04.09.2015
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 494/874/15-к
Провадження № 1-кп/494/91/15
04 вересня 2015 року м. Березівка
Березівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ізмаїл Одеської області, особа ромської національності, громадянин України, з неповною середньою освітою, не працює, урядових винагород не має, не одружений, на утриманні нікого не має, який не має постійного місця реєстрації та місця мешкання, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
10.12.2004 року Суворівським районним судом м. Одеси по ст. 185 ч.2 КК України до 4-х років позбавлення волі. Звільнився 11.12.2007 на підставі Постанови Старогородського районного суду м. Вінниці від 03.12.2007 на підставі ст. 81 КК України умовно достроково на 3 місяці 21 день;
06.06.2008 року Первомайським міським судом Миколаївської області по ст. 185 ч.2, ст. 72 ч. 5 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі. Звільнився 25.02.2009 по відбуттю строку покарання.
17.05.2010 року Приморським районним судом м. Одеси по ст.185 ч.2 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. Звільнився 12.07.2011 року по відбуттю строку покарання.
24.04.2012 року Київським районним судом м. Одеса по ст. 185 ч.2 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. Звільнився з місць позбавлення волі 13.07.2013 по відбуттю строку покарання, судимість не знята та не погашена.
в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 та ч.2 ст.186 Кримінального кодексу України зі змінами та доповненнями (далі КК України);
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше судимим, маючи непогашену та не зняту у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення на став, необхідних висновків для себе не зробив та повторно скоїв умисний корисливий злочин, за наступних обставин:
17.05.2015 приблизно о 07:30 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з особою, матеріали якої виділені в окреме провадження (далі ОСОБА), на рейсовому маршрутному таксі прибули з с. Новоселівка Березівського району Одеської області до м. Березівка Одеської області. Знаходячись на вул. Енгельса в м. Березівка Одеської області, на території де здійснює свою діяльність «Ринок Березівської райспоживспілки» у недільні дні, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, запропонував ОСОБІ викрадати гаманці з грошовими коштами у громадян на ринку. На пропозицію ОСОБА_4 , щодо скоєння крадіжки чужого майна, ОСОБА, діючи з метою збагачення, надала свою добровільну згоду. Вступивши в попередню змову на скоєння вказаного злочину, ОСОБА_4 та ОСОБА склали план злочинних дій та розподілили між собою ролі. Діючи згідно злочинному плану та розподіленим ролям, ОСОБА_4 повинен був викрадати гаманці з грошовими коштами у громадян на ринку та передавати їх ОСОБІ. ОСОБА, в свою чергу, повинна була знаходитись поряд з ОСОБА_4 та спостерігати за навколишньою обстановкою, та у разі викриття злочинних дій її співучасника ОСОБА_4 , швидко покинути з викраденим місце скоєння злочину.
В той же день, приблизно о 08:00 ОСОБА_4 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБОЮ, з метою викрадення чужого майна, знаходячись в одному з торгових рядів на вул. Енгельса в м. Березівка Одеської області, де здійснює свою діяльність «Ринок Березівської райспоживспілки» у недільні дні, помітив в руках раніше не знайомої йому ОСОБА_6 , гаманець та наявність в ньому грошових коштів.
З метою реалізації свого злочинного наміру, направленого на таємне викрадення майна ОСОБА_6 , а саме: гаманця з грошовими коштами, ОСОБА_4 став спостерігати за нею. ОСОБА, в свою чергу, згідно заздалегідь розподіленим ролям, знаходилась неподалік від ОСОБА_4 та спостерігала за навколишньою обстановкою. ОСОБА_6 , розрахувавшись за покупку, помістила свій гаманець з грошовими коштами до своєї господарської сумки, яку не закрила та тримала її в руках.
В цей час, ОСОБА_4 , який знаходився позаду ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБОЮ, з метою викрадення чужого майна, просунув свою руку до господарської сумки ОСОБА_6 звідки таємно викрав її майно: гаманець, б/в, темно-коричневого кольору, який не представляє цінності для потерпілої, в якому знаходилися грошові кошти в сумі 520 грн. Викрадені гроші в сумі 520 грн. ОСОБА_4 передав своїй співучасниці ОСОБІ, а гаманець викинув.
Таким чином, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБОЮ, своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні майна, яке належить потерпілій ОСОБА_6 , спричинив потерпілій матеріальну шкоду в сумі 520 грн.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, того ж дня, тобто 17.05.2015 приблизно о 08:30, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи разом з ОСОБОЮ на вул. Енгельса в м. Березівка Одеської області, на території де здійснює свою діяльність «Ринок Березівської райспоживспілки» у недільні дні, діючи умисно, з корисливих мотивів, запропонував ОСОБІ викрадати гаманці з грошовими коштами у громадян на ринку. На пропозицію ОСОБА_4 , щодо скоєння крадіжки чужого майна, ОСОБА, діючи з метою збагачення, надала свою добровільну згоду. Вступивши в попередню змову на скоєння вказаного злочину, ОСОБА_4 та ОСОБА склали план злочинних дій та розподілили між собою ролі. Діючи згідно злочинному плану та розподіленим ролям, ОСОБА_4 повинен був викрадати гаманці з грошовими коштами у громадян на ринку та передавати їх ОСОБІ. ОСОБА, в свою чергу, повинна була знаходитись поряд з ОСОБА_4 та спостерігати за навколишньою обстановкою та у разі викриття злочинних дій її співучасника ОСОБА_4 , швидко покинути з викраденим місце скоєння злочину.
В той же день, приблизно о 08:30 ОСОБА_4 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБОЮ, з метою викрадення чужого майна, знаходились в одному з торгових рядів на вул. Енгельса в м. Березівка Одеської області, де здійснює свою діяльність «Ринок Березівської райспоживспілки» у недільні дні. ОСОБА_4 помітив, що раніше незнайома йому ОСОБА_7 дістала зі своєї жіночої сумочки гаманець, чорного кольору, в зв`язку з чим, з метою реалізації свого злочинного наміру, він став спостерігати за нею. ОСОБА, в свою чергу, знаходячись неподалік від ОСОБА_4 , спостерігала за навколишньою обстановкою. В той час, коли ОСОБА_7 відкрила гаманець та дістала звідти грошові кошти з метою здійснення покупки, ОСОБА_4 помітив наявність у ньому грошових коштів. ОСОБА_7 закрила гаманець та помістила його в свою сумочку, яка знаходилась в її лівій руці. Під час того, як ОСОБА_7 здійснювала покупку та розраховувалась за неї, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБОЮ, з метою викрадення чужого майна, підійшов до ОСОБА_7 , та, просунувши свою руку в жіночу сумочку, намагався викрасти з неї гаманець з грошовими коштами. ОСОБА_7 , помітивши, що ОСОБА_4 намагається викрасти з її сумочки гаманець з грошовими коштами, усвідомлюючи характер вчинюваних ОСОБА_4 дій і сприймаючи їх як злочинні, стала кричати та звати на допомогу.
ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що потерпіла ОСОБА_7 розуміє протиправний характер вчинюваних ним дій і сприймає їх як злочинні, діючи умисно, в присутності потерпілої, відкрито викрав з її сумочки шкіряний гаманець чорного кольору, б-в, вартістю 70 доларів США, що в перерахунку, згідно курсу НБУ станом на 17.05.2015 по 20 грн. 57 коп. за 1 долар США, що становить 1439 грн. 90 коп., в якому знаходилось майно потерпілої: грошові кошти в сумі 68 доларів США, що в перерахунку згідно курсу НБУ станом на 17.05.2015 по 20 грн. 57 коп. за 1 долар США, що становить 1398 грн. 76 коп. та 2167 грн. в національній валюті, а також пластикові картки ПАТКБ «ПриватБанк», які не представляють матеріальної цінності для потерпілої, а саме: рахункову картку, депозитну картку, кредитні картки в кількості 2-х штук та відразу розпорядився ним, передавши викрадене своїй співучасниці ОСОБІ, яка знаходилася поряд та спостерігала за тим, що відбувається. З викраденими грошовими коштами, які належать ОСОБА_7 , загальною сумою 5005 грн. 66 коп., ОСОБА, діючи згідно злочинному плану та розподіленим ролям, з місця скоєння злочину втекла та розпорядилась ними на свій власний розсуд. Одразу після скоєння злочину ОСОБА_4 був затриманий потерпілою ОСОБА_7 та іншими особами, які стали свідками вказаного злочину.
Таким чином, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБОЮ, своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні майна, яке належить потерпілій ОСОБА_7 , на загальну суму 5005 грн.66 коп., завдали потерплій матеріальну шкоду на вказану суму.
За сукупністю вчиненого ОСОБА_4 вчинив одне кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185, та одне кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.
На розгляд суду досудовим слідством внесено обвинувачення ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням в інше приміщення, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України
Судом встановлено, що з урахуванням обвинувачення, внесеного на розгляд суду, вказаними умисними діями ОСОБА_4 скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинив злочин, передбачений частиною другою статті 185 КК України, а також ОСОБА_4 скоїв відкрите викрадення чужого майна (грабежі), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинив злочин, передбачений частиною другою статті 186 КК України.
Відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінально-процесуального кодексу України зі змінами та доповненнями від 16.07.2015 року (далі КПК України), з урахуванням того, що усі сторони просили суд про однаковий порядок дослідження доказів, що полягав у дослідженні пояснень обвинуваченого та письмових характеризуючих доказів, наданих суду та за відсутності заперечень сторін, з урахуванням розуміння сторін обставин справи, змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши сторонам правові наслідки таких їх дій про те, що вони будуть позбавлені права оскаржити вирок в апеляційному порядку з підстав не встановлення обставин, доказів про які суду сторони не надали, суд задовольнив вказані клопотання і встановив порядок дослідження доказів, про який просили сторони.
В судовому засіданні 04.09.2015 року обвинувачений ОСОБА_4 визнав вину у вчиненні злочину передбаченого частиною другою статті 185 КК України та частиною другою статті 186 КК України за обставин, вказаних в обвинувальному акті та надав суду пояснення про те яким чином ним було скоєно кримінальне правопорушення, що він щиро розкаюється у вчинені злочину, активно сприяв розкриттю злочину та просив суд призначити йому якнайскоріше покарання.
Відповідно до статті 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу обвинуваченого, який не перебуває на наркологічному і психоневрологічному обліку, знаходиться на обліку у тубдиспансері, важко хворіє, характеризуються за місцем відбування покарання посередньо, раніше неодноразово судимий.
Згідно зі статтею12 КК України вчинений обвинуваченим злочини за частиною другою ст. 185 КК України та частиною другою статті 186 КК України відносяться до тяжких злочинів.
Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" рішення суду має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.
До обставин, що пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_4 , передбачених ст. 66 КК України, суд відносить визнання вини та щире каяття. На думку суду, цілю вказаного зізнання та щирого каяття є можливість отримання більш м`якого покарання, що є природним правом кожного обвинуваченого, яким вони скористались.
До обставин, що обтяжують покарання підсудного ОСОБА_4 , передбачених ст. 67 КК України суд відносить рецидив злочинів та вчинення злочину щодо особи похилого віку.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 р. №7 у вироку суд обговорює питання призначення покарання. Так, державний обвинувач просив суд призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки та за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді чотирьох років та шести місяців позбавлення волі. Обвинувачений ОСОБА_4 просив не позбавляти його волі та вказав, що дуже хворіє на туберкульоз та ВІЛ, буде лікуватись.
При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Зазначене узгоджується із положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року і відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства, якими передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.
Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, наданих суду відомостей щодо особи обвинуваченого, тяжкості вчинених ним злочинів, розмір завданого збитку, яку відшкодовано потерпілим, позицію державного обвинувача та самого обвинуваченого, суд доходить висновку, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статтей ,а саме: за ч.2 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі строком на три роки, за ч.2 ст.186 КК України - у виді позбавлення волі строком на чотири рокита на підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, більш суворим, обвинуваченому призначити остаточне покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, і захистом інтересів потерпілих.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369, 374 КПК України, ч. 2 ст. 185 ,ч. 2 ст.186 КК України ,суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 186 КК України призначивши покарання :
- за ч. 2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки;
- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на чотири роки.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 залишити тримання під вартою.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту його затримання - 20.05.2015 року, зарахувавши строк тримання під вартою.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області через Березівський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, а в разі подачі апеляції - з моменту винесення рішення апеляційним судом.
Копію вироку негайно вручити учасникам судового провадження.
Засуджений ОСОБА_4 , який тримається під вартою, може подати апеляцію на вирок протягом того ж строку з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя ОСОБА_1