Справа №1-240/10
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2010 р. м.Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі: головуючого КУЗЬМІНА М .В.

при секретарі ГРИЩЕНКО Н.С.

за участю прокурора КАЛИТА А.Д.

адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, українки, навчається в ЗОШ № 18, 9-А клас, не заміжньої, не працюючої, раніше не судимої, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

- у скоєнні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 10.04.2010 року, приблизно о 00-20 год., знаходячись в приміщенні санаторію «Зелений Гай», який розташований за адресою: м. Чернігів, вул. Верені, 5, таємно викрала мобільний телефон «Моторола К1», вартістю 1000 грн., сім-карту оператору мобільного зв`язку «Джинс», вартістю 30 грн. з грошима на рахунку в сумі 10 грн., картку пам`яті 1 Гб, вартістю 100 грн., а всього на загальну суму 1140 грн., що належать потерпілій ОСОБА_4

В судовому засіданні підсудна ОСОБА_3 свою вину в скоєнні вказаного злочину визнала повністю та пояснила, що 09.04.2010 року вона прийшла до матері на роботу в санаторій «Зелений Гай», після 21-ї години. Коли її мати укладала дітей спати вона бачила, що мама зібрала мобільні телефони дітей, що знаходились в санаторії, та поклала на стіл в кімнаті для медсестер. Коли мама пішла, вона зайшла до цієї кімнати, побачила багато мобільних телефонів і з них вибрала мобільний телефон «Моторола», який забрала, після цього мама поклала її спати, а близько 7-ї години ранку 10.04.2010 року вона пішла додому. Забравши з собою викрадений мобільний телефон. В цей день вона зустрілась з ОСОБА_5, у якої раніше позичала 100 грн. і в рахунок того, що вона поверне борг, віддала ОСОБА_5 викрадений мобільний телефон, але згодом мама дізналась, що вона викрала мобільний телефон в той час, коли перебувала у неї на роботі, викупила цей телефон у ОСОБА_5 і повернула потерпілій. Розкаялась в скоєному, просить суворо не карати.

Законний представник неповнолітньої підсудної ОСОБА_3 ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що дійсно її донька приходила неодноразово до неї на роботу, так і в той вечір її донька прийшла, переночувала і вранці пішла додому, а після цього одна з дівчинок, які перебувала в санаторію, повідомила, що відсутній її мобільний телефон «Моторола». Спочатку вона вважала, що хтось з дітей пошуткував, але після закінчення роботи, коли прийшла додому, то біля сходів свого будинку побачила незнайому дівчину з хлопцем, яка повідомила, що її донька брала у неї гроші 100 грн. і в цей день віддала їй мобільний телефон. Вона намагалась розшукати доньку, але та по СМС повідомила, що знаходиться у тітки. Наступного дня вона пішла до цієї дівчини, віддала їй гроші, забрала мобільний телефон і наступного дня повернула цей мобільний телефон потерпілій ОСОБА_4. Вважає, що її донька почала вчиняти злочини, тому що спілкується з сусідкою Прокоп`євою Мирославою, яка підбурює її доньку на вчинення крадіжок. На даний час вона вважає, що її донька в повній мірі розкаялась, усвідомила, що робила неправильно, вона зможе здійснювати контроль за донькою і тому просить не позбавляти її доньку волі.

Крім визнавальних показів, вина підсудної ОСОБА_3 в скоєнні даного злочину також підтверджується матеріалами справи, які учасники судового засідання не вважають за доцільне досліджувати, але обставини та факти скоєння даного злочину підсудною ОСОБА_3 та іншими учасниками судового засідання не оспорюються, і тому, оцінюючи отримані докази, суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_3 за фактом таємного викрадення чужого майна, що належить неповнолітній потерпілій ОСОБА_4, вчиненим повторно, органами досудового слідства вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України.

Відповідно до ст. 66 КК України, за обставини, які помякшують вину підсудної ОСОБА_3 суд визнає щире каяття, сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину в неповнолітньому віці.

Обставин, що обтяжують відповідальність підсудної ОСОБА_3, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Обговорюючи питання про обрання міри покарання підсудній ОСОБА_3, суд приймає до уваги дані, характеризуючи особу підсудної, те, що вона вчинила злочин в неповнолітньому віці, розкаялась в скоєному, шкода потерпілій ОСОБА_7 відшкодовано в повному обсязі, суд також приймає до уваги думку потерпілої та її представника, які просили не позбавляти ОСОБА_8 волі, тому суд вважає, що до ОСОБА_3 можливо обрати міру покарання без ізоляції від суспільства, з застосуванням ст. 70 ч. 4, 104 КК України.

Судові витрати по справі відсутні.

Речові докази по справі, які передані на зберігання законному представнику неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7, слід залишити в її розпорядженні.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Керуючись ст. ст. 323-324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винною та призначити покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді двох років шести місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим поглинути покарання, призначене ОСОБА_3 за вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 26 жовтня 2010 року і остаточно призначити ОСОБА_3 міру покарання у вигляді двох років шести місяців позбавлення волі.

Застосувати ст. 104 КК України та звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання за вироком суду, встановивши їй іспитовий строк терміном на два роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обовязки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи;

- повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання;

- періодично зявлятись на відмітку до органів кримінально виконавчої системи.

Речові докази по справі, які передані на зберігання законному представнику неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7, - залишити в її розпорядженні

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 змінити з тримання під вартою на підписку про невиїзд з постійного місця проживання, звільнивши з-під варти в залі суду.

Вирок може бути оскаржений до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

СУДДЯ: М.В.КУЗЬМІН