ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/3651/15-к
Провадження № 1-кс/210/611/15

"04" вересня 2015 р.

Слідчий суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ ФР Криворізької південної ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області капітана податкової міліції ОСОБА_3 , про тимчасовий доступ до речей та документів в кримінальному провадженні № 0000026, внесеного до ЄРДР 05 серпня 2015 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Слідчий звернувся з клопотанням погодженим прокурором про тимчасовий доступ до речей та документів.
В обґрунтування заявленого клопотання слідчий посилався на те, що впровадженні СВ фінансових розслідувань Криворізької південної ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000026 від 05.08.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), діючи з метою ухилення від сплати до державного бюджету податку на додану вартість, в період часу з березня 2015 року по травень 2015 року в порушення положень п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, шляхом неправомірного включення до складу податкового кредиту з ПДВ суми податку на додану вартість, сплаченого у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг) від ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (код НОМЕР_2 ), яке має ознаки фіктивності, не нарахували та не перерахували до державного бюджету податок на додану вартість в розмірі 3 992 016 грн., що призвело до фактичного ненадходження до бюджету за податкові звітні періоди з березня 2015 року по травень 2015 року коштів в особливо великих розмірах, що є особливо великим розміром.

Згідно ч. 2 ст. 132 КПК України, клопотання подано до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
Відповідно до ч.1 ст.107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних заходів не здійснювалась.
Дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження №-0000026 від05.08.2015року, вислухавши слідчого, слідчий суддя приходить до висновку, що заявлене клопотання є не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з урахуванням наступного.

У судовому засіданні слідчим суддею встановлено, що клопотання органу досудового розслідування за своєю суттю в цілому не відповідає вимогам ст. 160 КПК України, та не встановлено обставин, регламентованих п. п. 1-3 ч. 3 ст. 132, та ст. 163 КПК України.
Так, тимчасовий доступ до речей і документів є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою дієвості цього провадження (ст. 131 КПК України). Згідно зі ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Слідчий суддя постановляє ухвалу про надання доступу до документів з розпорядженням про можливості їх вилучення за умови, що сторона кримінального провадження доведе наявність достатніх підстав вважати, що вони мають суттєве значення для встановлення важливих обставин, та можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, а без вилучення існує реальна загроза зміни або знищення речей чи документів, або таке вилучення необхідне для досягнення мети отримання доступу до речей і документів (ч. 5 та ч. 7 ст. 163 КПК України).
При цьому, до охоронюваної законом таємниці, яка міститься в речах і документах, належать відомості, які можуть становити комерційну таємницю (п. 4 ч. 1 ст. 162 КПК України). Згідно зі ст.505 ЦК України комерційною таємницею є інформація, яка є секретною в тому розумінні, що вона в цілому чи в певній формі та сукупності її складових є невідомою та не є легкодоступною для осіб, які звичайно мають справу з видом інформації, до якого вона належить, у зв`язку з цим має комерційну цінність та була предметом адекватних існуючим обставинам заходів щодо збереження її секретності, вжитих особою, яка законно контролює цю інформацію. Комерційною таємницею можуть бути відомості технічного, організаційного, комерційного, виробничого та іншого характеру, за винятком тих, які відповідно до закону не можуть бути віднесені до комерційної таємниці.
З викладених вище обставин щодо фабули та правової кваліфікації кримінального правопорушення вбачається, що досудове розслідування проводиться відносно службових осіб ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) з питань ухилення від сплати ПДВ в сумі 3 992 016 грн. по контрагенту ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).
При цьому дії, які свідчать про спрямованість на ухилення від сплати податків, зборів, інших обов`язкових платежів, можуть полягати, наприклад, у перекрученні об`єктів оподаткування у первинних документах, внесенні у звітні документи (податкові декларації, розрахунки сум податку чи збору) перекручених відомостей, у поданні таких сфальсифікованих документів до контролюючих органів, в ухиленні від своєчасної сплати авансових платежів, у неподанні звітної документації до контролюючих органів.
Як вбачається з клопотання, слідчий вказує, що ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » неправомірно включило до складу податкового кредиту з ПДВ суму податку на додану вартість, сплаченого у зв`язку з придбанням товарів від ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яке має ознаки фіктивності.
Однак, зі змісту клопотання, так і з матеріалів кримінального провадження не вбачається, що відносно посадових осіб ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » розпочато кримінальне провадження за ст. 205 КК України, або за цим контрагентом не можливо проведення зустрічної звірки щодо підтвердження реальності здійснення господарських відносин, їх реальності та повноти відображення в обліку, а правочини, укладені ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » з ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » мають ознаки фіктивності за ст. 234 ЦК України.
Згідно з п. 14.1.36 ст. 14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Платник ПДВ (покупець товару) не має обов`язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням постачальниками товару вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, дотримання вимог податкового законодавства тощо і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за можливу неправомірну діяльність будь-кого з контрагентів.

В силу положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » є окремими суб`єктами права зі статусом юридичної особи, а відтак за змістом Податкового кодексу України, є окремими платниками податку на додану вартість. За таких обставин, межі юридичної відповідальності кожного платника ПДВ, яка (слід розуміти - відповідальність) відповідно до ст. 61 Конституції України має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення суб`єкта права до юридичної відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, згідно з законом є неможливим.

Вищенаведене узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини у справі Булвес АД проти Болгарії (заява № 3991/03). Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов`язань зі сплати податку і в результаті сплачувати податок на додану вартість вдруге, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.
Як вбачається з клопотання, слідчий просить надати тимчасовий доступ до документів з можливістю їх вилучення, а саме: договорів, видаткових та податкових накладних, платіжних доручень стосовно взаємовідносин ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 »з ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », документів транспортування, обліку, зберігання товарів на підприємстві, фактичного його походження, виробника та інших документів з можливістю їх вилучення.

Також, слідчим не представлено акту перевірки ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), яким встановлено порушення податкового законодавства, у тому числі й зі сплати ПДВ по контрагенту ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).

Слідчим не представлено доказів, що слідчий в порядку ст. 40, ст. 93 КПК України звертався до ТОВ " ІНФОРМАЦІЯ_1 » з вимогою про надання необхідних документів, та підприємство відмовилось надати такі документи.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу, що посилання в клопотанні "на інші документи" є непрпустимим з точки зору дотримання принципу правової визначеності, оскільки в ухвалі про тимчасовий доступ має зазначатись перелік конкретних документів, до яких надається тимчасовий доступ. Вільне ж трактування словосполучення "та інших документів", може призвести до вилучення статуних документів юридичної особи, та створить перешкоди у здійсненні господарської діяльності.

Оскільки така процесуальна дія як тимчасовий доступ до речей і документів, які є таємницею, зачіпає законні права та інтереси невизначеного кола інших осіб, законодавець визначає підстави та умови, за яких проведення даної слідчої дії вважається можливим, допустимим і правомірним, то вважаю, що вмотивованих правових підстав для тимчасового доступу до документів та його мети, які мають бути покладені в основу проведення слідчих дій, клопотання не містить, а тому задоволенню не підлягає.
За викладеним, керуючись ст. ст. 159, 160, 162-164 КПК України, суддя,-
УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ФР Криворізької південної ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області капітана податкової міліції ОСОБА_3 , про тимчасовий доступ до речей і документів, які перебувають у володінні ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) з можливістю їх вилучення по кримінальному провадженню № 0000026, внесених до ЄРДР 05 серпня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, -відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1