Справа № 132/3346/14-к
Провадження №11-кп/772/616/2015
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 вересня 2015 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
судді-доповідача: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000115 від 13.05.2014р. за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Калинівського районного суду Вінницької області від 27.04.2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, розлученого, раніше не судимого,

визнано винним за ст. 115 ч. 1 КК України і призначено йому покарання у виді 11 років 6 місяців позбавлення волі, за ст. 185 ч. 1 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 КК України остаточно призначено ОСОБА_7 за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді 11 років 6 місяців позбавлення волі.

Стягнуто із ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати у сумі 11280 грн. 88 коп., пов`язані із проведенням судових експертиз.

Вирішено питання з речовими доказами.

За участю прокурора ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_9
В С Т А Н О В И В:
Згідно вироку суду, 10.05.2014 року приблизно о 21:00 на території домогосподарства, що розташоване по АДРЕСА_2 , між ОСОБА_7 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, та ОСОБА_10 , на ґрунті тривалого побутового конфлікту, виникла суперечка, в ході якої, перебуваючи в будинку останнього, ОСОБА_7 , тримаючи в руці ніж, який до цього взяв на території домогосподарства, та, розуміючи протиправність своїх дій, бажаючи настання смерті ОСОБА_10 , з метою умисного позбавлення життя останнього, наніс йому ножем три удари в область спини та шість ударів в область задньої частини голови. Після чого, продовжуючи свої злочинні дії, взяв у руку молоток, який також знайшов на території домогосподарства, та наніс ним ОСОБА_10 вісім ударів в область задньої частини голови.
Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_10 впав обличчям донизу на підлогу в коридорі будинку, де через короткий проміжок часу настала його смерть.
Після заподіяння смерті ОСОБА_10 , ОСОБА_7 зачинив вхідні двері будинку ключем, який знайшов у ньому, та залишив місце події.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 33 від 12.06.2014 року на тілі трупа ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми (множинні рани голови (8), крововиливи в м`які покрови голови зі сторони їх внутрішньої поверхні, перелом кісток основи та склепіння черепа, пластинчастий субдуральний крововилив в правій тім`яній ділянці, внутрішньомозковий крововилив в потиличній ділянці справа, поширений субарахноїдальний крововилив в шлуночки головного мозку), а також колото-різаних ран на голові(6) та спині (3). Смерть ОСОБА_10 настала від відкритої черепно-мозкової травми, яка ускладнилась набряком та дислокацією головного мозку. Відкрита черепно-мозкова травма у ОСОБА_10 утворилась від ударної дії тупого твердого предмету (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею, яка має ребро, належить до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення, між відкритою черепно-мозковою травмою та смертю ОСОБА_10 є причинний зв`язок.
Крім цього, 10.05.2014 року приблизно о 21:00 ОСОБА_7 , після вчинення вбивства ОСОБА_10 , перебуваючи в приміщенні будинку останнього по АДРЕСА_2 , керуючись раптово виниклим умислом на заволодіння майном потерпілого, з корисливих мотивів, таємно викрав гроші в сумі 250 грн. та наручний годинник вартістю 300 грн., які знаходились в одній із кімнат будинку, всього на загальну суму 550 грн. Викраденим майном ОСОБА_7 в подальшому розпорядився на власний розсуд.
В діях ОСОБА_7 міститься склад кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 115 КК України вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, та ч. 1 ст. 185 КК України крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 у своїй апеляційній скарзі просить скасувати вирок та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 , через недоведеність його вини у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях та невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки покази свідків спростовують його причетність до злочинів, а зізнання обвинувачений ОСОБА_7 написав під психічним та фізичним тиском працівників міліції, що стало єдиною підставою для визнання його винним.

Обвинувачений ОСОБА_7 відмовився від поданої ним апеляційної скарги та підтримав апеляційну скаргу адвоката в його інтересах.

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу з мотивів, зазначених в ній та просить скасувати вирок і закрити кримінальне провадження із-за недоведеності вини обвинуваченого, оскільки вважають що прямих доказів вини ОСОБА_7 немає, а інші докази, зокрема, покази свідків, спростовують винність ОСОБА_7 , також вважають, що заяву ОСОБА_7 про скоєний ним злочин необхідно визнати недопустимим доказом, як написану під примусом, а також необхідно було допитати ряд свідків про які він заявив клопотання, які б підтвердили, що він з покійним ОСОБА_10 перебував в добрих стосунках, а тому у нього не було підстав вбивати його, потерпілого ОСОБА_9 , який пояснив, що йому відомо про конфлікт обвинуваченого з його батьком із-за курей, також вважає вирок законним і просить не задовільняти апеляційну скаргу в інтересах обвинуваченого, прокурора, який також заперечує проти задоволення апеляційної скарги захисника, оскільки вина ОСОБА_7 доведена, попереднім захисником обвинуваченого заявлялось клопотання про допит свідків, яке суд першої інстанції задовільнив, а тому допит нових свідків є недоцільним, оскільки їм нічого не відомо про обставини скоєного злочину, а винність ОСОБА_7 підтверджується зібраними доказами, які здобувались за участю захисника ОСОБА_7 , при ознайомлені з матеріалами кримінального провадження від обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника не поступало жодних заперечень, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження та доводами апеляційної скарги, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги щодо скасування вироку та закриття провадження.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 посилається на те, що на його думку допитані свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 спростовують вину ОСОБА_7 , проте зазначені свідки повідомляли, що бачили ОСОБА_7 дома вдень, а щодо того де знаходився ОСОБА_7 на час скоєння злочину, приблизно о 21 год., свідкам не було відомо, повідомлення про те, що їм не відомо про конфлікт між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 не значить, що такий конфлікт був відсутній.
Щодо пояснень ОСОБА_7 про здійснення на нього тиску працівниками міліції в результаті чого він визнавав свою вину у нанесенні тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , то апеляційний суд оцінює критично такі покази, оскільки ОСОБА_7 допитувався в якості підозрюваного 20.08.14р. за участю адвоката ОСОБА_15 , де виклав покази, які різняться від версії обвинувачення, тобто, визнаючи нанесення ударів ОСОБА_10 пояснював, що таким чином захищався, що спростовує його заяви про те, що його заставляли дати покази про вбивство ОСОБА_10 через виниклий конфлікт.

Покази ОСОБА_7 також підтвердив в ході слідчого експерименту, а також під час судово-психіатричної експертизи.

Про те, що покази ОСОБА_7 слідчим органам давав під тиском спростовується протоколом про результати здійснення негласних слідчих дій, з якого вбачається, що ОСОБА_7 , перебуваючи в камері ІТТ Жмеринського РВ розповідав особам, які з ним перебували про обставини скоєного ним злочину, при цьому вдавався до деталізації, яка не була відома слідчим органам (а.с. 152-157).

Разом з тим, апеляційний суд вважає визнати недопустимим доказом заяву ОСОБА_7 на ім`я прокурора Калинівського району в якій він повідомив про скоєний ним злочин, оскільки така заява є добровільною дією ОСОБА_7 , не є обов`язковою для написання, в суді ОСОБА_7 від неї відмовився, а тому вона втратила свою процесуальну силу, оскільки тільки в разі визнання вини ОСОБА_7 могла б свідчити про сприяння слідству зі сторони обвинуваченого.

Виключення даної заяви із списку доказів на підтвердження вини ОСОБА_7 не впливає на висновок суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення за яке він засуджений.

Захисник ОСОБА_6 також зазначив, що суд не взяв до уваги покази ОСОБА_7 на досудовому слідстві, де він частково визнавав вину і не перекваліфікував його дії, апеляційний суд також не вбачає підстав для перекваліфікації, оскільки ОСОБА_7 заперечує взагалі, що мав конфлікт з ОСОБА_10 і не просив про перекваліфікацію його дій.

З наведених вище обставин вирок суду щодо ОСОБА_7 є законним та обґрунтованим.

На підставі викладеного та керуючись ст. 403, 404, 405, 407, 419 КПК України

У Х В А Л И В :
Апеляційне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 закрити із-за відмови його від поданої апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Калинівського райсуду Вінницької області від 27.04.2015 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 3 місяців.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
З оригіналом вірно: