№ 5 - 4565 ск 15
Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_6,
суддів:ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянула в судовому засіданні 7 вересня 2015 року в м. Києві касаційну скаргу прокурора на ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 14 травня 2015 року щодо ОСОБА_4

Вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 5 лютого 2015 року

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Тарасівка Цюрупінського району Херсонської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, раніше судимого, останнього разу вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 16 грудня 2014 року за ч. 1 ст. 186 КК України на 2 місяці арешту,

засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 14 травня 2015 року вирок місцевого суду залишено без змін.

За вироком суду, ОСОБА_4 визнано винним у тому, що він 16 січня 2015 року, приблизно о 10 год. 00 хв., знаходячись біля будинку № 29, що по вул. Куліка у м. Херсоні, повторно відкрито без застосування насильства викрав майно потерпілої ОСОБА_5, чим заподіяв останній матеріальної шкоди на суму 500 грн.

У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції у зв'язку невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, внаслідок м'якості. Так, прокурор посилається на ту обставину, що апеляційний суд не в повній мірі врахував обставини вчинення злочину та його наслідки, а також особу засудженого, в результаті чого безпідставно залишив вирок місцевого суду без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення. При цьому в своїй ухвалі апеляційний суд належним чином не проаналізував та не дав вичерпної відповіді на доводи викладені в апеляційній скарзі прокурора, чим порушив вимоги положень ст. 419 КПК України.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Доводи касаційної скарги прокурора про порушення щодо засудженого загальних засад призначення покарання, на думку колегії суддів, є непереконливими.

Як убачається з наданих суду касаційної інстанції копій судових рішень, при призначені засудженому покарання суди врахували ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та дані про особу засудженого.

Так, обґрунтовуючи висновок щодо виду і міри покарання ОСОБА_4 та призначаючи йому покарання у виді позбавлення волі, яке він має відбувати реально, суд виходив з того, що засуджений вчинив тяжкий злочин, за місцем проживання характеризується негативно. Обставиною, що пом'якшує покарання засудженому, визнано щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання засудженому, в ході судового розгляду не встановлено.

Врахувавши всі зазначені обставини в сукупності, у тому числі на які прокурор посилається у касаційній скарзі, суд обґрунтовано дійшов висновку, що виправлення та перевиховання засудженого можливо лише в умовах ізоляції його від суспільства та призначив мінімальне покарання передбачене санкцією ч. 2 ст. 186 КК України.

На думку колегії суддів, суд, призначаючи ОСОБА_4 покарання, вимог статей 65-67 КК України не порушив, оскільки призначене йому покарання відповідає характеру і ступеню тяжкості вчиненого злочину, всім обставинам кримінального провадження і є необхідним для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, як це передбачено ст. 65 КК України.

Підстав вважати призначене ОСОБА_4 покарання явно несправедливим через його м'якість, про що зазначає прокурор у касаційній скарзі, не вбачається.

При розгляді апеляцій засудженого та прокурора, суд апеляційної інстанції перевірив доводи скарг, належним чином вмотивував своє рішення з наведенням докладних мотивів з яких апеляційні скарги засудженого та прокурора залишено без задоволення, а вирок місцевого суду без змін. Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Отже, обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 14 травня 2015 року щодо ОСОБА_4.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8