АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2015 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участі прокурора ОСОБА_6 заявника ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляцію заявника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 вересня 2015 р. про відмовлення в задоволенні скарги ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» на постанову прокурора прокуратури Жовтневого району м. Дніпропетровська про закриття 23 червня 2015 р. кримінального провадження № 0000109, -

встановила:

10 вересня 2015 р. слідчим суддею Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська відмовлено в задоволенні скарги ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» на постанову прокурора прокуратури Жовтневого района м. Дніпропетровська про закриття 23 червня 2015 р. кримінального провадження № 0000109 від 29 листопада 2012 р. на підставі ст. 284 ч. 1 п. 3 КПК за недоведеністю вини ОСОБА_7 у скоєнні ним злочинів, передбачених ст. ст. 358 ч. 1, 3; 222 ч. 2; 197-1 ч. 2 КК.

Приймаючи таке рішення, суддя послався на те що в ході досудового розслідування були вичерпані всі слідчі заходи, спрямовані на встановлення обставин, викладених у заяві ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» щодо вчинення Більцаном злочинів, передбачених ст. ст 358 ч. 1, 3; 222 ч. 2; 197-1 ч. 2 КК. Посилання останнього на те, що виконував свої обов*язки за кредитними договорами, перевірялись органом слідства, вони знайшли своє підтвердження і містяться в показах співробітників банку і у відповідних даних про погашення заборгованості за договорами. Досліджувались прокурором рішення господарського суду про стягнення з Більцана та ТОВ «Спец Монтаж Мережа» заборгованості за кредитними договорами.

У зв*язку з чим суд вважає висновок прокурора про наявність між сторонами - ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» та Більцаном цивільно-правових відносин, і що на момент отримання останнім грошових коштів, він не переслідував наміру їх не повертати.

Суд вважає обгрутованим висновок прокурора про недоведеність причетності ОСОБА_8 до підроблення документів, а також відчуження ним майна, на яке накладалось арешт, або, що воно перебувало у якості застави.

Висновки прокурора про закриття провадження в частині підозри ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 197-1 КК, суд також вважає обгрунтованими, оскільки за результатами проведених слідчих дій не була спростована версія ОСОБА_8 про те, що він не займався видобутком піску, а лише надавав техніку в оренду. Не дивлячись на проведення слідчих дій, не було здобуто достатніх доказів для доведення вини ОСОБА_8 у скоєнні вказаного злочину.

Заявник ОСОБА_7 не згоден з рішенням слідчого судді. В апеляції просить його скасувати. Ухвалити нове, яким скасувати постанову прокурора про закриття 23 червня 2015 р. кримінального провадження - за недоведеністю його винуватості у скоєнні злочинів, передбачених ст. ст. 358 ч. 1, 3; 222 ч. 2; 197-1 ч. 2 КК України.

Матеріали кримінального провадження направити до прокуратури для вирішення питання про закриття провадження на підставі ст. 284 ч. 1 п. 2 КПК - за відсутністю в його діях складу інкримінованих злочинів.

Крім того, просить вважати причину пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді від 10 вересня 2015 р. поважною, оскільки оскаржувану ухвалу отримав 18 вересня 2015 р., а подав апеляцію 23 вересня 2015 р., тобто без пропуску строка.

В апеляції посилається на те, що рішення суду першої інстанції незаконне, необгрунтоване, постановлено з порушенням процесуального закону.

Стверджує, що в його діях відсутні ознаки злочинів, передбачених ст. ст. 358 ч. 1, 3; 222 ч. 2; 197-1 ч. 2 КК України, тому провадження підлягало закриттю на підставі ст. 284 ч. 1 п. 2 КПК, тобто за відсутністю складу злочинів. Проте слідчий суддя не дав належного аналізу даним, які містяться в матеріалах провадження та прийняв передчасне рішення про законність постанови прокурора.

Посилається на те, що про розгляд скарги ДОД ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» на постанову прокурора від 23 червня 2015 р. про закриття провадження його не було повідомлено належним чином. Між тим, суд розглянув її за його відсутністю, чим позбавив його можливості реалізувати свої процесуальні права - приймати участь в судовому засіданні, в якому бажав надати свої пояснення, які вважає важливими для прийняття об*єктивного рішення.

Рішення суду вважає передчасним, оскільки його стосунки з ДОД ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» відносить до господарських, тому такі спори мають інший склад правовідносин.

В обгрунтування своїх доводів посилається на те, що в провадженні господарського суду Дніпропетровської області знаходиться справа про банкрутство ФО-П ОСОБА_7 .

Ухвалою вказаного суду 28 липня 2011 р. у справі про банкрутство ФО-П ОСОБА_7 визнано грошові вимоги ДОД ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» до останнього у розмірі 13 294 993 грн. 76 коп.

З аналогічних підстав цивільним позивачем - ДОД ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» до нього заявлено позов у кримінальному провадженні № 0000109 від 29 листопада 2012 р.

Посилається на те, що оскільки ДОД ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» звернувся до господарського суду з позовами до нього про стягнення боргу за кредитними договорами, визнав, що між ними склалися господарські правоівідносини, що спростовує наявність в його діях складів інкримінованих йому злочинів.

Крім того, вказує на те, що з суб*єктивної сторони, злочини, передбачені ст. ст. 358; 197-1; 222 КК скоюються з прямим умислом. Проте досудовим слідством не доведено прямого умислу, з яким він діяв, укладая кредитні договори. Таким чином, вважає, що кримінальне провадження повинно бути закрито за відсутністю складу злочинів.

Заслухав суддю-доповідача, заявника про незаконність судового рішення і постанови органу слідства, прокурора про безпідставність скарги, колегія суддів, обговоривши доводи апеляції, перевірив надані матеріали, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Рішення прокурора про закриття кримінального провадження за недоведеністю провини ОСОБА_8 у скоєнні злочинів, передбачених ст. ст. 358 ч. 1, 3; 222 ч. 2; 197-1 ч. 2 КК і слідчого судді про законність такого рішення, колегія суддів вважає такими, які винесені з суттєвим порушенням процесуального закону.

Із постанови прокурора вбачається, що він дійшов до висновку про недоведеність участі підозрюваного ОСОБА_8 у вчиненні злочинів і на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК закрив провадження.

Звертається увага на те, що із суті вищевказаної норми процесуального закону вбачається, що недоведеність це, коли факт суспільно-небезпечного діяння встановлено, але досліджені докази виключають або не підтверджують вчинення його підозрюваним.

Вважая недоведеною провину ОСОБА_8 у скоєнні злочину, передбаченого ст. 222 ч. 2 КК, прокурор і суд першої інстанції обгрунтовуючи свої висновки, в резолютивній частині своїх рішень послались на наявність між останнім і ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» цивільно-правових відносин, оскільки в період розслідування було встановлено, що на момент отримання грошових коштів ОСОБА_8 не мав наміру їх не повертати.

Між тим, викладення мотивувальної частини з вищенаведеною формуліровкою, свідчить про те, що прокурор і суд дійшли висновку про відсутність в діяннях підозрюваного ОСОБА_8 складу злочину, оскільки ними встановлено, що діяння, яке ставилось у вину останньому, ним вчинено, але кримінальним законом воно не визнається злочином. Воно носить, за їх висновками, цивільно-правові відносини, з посиланням на відсутність наміру у підозрюваного на вчинення такого злочину.

Таке протиріччя у висновках викладених в мотивувальній і резолютивній частинах рішень прокурора і суду першої інстанції ставить під сумнів їх законність і обгрунтованість, і тим самим, позбавляє колегію суддів зрозуміти, до якого ж висновку прийшов прокурор і суддя, закриваючи провадження по справі саме за недоведеністю.

Не може колегія суддів залишити без уваги, що процесуальне рішення прокурора, судді, відповідно до вимог ст. ст. 110, 370 КПК, повинні бути вмотивованими.

Тобто, при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, слідчий, прокурор, суд, суддя повинні переконатися, що діяння, яке ставиться за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також, що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК. Тільки після цього можна постановити у визначеному КПК порядку відповідне процесуальне рішення.

Не дивлячись на вищенаведені вимоги процесуального закону, прокурор обмежився у своєї постанові формальними посиланнями на те, що органом слідства виконані всі можливі слідчо-оперативні заходи для встановлення обставин скоєння ОСОБА_8 інкримінованих йому злочинів, і що надана належна оцінка кожному доказу. Суд першої інстанції погодився з даними посиланнями прокурора.

Разом з тим, із постанови прокурора не вбачається, якіж саме докази були здобуті на підтвердження провини ОСОБА_8 по кожному із інкримінованих йому злочинів і чи винен той у їх скоєнні. Чи мали місце діяння, які ставляться йому в провину. Чи містять вони склад злочину. Чому ці дані не достатні для того, щоб зробити висновки про доведеність його вини.

Відсутність аналізу і належної оцінки здобутим під час досудового розслідування доказам ставить під сумнів обгрунтованість і законність рішення прокурора і суду пепршої інстанції, на що вказує у своєї апеляції і заявник ОСОБА_8 .

Обговорюючи доводи заявника про порушення судом першої інстанції його процесуального права на участь в судовому засіданні, колегія находить їх такими, які грунтуються на вимогах процесуального закону.

Так, ч. 3 ст. 306 КПК містить у собі перелік осіб, участь яких у судовому засіданні є бов*язковою. Це особа, яка подала скаргу, її захисник, представник, та слідчий чи прокурор, рішення дії, чи бездіяльність яких оскаржуються.

Видно, що ОСОБА_8 скаргу на рішення прокурора не подавав. Між тим, колегія звертає увагу, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 306 КПК, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст. ст. 318-380 КПК, тобто з обов*язковою участю сторін.

Заявник ОСОБА_8 у даному провадженні підозрюваний, тобто сторона провадження. Тому його участь у розгляді скарги ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» на постанову прокурора про закриття провадження відносно нього являється обов*язковою.

Між тим, слідчим суддею Більцан про день, час та місце слухання справи належним чином не повідомлявся. Такі дані в справі не містяться. Таким чином, суд першої інстанції порушив процесуальні права останнього на участь в судовому засіданні.

Сукупність процесуальних порушень, які були допущені судом першої інстанції при постановленні ухвали, відсутність мотивування прийнятого рішення, протиріччя в мотивувальній і резолютивній частинах ухвали про підстави закриття провадження, порушення заявника ОСОБА_8 на його участь в судовому засіданні, приводить колегію суддів до висновку, що суд першої інстанції не прийняв рішення по суті. Тому воно підлягає безумовному скасуванню.
До такого висновку колегія суддів надійшла, оскільки вирішення питань, передбачених ст. ст. 303, 304 КПК - є компетенцією слідчого судді місцевого суду, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Відповідно до вказаних норм, суд апеляційної інстанції позбавлен процесуальної можливості прийняти вказане рішення, тому колегія суддів вважає за необхідне скаргу ОСОБА_8 задовольнити частково. Ухвалу слідчого судді скасувати, скаргу направити до суду першої інстанції для здійснення судового розгляду у відповідності до вимог процесуального закону.

Колегія звертає увагу на те, що відповідно до вимог ст. 415 КПК вказівки суду апеляційної інстанції є обов*язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.

Враховуючи викладене, суду першої інстанції необхідно при розгляді справи по суті повідомити всіх учасників провадження про день, час та місце слухання справи, дать аналіз і належну оцінку даним про наявність у діях ОСОБА_8 складу інкримінованих йому злочинів, та чи достатні вони для того, щоб вважати про доведеність його провини. Переконатися, що діяння, яке ставиться за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також, що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК. Перевірити доводи заявника про відсутність в його діях складу злочинів. Отримав сукупність даних, можна постановити у визначеному КПК порядку відповідне процесуальне рішення.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

постановила:
Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_9 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Жовневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 вересня 2015 р. про відмову в задовленні скарги ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» про закриття кримінального провадження № 0000109 скасувати, направивши матеріали за скаргою ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» у той же суд для здійснення судового розгляду у відповідності до вимог ст. ст. 303, 304 КПК України.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4