Номер провадження: 11-кп/785/1052/15
Номер справи місцевого суду: 511/155/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.08.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі - ОСОБА_5
за участю: прокурора - ОСОБА_6
обвинуваченого - ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі кримінальне провадження за апеляційними скаргами представника потерпілих ОСОБА_8 та потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 05.06.2015 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Макіївка Білоцерківського району Київської області, українця, громадянина України, який проживає за адресою АДРЕСА_1 , працюючого водієм в ЧП «Бондар», раніше не судимого, -
визнано винним у скоєнні кримінального злочину, передбаченого ст.286 ч.1 КК України, призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки з позбавлення його права керувати транспортними засобами строком на 1 рік і 6 місяців.
В відповідності з ст.75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_7 від відбування від покарання з іспитовим строком на 2 роки.
ВСТАНОВИЛА:
11.08.2014 року біля 05.30 год. водій ОСОБА_7 , керуючи технічно справним належним йому автомобілем RENAULT - MAGNUM, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом KOGEL-SN24 реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався по правій крайній смузі руху автодороги Київ-Одеса в напрямку м.Одеса зі швидкістю, що не перевищує встановленого обмеження. На 432+400м зазначеної дороги, що проходить по території Роздільнянського району Одеської області ОСОБА_7 не обрав безпечний режим руху, проявив неуважність, відволікся від керування автомобілем, в результаті чого керований ним автомобіль змістився вправо, перетнув суцільну лінію поздовжньої горизонтальної розмітки дороги, що обмежує її правий край виїхав за межі автодороги та скоїв наїзд на припаркований на правому узбіччі із включеною аварійною сигналізацією автомобіль «ВАЗ-21110», державний номер НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_10 .
Внаслідок наїзду автомобіля RENAULT - MAGNUM, під керуванням ОСОБА_7 на автомобіль «ВАЗ-21110» , що належить ОСОБА_10 , автомобіль «ВАЗ- 21110» отримав механічні ушкодження, а пасажирам ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , які знаходилися у момент зіткнення в салоні автомобіля «ВАЗ-21110» спричинено тілесні ушкодження: ОСОБА_10 , які згідно висновку № 294 від 11.11.2014 року судово- медичного експерта відносяться до категорії середньої тяжкості; ОСОБА_9 , які згідно висновку № 293 від 11.11.2014року судово - медичного експерта відносяться до категорії середньої тяжкості; ОСОБА_11 , які згідно висновку № 292 від 11.11.2014 року судово - медичного експерта відносяться до категорії середньої тяжкості .
Вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 05.06.2015 року ОСОБА_7 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КПК України і призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки з позбавлення його права керувати транспортними засобами строком на 1 рік і 6 місяців.
В відповідності з ст.75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_7 від відбування від покарання з іспитовим строком на 2 роки.
Не погоджуючись з даним вироком представником потерпілих ОСОБА_8 та потерпілими ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 були подані апеляційні скарги.
ОСОБА_8 , в своїй апеляційній скарзі просить змінити вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 05.06.2015 року та задовольнити позовні вимоги потерпілих в розмірі 176488 грн. 03 коп. Свої вимоги аргументує невідповідністю висновку суду фактичним обставинам кримінального провадження, зокрема тим, що районний суд незаконно відмовив у задоволенні цивільних позовів потерпілих, так як вони законно подали позов проти власника майна.
ОСОБА_10 в апеляційній скарзі просить змінити оскаржуваний вирок в частині відмови в задоволенні позовних вимог та обрання міри покарання обвинуваченому. Свої вимоги аргументує тим, що суд своєю відмовою в задоволенні цивільного позову позбавив його можливості на відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
ОСОБА_9 в апеляції просить скасувати оскаржуваний вирок та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції. Свої вимоги аргументує тим, що суд незаконно відмовив у задоволенні позовних чим порушив їх право на відшкодування завданої злочином шкоди, а також недостатньо суворим покаранням ОСОБА_7 .
ОСОБА_11 в апеляції просить оскаржуваний вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким змінити правову кваліфікацію кримінального правопорушення, задовольнити позовні вимоги потерпілих та обрати більш суворе покарання обвинуваченому. Доводи апеляції аргументує аналогічно з доводами апеляційної скарги ОСОБА_9 .
Заслухавши доповідь судді, промову прокурора, який частково підтримав апеляційні скарги потерпілих та їх представника, обвинуваченого ОСОБА_7 , який частково підтримав апеляційні скарги, обговоривши доводи апеляції, дослідивши матеріали кримінальної справи та надавши підсудному останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги потерпілих та їх представника підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Як вбачається зі змісту ст. 370 КПК України вирок повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Суд, керуючись законом, мотивує вирок доказами, розглянутими в судовому засіданні, та оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності.
Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні апеляційного суду вину у вчинені цього злочину визнав повністю та пояснив, що 11.08.2014 року виїхав з м. Бориспіль автомобілем на Білу Церкву. Виїхав на автодорогу Київ Одеса, де його підібрав ОСОБА_12 , який керував автомобілем «RENAULT MAGNUM» реєстраційний номер НОМЕР_1 з напів-причепом «KOGEL SN 24». До міста Умані вказаним авто керував ОСОБА_12 , а після Умані ОСОБА_7 сів за кермо вказаного автомобіля . Все було добре, траса вільна, видимість хороша. Після проїзду кафе «Є -95», що знаходиться в Роздільнянському районі Одеської області він на автодорозі КиївОдеса, на мить відключився і раптово побачив перед собою автомобіль . який стояв на обочині , почав гальмувати , сталося зіткнення, удар і він скоїв ДТП. З ОСОБА_12 почав надавити допомогу потерпілим, викликали швидку допомогу, міліцію. Визволили потерпілих. ОСОБА_13 в момент зіткнення був у спальному відсіку і нічого не бачив. ДТП трапилося після 05 години ранку. Вважає, що він втомився. Керував вказаним автомобілем без доручення. Сударенко працював в ЧП «Логістик» , всі накладні документи на вантаж були оформлені на ОСОБА_14 . ОСОБА_7 просто вивчав маршрут, так як мав бажання змінити місце роботи. Письмового трудового договору з ОСОБА_15 не було. Дембицький тільки думав перейти працювати до ОСОБА_15 . В салоні легкового автомобіля «ВАЗ 21110» дер. реєстраційний номер № НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_16 з яким зіткнувся автомобіль «RENAULT MAGNUM» реєстраційний номер НОМЕР_1 з напів-причепом «KOGEL SN 24» реєстраційний номер А НОМЕР_4 було чоловік, дві жінки та мала дитина 5 років. Вважає . що причиною скоєння ДТП була перевтома. Розкаюється , просить суд суворо його не карати.
Вина ОСОБА_7 у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.286 КК України, крім повного визнання обвинуваченим своєї провини, повністю підтверджується зібраними по справі та дослідженими у судовому засіданні доказами, яким суд дав належну оцінку, а саме:
- поясненнями потерпілого наданими в районному суді ОСОБА_10 , який пояснив, що 10.08.2014 року він та дві жінки : ОСОБА_9 та ОСОБА_11 разом з малою дитиною п`яти років виїхали з м. Полтави в сторону м. Одеси на відпочинок, за кафе «Є -95» зупинився на обочині, включив аварійну сигналізацію. Та почав налагоджувати реєстратор, почув тільки удар ззаду в автомобіль більше нічого не пам`ятає.
- поясненнями потерпілої наданими в районному суді ОСОБА_9 яка пояснила, що вони вже під`їжджали до м. Одеса за кафе «Є-95» на трасі КиївОдеса, як ОСОБА_10 зупинив автомобіль на обочині та почав лагодити реєстратор, включив аварійну сигналізацію, почула удар ззаду в їх автомобіль, хтось надавав допомогу, ОСОБА_7 не пам`ятає. Від удару отримала тілесні ушкодження, стан здоров`я погіршується, важко ходити, знаходиться на лікуванні. В процесі лікування понесла певні витрати, які просить стягнути, а саме вартість протезу - 71500 грн, 19331 грн. витрати на лікування та 150000 грн. моральної шкоди.
- поясненнями потерпілої наданими в районному суді ОСОБА_9 , яка пояснила, що вони вже практично доїхали до м. Одеса, перебували за кафе «Є-95» на території Роздільнянського району Одеської області на трасі КиївОдеса, як ОСОБА_10 зупинив автомобіль на обочині та почав лагодити реєстратор, включив аварійну сигналізацію, почула удар в їх автомобіль, в цей час вона спала, прокинулась від удару, хтось надавав допомогу, ОСОБА_7 не пам`ятає. Отримала тілесні ушкодження, стан здоров`я погіршився. В процесі лікування понесла певні матеріальні витрати, які просить стягнути, а саме вартість ліків 17500 грн., та 100000 грн. моральна шкода.
Цивільний відповідач по справі ОСОБА_17 в судове засідання апеляційного суд не з`явився, просив вказану справу розглядати без його участі, в своєму запереченні на апеляційні скарги, завданої шкоди не визнає. Просить відмовити в задоволенні вимог апелянтів.
Крім пояснень обвинуваченого та потерпілих вина ОСОБА_7 підтверджується дослідженими доказами по справі письмовими доказами, а саме :
- рапортом м-ра міліції ОСОБА_18 про повідомлення про скоєння ДТП 11.08.2014 року на авто шляху КиївОдеса біля повороту на с. Болгарка Роздільнянського району Одеської області (а.с. 127);
- дорученням на проведення досудового слідства по факту ДТП та надання правової оцінки (а.с. 128);
- постановою від 11.08.2014 року про призначення групи прокурорів для проведення досудового слідства (а.с. 129);
- випискою-витягом № 19190 з медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_11 1988 року народження - діагноз полі травма, травматичний шок, ЗГТК, переломи 6,7,8,9 ребер зліва, закритий косий перелом лівої бедренної кістки зі зміщенням відломків (а.с. 142);
- довідкою про витрати на проведення-судово технічної експертизи на суму 442,26 грн (а.с. 145);
- висновком експерта № 11/А 483 від 18.09.2014 року, згідно з яким перевірені ушкодження отримані вантажним автомобілем під керуванням ОСОБА_19 , а також встановлено кут зіткнення автомобілів при ДТП (а.с. 146-162);.
- висновок експерта № 11/А 477 згідно якого у цій ДТП при зіткненні автомобіль «RENAULT MAGNUM» реєстраційний номер НОМЕР_1 з напів -ричепом « KOGEL SN 24» реєстраційний номер НОМЕР_2 первинно контактував передньою переважно правою частиною із задньою частиною автомобіля ВАЗ «21110» дер. реєстраційний номер № НОМЕР_3 (а.с. 165-180);
- висновком експерта № 120 від 20.10.2014 року відповідно до якого ринкова вартість автомобіля ідентичного автомобілю ВАЗ «21110» дер. реєстраційний номер № НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_16 , складає 54638,67 грн.
Відновлювати вказаний автомобіль економічно не доцільно та технічно неможливо ОСОБА_20 (а.с. 183-195);
- висновком експерта від 06.11.2014 року , № 5569 , згідно з яким, з технічної точки зору фактичні дії водія автопоїзду, що не відповідали вимогам пункту 12.1 ПДР , знаходяться в причинному зв`язку з фактом ДТП. (а.с. 197-198);
- висновком експерта № 292 згідно якого у ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження середньої тяжкості (а.с. 200-201);
- висновком експерта № 294 згідно якого у ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження середньої тяжкості (а.с. 202-204);
- висновком експерта № 292 згідно якого у ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження середньої тяжкості (а.с. 208-209);
За таких обставин, колегія суддів, приходить до висновку, що районним судом вірно кваліфіковані дії ОСОБА_7 як скоєння кримінального злочину передбаченого ст.286 ч.1 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Виходячи з того, що вина ОСОБА_7 саме в скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України доведена, колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційних скарг в частині неправильної кваліфікації дій обвинуваченого.
Відповідно до ст. 65 КК України - особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, районний суд, при призначенні покарання ОСОБА_7 , в повній мірі врахував обставини вчинення кримінального правопорушення, характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_7 , районним судом віднесено повне визнання своєї провини, щире каяття, позитивну характеристику за місцем роботи та проживання, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_7 не встановлені.

Також, колегія суддів, враховує той факт, що ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягався.

Враховуючи всі встановлені обставини скоєного кримінального правопорушення, давши їм оцінку, беручи до уваги особу обвинуваченого, тяжкість скоєного ним кримінального правопорушення, керуючись вимогами кримінального закону та передбачених цим законом санкцій, колегія суддів, у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 можливо без застосування до нього покарання пов`язаного з позбавленням волі.

А тому колегія суддів приходить до висновку, що районний суд прийняв законне та обґрунтоване рішення звільнивши обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.

За таких обставин колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг відносно призначення обвинуваченому більш суворого покарання не заслуговують на увагу.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 КПК України передбачає, що підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 128 КПК України Особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, мас право під час кримінального провадження до початку судового розгляд і пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Однак, колегія суддів приходить до висновку, що районним судом вказані вимоги закону виконано не було, в зв`язку з чим районним судом безпідставно відмовлено в задоволенні цивільних позовів потерпілих, так як вказане суперечить загальним завданням кримінального провадження, а також позбавляє потерпілих їх права на компенсацію завданої кримінальним правопорушенням шкоди.

При цьому, у зв`язку з неявкою потерпілих колегія суддів вважає розгляд їхніх цивільних позовів неможливим у зв`язку з чим приходить до висновку, що цивільні позови потерпілих необхідно залишити без розгляду відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

Одночасно апеляційний суд роз`яснює, що залишення цивільних позовів у кримінальному провадженні не позбавляє цивільних позивачів права звернутися з аналогічними позовами в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 ч. 1 п.3 409, 410, 411, 419 КПК України ст. 207 ч. 1 п. 3 ЦПК України, колегія суддів, -
ЗАСУДИЛА:
Апеляційну скаргу представника потерпілих ОСОБА_8 задовольнити часткова.
Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_9 задовольнити часткова.
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_10 задовольнити часткова.
Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_11 задовольнити часткова.
Вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 05.06.2015 року, яким ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був засуджений за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КПК України, - скасувати в частині вирішення цивільного позову.
Визнати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КПК України до 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права з позбавлення його права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік і 6 (шість) місяців, в відповідності з ст.75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_7 від відбування від покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки.
Цивільний позов потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 залишити без розгляду.
В іншій частині вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 05.06.2015 року залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.
Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
(підпис) (підпис) (підпис)

З оригіналом згідно,
суддя апеляційного суду
Одеської області ОСОБА_2