8 , згідно ст.12 КК України є тяжким злочином, обвинувачений раніше судимий.
Однак,Верховний Суд України у своїй Постанові від 16 квітня 2004 року № 5 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх», у п. 10 роз`яснив, що при призначенні покарання неповнолітнім суди повинні суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання такого засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація.
Ст. 65 КК України передбачає, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Пленум Верховного суду України у своїй Постанові № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», з наступними змінами, п. 2, роз`яснив, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті ( частини статті), що передбачає відповідальність за вчинений злочин, але із врахуванням обставин цього злочину, даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення менш суворого покарання в тому числі особам, які щиро покаялися у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, тощо.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті ( санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті ( санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

В даному випадку до обставин, що пом"якшують покарання обвинуваченому суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування шкоди завданої злочином, вчинення злочину неповнолітнім, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин. Також, суд враховує, що потерпіла вибачила обвинуваченому, не має до нього претензій, просить суд не позбавляти ОСОБА_10 волі, те що обвинувачений та син потерпілої товаришують, стан здоров"я неповнолітнього обвинуваченого, а саме: наслідки важкої ЗЧМТ, забою головного мозку(2004 р.) у вигляді розсіяної неврологічної симптоматики, вираженої вегетативної дисфункції, стійкого цефалгічного та церебрастенічного синдромів, з приводу чого обвинувачений неодноразово лікувався в Рівненській ОДЛ, Київській клініці " Охматдит", Корецькій ЦРЛ та знаходиться на відповідному обліку(епікриз з карти стаціонарного хворого № 498/78). Суд враховує, що за місцем навчання в Корецькому ВПУ 24 обвинувачений характеризується позитивно, з характеристики по місцю проживання вбачається, що мати вихованням сина не займається, на території сільської ради не проживає, вихованням внука займається баба, яка хворіє. Скарг на його поведінку від жителів села не надходило. Крім цього, суд враховує, що неповнолітній, як вбачається з інформації Корецького районного центру соціальних служб для сім"ї, дітей та молоді № 171 від 25.05.2015 року, відвідав заняття за окремими модулями програми " Управління гнівом". Протягом занять виявляв терпіння та толерантність. У підлітка гарна уява, є мрії, ОСОБА_12 намагається стати хорошою та чесною людиною, однак хлопцю не вистачає родинного тепла та виховання. Дитина не сформувала для себе позитивної моделі поведінки в суспільстві через брак любові, спілкування та виховання якого не дали рідні батьки. Суд враховує, що від дати скоєння злочину пройшов значний час протягом якого неповнолітній обвинувачений будь яких порушень законодавства не скоїв.
З урахуванням наведеного, обставин вчиненого діяння, та практики Європейського суду з прав людини щодо призначення покарання, враховуючи дані про особу винного і те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, а також другорядну роль кари як мети покарання, його поведінку за час досудового розслідування й судового розгляду, конкретні обставини справи та наведені вище дані про його особу, свідчать про те, що обвинувачений не являє собою велику небезпеку для суспільства та дають підстави вважати, що ОСОБА_8 повинен понести покарання, але його виправлення можливо досягти без ізоляції його від суспільства.

Конвенція про права дитини, від 20 листопада 1989 року, підписана та ратифікована Україною, стаття 1, виходить з того, що дитиною є кожна людська істота до досягнення 18 річного віку, відповідно до статті 3 цієї ж Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а стаття 37 Конвенції передбачає, що держави-учасниці забезпечують, щоб жодна дитина не була позбавлена волі незаконним чином, тюремне ув`язнення дитини здійснюється згідно з законом та використовуються лише як крайній захід.
Вказані вище обставини в сукупності дають підстави, з врахуванням як обставин у справі так і особи обвинуваченого, викладених вище пом`якшуючих покарання обставин, а також з врахуванням вартості викраденого, того, все викрадене було повернуто потерпілій, також те що обвинувачений отримує стипендію( довідка № 491 від 03.03.2015 року) застосувати ст. ст.69, 72 КК України та призначити обвинуваченому покарання у вигляді штрафу, а попередній вирок виконувати самостійно.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 374 КПК України, суд
засудив :
ОСОБА_8 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити покарання із застосуванням ст.69 КК України - штраф в розмірі 850 (вісімсот п"ятдесят) гривень.
Вирок Корецького районного суду від 31.01.2014 року на підставі ч. 3 ст. 72 КК України виконувати самостійно.
Речові докази по справі: мобільний телефон марки SAMSUNG Е 1282 та сім картка молбільного оператора "МТС", які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_13 , залишити їй же.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Рівненської області через Корецький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення

Суддя: