АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/945/15 Справа № 703/5515/15-к Категорія: ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 листопада 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Смілянської міжрайонної прокуратури ОСОБА_11 на ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 08 жовтня 2015 року, якою повернуто прокурору обвинувальний акт відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, працює директором Смілянського дитячого будинку-інтернату, одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, уродженець с. Водяне, Шполянського району Черкаської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, працює директором ТОВ «Вест-Буд 2014», одруженого, на утриманні має трьох неповнолітніх дітей, уродженець м. Черкаси, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України,

в с т а н о в и л а :
Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 08 жовтня 2015 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у підготовчому судовому засіданні повернутий прокурору для усунення виявлених недоліків.

Вказану ухвалу суд першої інстанції мотивував тим, що в обвинувальному акті не визначено та не вказано: хто є потерпілим від даного злочину та які збитки і кому заподіяні.

Натомість, зазначає суддя, прокурор в обвинувальному акті обмежився посиланням на те, що згідно з платіжними дорученнями Смілянського дитячого будинку інтернату ТОВ «Вест-буд 2014» перераховані бюджетні кошти Черкаської обласної ради на загальну суму 714 766,75 гривень із яких 654 843 гривнями обвинувачені заволоділи та розтратили незаконним шляхом, зловживаючи своїм службовим становищем, вказавши при цьому, що потерпілі у кримінальному провадженні відсутні.

Тому, як вказує суд першої інстанції, хто є потерпілим від злочинів, Черкаська обласна рада чи Смілянський дитячий будинок-інтернат, залишилось поза увагою обвинувачення.

Не погодившись з ухвалою суду, прокурор, який приймав участь у кримінальному провадженні, подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 08.10.2015 року скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Вважає, що вказане судове рішення є незаконним, ухвалене з істотними порушення норм кримінального процесуального закону, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Щодо твердження суду першої інстанції про те, що в обвинувальному акті не вказано, хто є потерпілим від злочину, апелянт зазначає, що в обвинувальному акті вказано, що потерпілі у кримінальному провадженні відсутні. Зазначені відомості є дійсними та підтверджуються змістом викладених прокурором обставин кримінального правопорушення. В обвинувальному акті не зазначалась інформація про потерпілого, оскільки останній на час направлення обвинувального акту до суду відсутній у кримінальному провадженні.

Водночас, зазначає апелянт, згідно з ч. 1-3 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

У свою чергу, як зазначено в обвинувальному акті, підставою для початку кримінального провадження № 0000001 від 13.02.2015 стало самостійне виявлення Смілянським міжрайонним прокурором обставин, що свідчать про вчинення кримінального правопорушення, а не заява про вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, в ході здійснення досудового розслідування заяви від будь-яких осіб про залучення як потерпілого в даному кримінальному провадженні до органу досудового розслідування, слідчого, прокурора не надходили.

Також зазначене кримінальне провадження відповідно до ст. 477 КПК України не відноситься до категорії кримінальних проваджень у формі приватного обвинувачення, в яких обов`язковою умовою його початку та підставою здійснення досудового розслідування є подання потерпілим відповідної заяви.

Відповідно до змісту норми ч. 5 ст. 191 КК України, потерпілий не є обов`язковою ознакою складу злочину, передбаченого диспозицією вказаної статті.

Щодо посилання суду в оскаржуваній ухвалі на те, що в обвинувальному акті не вказано, які збитки і кому заподіяні злочином, прокурор вказує наступне.

Так ч. 5 ст. 191 КК України встановлює відповідальність за дії, передбачені частинами першою, другою, третьою або четвертою цієї статті, якщо вони вчинені в особливо великих розмірах або організованою групою. В примітці ст. 185 КК України зазначено, що у статтях 185-187 та 189-191, 194 цього Кодексу в особливо великих розмірах визнається злочин, що вчинений однією особою чи групою осіб на суму, яка в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину.

Таким чином, диспозиція ч. 5 ст. 191 КК України передбачає вчинення дій (привласнення, розтрата або заволодіння чужим майном) в особливо великих розмірах, що і зазначено в обвинувальному акті відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Відповідно до викладеного, в обвинувальному акті на сторінках 2-3, 7, 11, 14 зазначено, що коштами Черкаської обласної ради в сумі 654 843 грн. 00 коп., що на момент підписання актів виконання будівельних робіт, складення платіжних доручень та перерахування коштів більш ніж у 1075 разів перевищило неоподатковуваний мінімум доходів громадян, ОСОБА_7 розтратив, а ОСОБА_8 заволодів незаконно шляхом зловживання своїм службовим становищем.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_10 на апеляційну скаргу прокурора подав заперечення, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора та залишити без змін оскаржувану ухвалу суду.

Вказує, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що органом досудового розслідування належним чином не встановлено розмір збитків і кому вони заподіяні внаслідок вчинення протиправних дій обвинуваченим ОСОБА_7 : Черкаській обласній раді чи Смілянському дитячому будинку-інтернату, чи іншій юридичній особі, так само як не встановлено, хто саме був розпорядником і мав контролювати використання коштів на реконструкцію котельні інтернату.

Безпідставними, на думку захисника, є посилання прокурора в апеляційній скарзі на ті обставини, що для встановлення відповідальності ОСОБА_7 за дії, передбачені ч. 5 ст. 191 КК України, не потрібно вказувати, які збитки і кому вони заподіяні внаслідок вчинення протиправних дій.

Тому, зазначає захисник, вказане свідчить про невідповідність обвинувального акта вимогам п.п. 3, 5, 7 ч. 2 ст. 291 КПК України в частині не встановлення органом досудового розслідування та не відображення в обвинувальному акті даних про фактичні встановлені розміри збитків і юридичної особи, якій вони заподіяні, внаслідок вчинення протиправних дій його підзахисного, що в свою чергу позбавляє суд можливості проведення повноцінного судового розгляду кримінального провадження.

Прокурор у судовому засіданні подану ним апеляційну скаргу підтримав з мотивів, які в ній наведені.

Обвинувачені та їх захисники заперечили проти апеляційної скарги прокурора, просили її відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідача, прокурора, обвинувачених, їх захисників, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим.

Обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Колегія суддів вбачає, що суд першої інстанції необґрунтовано дійшов висновку щодо невідповідності обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України і безпідставно повернув обвинувальний акт прокурору.

Колегія суддів погоджується з тим, що для належного розуміння змісту висунутого особі обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ст. 191 КК України, який відноситься до злочинів проти власності, формулювання обвинувачення повинне містити дані про те, чиє право власності було порушене, тобто дані про те, чиє майно у даному випадку було розтрачене (привласнене тощо). Втім така вказівка у формулювання обвинувачення є. Там указано, що один з обвинувачених розтратив, а інший привласнив кошти Черкаської обласної ради.

При цьому вирішення питання щодо можливості і доцільності залучення відповідного суб`єкта у якості потерпілого до кримінального провадження є правом органу досудового розслідування.

Крім цього, суд першої інстанції не позбавлений права вирішити питання про залучення певного суб`єкта до кримінального провадження у якості потерпілого за наявності передбачених законом підстав.

Виходячи з указаного вище, а також керуючись ст. 291 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 08 жовтня 2015 року, якою повернуто прокурору обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :