Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/444/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 186 (82, 86-1, 141) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.10.2015 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретарів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кіровограда кримінальне провадження № 0003070 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 26 лютого 2015 року.
Цим вироком:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, українця, громадянина України, з середньою освітою, який не одружений, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий:
-27.03.1996 року вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда за ч. 4 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст. 46-1 КК України з відстрочкою виконання вироку на 1 рік;
-01.01.1997 року вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда за ч. 2 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік;
-18.02.1998 року вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда за ч. 2 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців;
-22.03.1999 року вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда за ч. 2 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки з конфіскацією майна;
-21.10.2004 року вироком Шевченківського районного суду м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;
-25.02.2005 року вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;
-22.05.2009 року вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців. Звільнений умовно - достроково, невідбутий строк покарання 10 місяців 14 днів;
-14.05.2014 року вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 10 місяців 21 день,
засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Кримінальне провадження розглянуто з участю:
- прокурорів: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
- представника потерпілого ОСОБА_11 ,
- захисника ОСОБА_7 ,
- обвинуваченого ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:
У апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції скасувати, а кримінальне провадження закрити у зв`язку з неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що у вироку суд першої інстанції послався як на доказ винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину на сукупність досліджених доказів, а саме показання представника потерпілого ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , а також речовий доказ оптичний диск DVD з відеозаписом з камер внутрішнього і зовнішнього спостереження, який був переглянутий в судовому засіданні. Проте, як видно із показань, які представник потерпілого ОСОБА_12 дав суду, то особисто він, факту події не бачив, про крадіжку дізнався від працівників магазину, а також з перегляду відео з камер спостереження, а тому його показання не можуть бути беззаперечним доказом вчиненого грабежу. Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_13 і ОСОБА_14 також не бачили факту крадіжки.

Крім того, на думку апелянта, з переглянутого в судовому засіданні відеозапису з камер спостереження встановлено, що в діях ОСОБА_8 був умисел на таємне викрадення майна, згідно цього умислу він і діяв.

Таким чином, досліджені докази суд оцінив з позиції обвинувачення і не звернув уваги на позицію захисту, а тому захисник вважає, що з висновками суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 погодитись не можна.
Прокурором, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції подав апеляційну скаргу від якої на підставі ст. 403 КПК України, відмовився (№17-613/ 7282 вих15 від 27.08.2015 року).
Заслухавши доповідача, провівши під час апеляційного розгляду судове слідство в обсязі допиту обвинуваченого ОСОБА_8 , дослідження матеріалів кримінального провадження, а саме: відеозапису з камер внутрішнього і зовнішнього спостереження магазину «Ельдорадо» та дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого. Заслухавши в дебатах захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які змінили апеляційні вимоги, просили вирок суду першої інстанції змінити, діяння обвинуваченого кваліфікувати за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України і призначити покарання з урахуванням відбутого ОСОБА_8 строку, або застосувати при призначенні покарання ст. 69,75 КК України, або визнати ОСОБА_8 обмежено осудним та застосувати до нього примусові заходи медичного характеру. Заслухавши в дебатах прокурора і представника потерпілого ОСОБА_11 , які просили апеляцію захисника залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції залишити без змін, обговоривши доводи апеляції та перевіривши матеріали кримінального провадження, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягають з таких підстав.
Вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 26 лютого 2015 року ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати за залучення експерта в розмірі 246 грн.
Доля речових доказів вирішена відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
За вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винним у тому, що він, вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно за таких обставин.
14.05.2014 року приблизно о 19 год. ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився в приміщенні магазину «Ельдорадо», розташованого по вул. В.Перспективна, № 39/63 м. Кіровограда. На прилавку побачив планшет «Lenovo S5000», вартістю 1 599, 99 грн., зробивши висновок, що за ним ніхто не спостерігає, у ОСОБА_8 виник намір на таємне викрадення чужого майна.
Діючи умисно, повторно, цілеспрямовано, з метою наживи, ОСОБА_8 таємно викрав з прилавку планшет «Lenovo S 5000», сховав його під пахву та намагався вийти з приміщення магазину. Однак, при виході з приміщення магазину, ОСОБА_8 був помічений працівником охорони, на його зауваження не зупинився, продовжив втікати, утримуючи вказаний планшет при собі. Біля приміщення магазину «Взуття», розташованого по вул. Тімірязєва м. Кіровограда, ОСОБА_8 був затриманий працівником охорони магазину «Ельдорадо», при затриманні планшет «Lenovo S 5000» викинув на землю.
Таким чином, своїми протиправними діями, ОСОБА_8 повторно, відкрито викрав чуже майно та спричинив ТОВ «ДІЄСА» матеріальну шкоду на суму 1599,99 грн.
Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України за обставин, встановлених у вироку є правильним, так як ґрунтується на об`єктивному, повному і всебічному досліджені належних, допустимих, достовірних та достатніх доказах правильно оцінених судом.

Висновки суду відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Тому доводи апеляції захисника про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а також, що діяння обвинуваченого ОСОБА_8 необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, є безпідставними.

Так, обвинувачений ОСОБА_8 винуватість в пред`явленому обвинуваченні не визнав, судом першої інстанції не допитувався так, як ухвалою суду від 15.01.2015 року за систематичне порушення порядку судового засідання, відповідно до положень ст. 330 КПК України, був видалений із зали суду на весь час судового розгляду.

Суду апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_8 показав, що 14.05.2014 року о 19 год. зайшов до приміщення магазину «Ельдорадо», розташованого по вул. В.Перспективна, № 39/63 м. Кіровограда, де дивився на ґаджети. Він пам`ятає, що брав з прилавку магазина планшет, але це зробив не свідомо, без мети наживи і вийшов з приміщення магазину. Коли виходив з приміщення магазину, працівник охорони ОСОБА_14 розмовляв, а потім відійшов в сторону і на вихід не дивився, а тому не міг його бачити. Він вийшов з приміщення магазину, пішов по вулиці, озирнувся, так як почув оклик «Зупинись!» і побачив працівника охорони магазину ОСОБА_14 , який наближався до нього, але на оклик не зупинився і продовжив ходу. Потім почав розвертатись та був затриманий працівником охорони магазину ОСОБА_14 . Під час затримання, планшет він викинув не свідомо.
Обвинувачений ОСОБА_8 показав, що у зв`язку з хворобою, він, не усвідомлював свої дії та не міг керувати ними, вважає, що його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та застосувати до нього примусові заходи медичного характеру, так як вважає себе обмежено осудним.
Про те, що обвинувачений ОСОБА_8 вчинив закінчений грабіж, а саме відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно, об`єктивно підтверджується належними, достовірними, допустимими та достатніми доказами, дослідженими і правильно оціненими судом першої інстанції, а саме:

- показаннями представника потерпілого менеджера служби безпеки магазину «Ельдорадо» ОСОБА_12 , який пояснив, що 14.05.2014 року приблизно о 18 год. 20 хв. пішов з роботи, йому зателефонувала директор магазину ОСОБА_13 і повідомила, що невідома особа викрала з вітрини планшет ««Lenovo». Однак, ця особа була затримана на вулиці охоронцем ОСОБА_14 . При цьому, директор магазину повідомила, що затриманий веде себе некоректно, грубо, а тому дана ситуація потребує його втручання. Він поїхав до магазину, побачив ОСОБА_8 та працівника охорони магазину. Були викликані працівники міліції, які по приїзду провели необхідні дії.

Зазначив, що ОСОБА_8 відмовлявся називати своє прізвище, був у стані алкогольного сп`яніння, казав нісенітниці, що тільки щойно вийшов із зали суду. Викрадене ОСОБА_8 майно повернуто, зберігається в магазині, претензій до обвинуваченого матеріального характеру немає;

- показаннями адміністратора магазину «Ельдорадо» свідка ОСОБА_13 , згідно яких 14.05.2014 року приблизно о 19 год. 10 хв. до її кабінету зайшов працівник охорони ОСОБА_14 і завів ОСОБА_8 . В руках ОСОБА_14 був планшет, він повідомив, що ОСОБА_8 викрав цей планшет в магазині, а він його затримав. Вона подзвонила начальнику служби охорони ОСОБА_12 , який прибувши до магазину викликав міліцію.

ОСОБА_8 розумів причину його затримання, але «грав на публіку» говорив нісенітниці, запаху алкоголю від нього не чула, оскільки близько до нього не підходила. У ОСОБА_8 в руках був пакет, але той пакет в її присутності не оглядався.

При цьому пояснила, що на той час, при виході з магазину була «рамка», яка не на весь товар подавала сигнал, який проносився поза касою. Після цієї події, вона разом з начальником охорони переглядала відеозапис камер спостереження, де було видно як по вулиці біг ОСОБА_14 за ОСОБА_8 , і затримав останнього, а ОСОБА_8 викинув на землю планшет. Після викрадення звіряли серійну нумерацію планшета з обліком ТМЦ по базі даних, було підтверджено, що планшет викрадено з магазину «Ельдорадо».

- показаннями працівника охорони магазину «Ельдорадо» свідка ОСОБА_14 , згідно яких 14.05.2014 року, він був на зміні, на початку 20 год. знаходився в касовій залі, що розташована біля виходу. З цієї зони добре видно вхід і вихід магазину. У цей час побачив, як ОСОБА_8 йшов на вихід з магазину і піднімається по сходах з планшетом сірого кольору під рукою, планшет був без упаковки. До цього бачив, як ОСОБА_8 заходив до магазину тільки з чорним пакетом, без планшету. На оклик, що у нього під рукою, ОСОБА_8 подивився в його сторону і продовжив підніматись до виходу з магазину. Він направився за ОСОБА_8 з криком «Подождите!», але той не зреагував і почав швидко виходити з магазину. Побігши за ОСОБА_8 , він догнав його на АДРЕСА_2 , схватив за светр та запитав, що у нього в руках, ОСОБА_8 відповів, що нічого не має, а коли він його розвертав, ОСОБА_8 викинув планшет на землю. Зі словами, що не знає, що йому підсовують, ОСОБА_8 відмовився підняти з землі планшет. Він підняв планшет, взяв ОСОБА_8 за руку і завів до магазину, а потім в кабінет адміністратора, яка викликала службу безпеки магазину.

Під час затримання, ОСОБА_8 говорив нісенітниці, від нього був запах алкоголю. Коли чекали на міліцію, ОСОБА_8 дістав з пакету пластикову пляшку з якої пив вино, так як був запах алкоголю.

Крім того, винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України підтверджуються дослідженими судом першої інстанції матеріалами кримінального провадження, а саме:

- протоколом огляду місця події від 14.05.2014 року, згідно результатам якого в магазині «Ельдорадо», який розташований по вул. В.Перспективна, № 39/63 м. Кіровограда зафіксована обстановка після того як ОСОБА_8 вчинив грабіж ( т.№ 1 м.к.п.9-10);

- протоколом огляду предмета від 15.05.2014 року, згідно якого оглянуто планшет «Lenovo S 5000», який відкрито викрав ОСОБА_8 в магазині «Ельдорадо», що розташований по вул. В.Перспективна, № 39/63 м. Кіровограда (т. №1 м.к.п.11);

- висновком експерта № 941 від 05.06.2014 року про вартість планшету «Lenovo S 5000» (т.№ 1 м.к.п.18-19);

- протоколом огляду предмета від 22.05.2014 року, а саме диску DVD-R з відеозаписом з камер внутрішнього та зовнішнього спостереження магазину «Ельдорадо» та речовим доказом оптичним диском (т. № 1 а.с.33,34).

Аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні докази та доводи апеляції захисника в їх сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 і правильно кваліфікував його дії за ч. 2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

Так, аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні докази, колегією суддів встановлено, що 14.05.2014 року приблизно о 19 год. в приміщенні магазину «Ельдорадо», розташованого по вул. В.Перспективній, № 39/63 м. Кіровограда, дії обвинуваченого ОСОБА_8 з викрадення планшету «Lenovo S5000» були розпочаті як крадіжка. Так, як переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, обвинувачений ОСОБА_8 таємно викрав з прилавку планшет, сховав його під пахву і направився на вихід з приміщення магазину.
Таким чином, ОСОБА_8 реалізував свій умисел саме на крадіжку чужого майна, яка відбулась в присутності працівників магазину, проте вони не знали і не бачили самого факту крадіжки. При цьому ОСОБА_8 також вважав, що викрадення планшету «Lenovo S5000» з прилавку магазину зробив непомітно для працівників магазину, а отже таємно.
Однак, при виході з приміщення магазину «Ельдорадо», ОСОБА_8 був помічений працівником охорони ОСОБА_14 , який контролював вхід і вихід магазину. Зокрема, ОСОБА_14 побачив, як ОСОБА_8 йшов на вихід з магазину, піднімається по сходах з планшетом під рукою без упаковки. До цього він бачив, як ОСОБА_8 заходив до магазину тільки з чорним пакетом, без планшету.

На оклик ОСОБА_8 , що у нього під рукою, останній подивився в сторону ОСОБА_14 і продовжив направлятися до виходу з приміщення магазину. ОСОБА_14 побіг за ОСОБА_8 з окликом: «Подождите!», але той не відреагував і швидко вийшов з магазину.

Побігши за ОСОБА_8 , ОСОБА_14 наздогнав його на АДРЕСА_2 , схватив за светр та запитав, що у нього в руках, ОСОБА_8 відповів, що нічого не має, а коли розвертав, ОСОБА_8 викинув планшет на землю. Зі словами, що не знає, що йому підсовують, ОСОБА_8 відмовився підняти з землі викрадений планшет. ОСОБА_14 підняв планшет, взяв ОСОБА_8 за руку і завів до магазину, а потім в кабінет адміністратора.

Отже, працівник охорони магазину ОСОБА_14 виявив дії ОСОБА_8 , розпочаті ним як крадіжка, і спочатку окликом, а потім шляхом переслідування намагався зупинити ОСОБА_8 і вилучити викрадений ним в магазині «Ельдорадо» планшет «Lenovo S5000».
Усвідомлюючи, що його дії розпочаті як крадіжка викриті працівником охорони магазину «Ельдорадо», окликом і шляхом переслідування, працівник охорони магазину ОСОБА_14 намагається зупинити, ОСОБА_8 з метою утримати викрадений планшет «Lenovo S5000», продовжив свої дії і намагався зникнути з викраденим, але був затриманий за приміщенням магазину на вулиці Тімірязева м. Кіровограда.
За таких обставин, дії ОСОБА_8 у зв`язку із викраденням з магазину «Ельдорадо» планшету «Lenovo S5000» розпочаті як крадіжка, але виявлені працівником охорони магазину ОСОБА_14 , і незважаючи на це продовжені обвинуваченим з метою утримання викраденого майна, переросли у відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, так як ОСОБА_8 має непогашенні і не зняті судимості за вчинення корисних злочинів, передбачених ст. 185, 186 КК України.
Даний висновок суду першої інстанції об`єктивно підтверджується не тільки показаннями обвинуваченого ОСОБА_8 , але й наведеними вище показаннями представника потерпілого менеджера служби безпеки магазину «Ельдорадо» ОСОБА_12 , показаннями свідків ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , а також наведеними матеріалами кримінального провадження: - протоколом огляду місця події від 14.05.2014 року( т.№ 1 м.к.п.9-10); - протоколом огляду предмета від 15.05.2014 року (т. №1 м.к.п.11); - протоколом огляду предмета від 22.05.2014 року, а саме диску DVD-R з відеозаписом з камер внутрішнього та зовнішнього спостереження магазину «Ельдорадо» та речовим доказом оптичним диском з відеозаписом камер спостереження (т. № 1 а.с.33,34).

Правильність цього висновку, що дії ОСОБА_8 розпочаті як крадіжка були виявленні працівником охорони магазину і незважаючи на це продовжені обвинуваченим з метою утримати викрадене майно, слід кваліфікувати як грабіж підтверджується роз`ясненням п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» № 10 від 6.11.2009 року, згідно якого крадіжку і грабіж потрібно вважати закінченими з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним.
Дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж, а в разі застосування насильства чи висловлювання погрози його застосування - залежно від характеру насильства чи погрози - як грабіж чи розбій.
Після викрадення майна, коли ОСОБА_8 вийшов з приміщення магазину «Ельдорадо» на вул. В.Перспективну і повернув на вул. Тімірязева м. Кіровограда, у нього була реальна можливість розпорядитися викраденим планшетом «Lenovo S5000» ( сховати, викинути, віддати будь-кому і таке інше). Тим більше, що на деякий час, ОСОБА_8 зник з поля зору охоронця магазину ОСОБА_14 , а тому дії обвинуваченого утворюють закінчений склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, як правильно встановив суд першої інстанції.
Зазначений висновок об`єктивно підтверджується також відеозаписом з камер внутрішнього та зовнішнього спостереження магазину «Ельдорадо», досліджений під час апеляційного розгляду.

Сам по собі факт затримання ОСОБА_8 працівником охорони магазину з викраденим майном, після того як він вже отримав реальну можливість ним розпорядитись, не впливає і не може вплинути на визнання даного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, закінченим злочином.
За таких обставин, колегія суддів відкидає доводи апеляції захисника ОСОБА_7 , доводи обвинуваченого під час апеляційного розгляду, що дії ОСОБА_8 необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинену повторно.

Отже, аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні докази та доводи апеляції захисника і доводи ОСОБА_8 під час апеляційного розгляду, а також зібрані і досліджені у кримінальному провадження докази в їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що обвинувачений ОСОБА_8 за обставин, викладених у вироку вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, його діяння утворюють зазначений склад злочину.
Тому колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляції захисника щодо закриття кримінального провадження за відсутністю в діянні ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Колегія суддів, вважає також безпідставними доводи обвинуваченого ОСОБА_8 , що під час викрадення планшету «Lenovo S5000», він не перебував у стані алкогольного сп`яніння з таких підстав.

З показань представника потерпілого менеджера служби безпеки магазину «Ельдорадо» ОСОБА_12 і працівника охорони цього магазину свідка ОСОБА_14 , вбачається, що коли ОСОБА_8 було затримано після викрадення планшету ««Lenovo» і доставлено до магазину, обвинувачений, перебував у стані алкогольного сп`яніння, казав нісенітниці. Під час очікування на приїзд міліції, ОСОБА_8 дістав з пакету пластикову пляшку з якої пив вино, відчувався запах алкоголю.

Данні показання, колегія суддів визнає правдивими, оскільки узгоджуються між собою, взаємно доповнюють одні одного і під час апеляційного розгляду не знайдено підстав ставити їх під сумнів.

Крім того, показання представника потерпілого менеджера служби безпеки магазину «Ельдорадо» ОСОБА_12 і працівника охорони цього магазину свідка ОСОБА_14 , об`єктивно підтверджуються даними, вказаними у роз`ясненні судово-психіатричного експерта ОСОБА_15 , згідно яких ОСОБА_8 двічі звертався до диспансерного відділення Кіровоградської обласної психіатричної лікарні зі скаргами на нестійкий настрій, пояснював, що зловживає алкоголем, протягом кількох місяців відчуває страх, тривогу. Обвинуваченому було призначено лікування та рекомендовано звернутися до обласного наркологічного диспансеру, так як у нього діагностовано розлади психіки і поведінки внаслідок зловживання алкоголем.

Необґрунтованими колегія судді визнає доводи обвинуваченого ОСОБА_8 , про те, що він, викрадаючи в магазині «Ельдорадо» планшет ««Lenovo» не переслідував мотив наживи, так у нього було 900 грн., що дії обвинуваченого з приводи викрадення чужого майна, були обумовлені станом його психоневрологічного захворювання : антено - невротичний синдром, ситуаційно обумовлений, з таких підстав.
Відповідно до роз`яснення лікаря судово-психіатричного експерта ОСОБА_15 , яка у складі комісії експертів надавала висновок № 294 від 03.06.2014 року, обвинувачений ОСОБА_8 звертався до диспансерного відділення Кіровоградської обласної психіатричної лікарні зі скаргами на нестійкий настрій, пояснював, що зловживає алкоголем протягом кількох місяців, відчуває страх, тривогу. Йому було рекомендовано звернутись до обласного наркологічного диспансеру і поставлено діагноз: антено-невротичний синдром ситуаційно обумовлений. Психічних розладів не виявлено. Зазначений діагноз - це реакція на те, що особа відчуває і на обставини, де вона знаходиться, тобто психічна реакція людини. Така реакція не дає підстав для висновку, що особа не може розуміти значення своїх дій і керувати ними, тобто є не осудною. Така реакція не дає підстав для висновку, що стан особи відповідає критеріям психотичного розладу, це неврастенія - захворювання не психічного характеру.

Захворювання, виявлене у ОСОБА_8 можна лікувати амбулаторно. Обвинуваченому було призначено лікування і рекомендовано звернутись до наркодиспансеру, оскільки у нього діагностовано розлади психіки і поведінки внаслідок зловживання алкоголем. ОСОБА_8 , згідно амбулаторної картки Кіровоградської обласної психіатричної лікарні не лікувався. Вдруге, коли обвинувачений звертався до лікаря у жовтні 2014 року йому було також діагностовано: антено-невротичний синдром ситуаційно обумовлений, надані рекомендації і видано консультативний лист. За цим листом ОСОБА_8 міг отримувати лікування в умовах СІЗО.

У консультативному листі зазначено, що психічних розладів у ОСОБА_8 не виявлено.

При цьому експерт підтримав правильність висновку судово-психіатричної експертизи № 294 від 03.06.2014 року, згідно якого ОСОБА_8 в момент скоєння правопорушення психічним захворюванням не страждав, не знаходився в тимчасовому хворобливому стані. Міг усвідомлювати свої дії і керувати ними, підпадає під дію ч. 1 ст. 19 КК України. У відношенні інкримінованого правопорушення, ОСОБА_8 вважати осудним. В даний час ОСОБА_8 психічним захворюванням не страждає. Застосування заходів медичного характеру не потребує (№ 1м.к.п.69-70).

Колегія суддів ураховує, що згідно матеріалів кримінального провадження у ОСОБА_8 грошові кошти 900 грн., не вилучались.

Отже, на підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що викрадаючи в магазині «Ельдорадо», планшет ««Lenovo», обвинувачений ОСОБА_8 діяв з корисливого мотиву, так як за умови наявності коштів міг би собі купити відповідний ґаджет. При цьому, ОСОБА_8 усвідомлював свої злочинні дії та керував ними, і його захворювання: астено-невротичний синдром, ситуаційно обумовлений, не впливало і не могло вплинути на здатність повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними, так як не є захворюванням психічного характеру.

З урахуванням викладеного, колегія суддів відкидає доводи обвинуваченого ОСОБА_8 , що він вчинив суспільно небезпечне діяння у стані обмеженої осудності, а тому до нього необхідно застосувати примусові заходи медичного характеру. Під час апеляційного розгляду і судом першої інстанції достовірно встановлено, що ОСОБА_8 осудний, що підтверджується вище викладеним.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону України, зазначених у ст. 412 КПК України, які є безумовними підставами для скасування вироку суду.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_8 судом першої інстанції призначено з дотриманням вимог ст. 50, 65 КК України та відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення і його особі.

При призначенні ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції в повній мірі врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України є тяжким.

Характеризуючи особу обвинуваченого, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_8 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних корисливих злочинів, судимість за які не знята і не погашена в установленому законом порядку, за місцем проживання характеризується позитивно, осудний.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 не встановлено, а обставиною, яка обтяжує його покарання правильно судом першої інстанції встановлено, що злочин він вчинив у стані алкогольного сп`яніння.

Врахувавши обставини вчинення кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що виправлення ОСОБА_8 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, з реальним відбуванням покарання в місцях позбавлення волі, призначив йому покарання межах мінімального розміру покарання, встановленого санкцією ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі.

У зв`язку з тим, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що обвинувачений ОСОБА_8 має відбувати покарання у виді позбавлення волі, реально в місцях ізоляції від суспільства, то підстав для застосування ст. 75 КК України, немає.

Крім того, відповідно до вимог закону України про кримінальну відповідальність, ст. 69 цього Закону, може бути застосована за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Судом першої інстанції і під час апеляційного розгляду не встановлено обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , що унеможливлює застосування ст. 69 КК України та призначення за ч. 2 ст. 186 КК України більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

З урахуванням викладеного, колегія суддів не знаходить підстав для пом`якшення покарання, або при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання до застосуванням ст. 69, 75 КК України.

Обране обвинуваченому ОСОБА_8 судом першої інстанції покарання за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України за своїм видом і мірою відповідає меті покарання, засадам його призначення, є не тільки обґрунтованим, необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, як ним самим так і іншими особами, але є ще справедливим.

З огляду на викладене, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляції захисника ОСОБА_16 .

Міру запобіжного заходу ОСОБА_8 залишити утримання під вартою, відмовивши у задоволенні його клопотання про зміну запобіжного заходу.

На підставі викладеного та керуючись ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів.

ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Ленінського районного суду м. Кіровоград від 26 лютого 2015 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_8 залишити утримання під вартою, відмовивши у задоволенні його клопотання про зміну запобіжного заходу.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4