Апеляційний суд Херсонської області
Справа № 11а-1428 Головуючий в 1 інстанції Мусулевський Я. А.
Категорія ст. 191 ч.5 КК Доповідач Грушицький А.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2010 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області в складі

головуючого судді Грушицького А.,

суддів Литвиненко І.І.., ОСОБА_2,

з участю прокурора Литвиненко І.І..,

засудженого ОСОБА_3,

розглянула в судовому засіданні в м. Херсоні кримінальну справу за апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді справи на вирок місцевого Комсомольського районного суду м. Херсона від 10 вересня 2010 року.

Цим вироком засуджено

ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_1, гр. України, не судимого,

за ч. 5 ст. 191 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права займати посади пов'язані з організаційно - розпорядчими та адміністративно - господарськими функціями строком на 3 роки.

Згідно з вироком суду ОСОБА_3 визнано винним у тому що він, працюючи на посаді ведучого економіста сектору активно - пасивних операцій Острівської філії Акціонерного комерційного банку «Національний кредит» в м. Херсоні, будучи наділеним організаційно - розпорядчими адміністративно - господарськими функціями, і являючись службової особою суб'єкту господарської діяльності, в період з 14 листопада 2005 р. по 20 березня 2006 р., перебуваючи у службовому відрядженні займався реалізацією, та реалізував заставне майно - автомобілі та сільгосптехніку балансовою вартістю 425415 грн.

30 листопада 2005 р. ОСОБА_3 вніс у касу філії банку 2774 ,02 грн., того ж дня 225, 98, а 04 січня 2006 р. 100 грн., всього на загальні суму 4000 грн. Решту грошей, одержаних від реалізації заставного майна ОСОБА_3 витратив на власні потреби, завдавши своїми діями матеріальної шкоди банку на суму 421415 грн.

У своїй апеляції прокурор, посилаючись на неправильні застосування судом кримінального закону, оскільки засудженому призначене надмірно м'яке покарання, порушив питання про скасування вироку, та повернення справи на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення та останнє слово засудженого ОСОБА_3, який щиро каявся та висловив наміри про вжиття всіх можливих заходів для повернення грошей установі, міркування прокурора на підтримку своєї апеляції, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляції, колегія суддів підстав для її задоволення не знаходить.

Як встановлено матеріалами справи, органами досудового слідства і судом дотримано вимог ст. 22 КПК України, спрямованих на встановлення у справі об"єктивної істини. Викладені у вироку висновки суду про винність ОСОБА_3 у вчиненні вказаного злочину за обставин, встановлених судом, відповідають фактичним обставинам справи й підтверджені дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами, які апелянтом не оспорюються.

Твердження у апеляції про те, що суд неправильно застосував кримінальний закон є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на матеріалах справи.

Як вбачається зі справи, засуджений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, займався суспільно корисною працею, характеризується позитивно, у вчиненому злочині розкаявся, і як зазначено у довідках медичних установ, потребує нагляду лікарів.

Призначене ОСОБА_3 покарання не суперечить вимогам ст. 65 КК України. Судом першої інстанції з достатньою повнотою враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, інші обставини справи. На думку колегії суддів, призначене засудженому покарання є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Колегія також враховує те, що засуджений дає належну оцінку своїй поведінці, що свідчить про його щире каяття, а тому підстав для призначення більш суворого покарання, з мотивів наведених у апеляції прокурора, не вбачається.

Згідно з вимогами ст. 69 КК України за наявності декількох обставин, що пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може за вчинення злочину будь - якого ступеню тяжкості призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини Кримінального кодексу.

Доводи апелянта про те, що суд не міг звільнити засудженого від відбування покарання є безпідставними. Не наведено у апеляції переконливих мотивів того, що поміщення ОСОБА_3 до кримінально виконавчої установи є безумовним для його виправлення.

Відповідно до ч.1 ст. 75 КК України, якщо суд, при призначенні покарання у виді позбавлення волі строком не більше п'яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування карання з випробуванням.

З урахуванням наведеного, і керуючись ст. ст. 365, 366 КПК країни, колегія суддів

ухвалила :

апеляцію прокурора залишити без задоволення, а вирок місцевого Комсомольського районного суду м. Херсона від 10 вересня 2010 року щодо ОСОБА_3 - без зміни.

Судді: