справа №619/2298/15-к
провадження №1-кп/619/270/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 листопада 2015 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора - ОСОБА_3 ,
потерпілої - ОСОБА_4 ,
представника потерпілого - ОСОБА_5
захисника - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дергачі кримінальне провадження щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зюкайло Верещагінського району Пермської області, громадянина України, не працюючого, з середньою освітою, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

23.03.2015 року о 09 годині 10 хвилин ОСОБА_7 керував технiчно справним автомобiлем «ВАЗ-2101», д/н НОМЕР_1 та рухався зi швидкістю 60 км/г, по вул. Петровського у м. Дергачi Дергачiвського району Харкiвської областi зi сторони м. Харкова у напрямку смт Золочiв.

Під час руху по вказанiй вулицi навпроти будинку №109, ОСОБА_8 грубо порушив вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руку України, згiдно з яким:

п. 18.1 - «Водiй транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пiшохiдного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разi потреби зупинитися, щоб дати дорогу пiшоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», - та в межах нерегульованого пiшохiдного переходу скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_9 , який перетинав проїжджу частину вул. Петровського по нерегульованому пiшохiдному переходу з права на лiво вiдносно напрямку руху автомобіля «ВА3-2101», д/н НОМЕР_1 .

В результатi даної дорожньо-транспортної пригоди пiшоходу ОСОБА_9 спричинені тiлеснi ушкодження. Синці та ссадна на верхніх кінцівках і гомілках, як окремо так і сукупно відносяться до легкого тілесного ушкодження; травма грудної клітини легкого тілесного ушкодження, яке спричинило короткочасний розлад здоров`я; черепно-мозкова травма, травма правого стегна та колінного суглобу, травма 1-го пальця правої стопи, як окремо так і сукупно тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я; травма лівого стегна тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя. Внаслідок отриманих ушкоджень потерпілий помер.

Причиною смерті ОСОБА_9 став травматичний шок, як смертельне ускладнення зазначеної поєднаної черепно-мозкової та скелетної травми, та прямий причинний зв`язок між отриманими тілесними ушкодженнями та настанням смерті.

Порушення Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_7 виразились у тому, що він, керуючи технічно справним транспортним засобом - автомобілем «ВА3-2101», д/н НОМЕР_1 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пiшохiд, не вжив заходiв для зменшення швидкостi руху транспортного засобу аж до його зупинки, щоб дати дорогу пiшоходу та в межах нерегульованого пiшоxiдного переходу скоїв наїзд на пiшохода ОСОБА_9 , який перетинав проїжджу частину вул. Петровського з права на ліво вiдносно напрямку руху автомобiля «ВАЗ-2101», д/н НОМЕР_1 . Порушення п.18.1 Правил безпеки дорожнього руку Украни водiєм ОСОБА_10 перебувають у прямому причинному зв`язку з подією та її наслідками.

Своїми протиправними діями ОСОБА_7 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України визнав повністю, розкаявся, підтвердив фактичні обставини справи. Цивільний позов про стягнення з нього матеріальної шкоди у розмірі 41325 гривень - визнав повністю, в частині стягнення з нього моральної шкоди визнав частково у розмірі 5000 гривень.

Показання обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам справи, які він не заперечує. З урахуванням повного визнання вини у вчиненні вищенаведеного кримінального правопорушення, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд на підставі ч.3 ст.349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

При вирішенні питання про призначення покарання, суд, відповідно до ст.ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, який відповідно до вимог ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про ОСОБА_7 , який не працює, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання, якими відповідно до ст. 66 КК України є визнання вини підсудним, щире каяття у вчиненому, з урахуванням думки потерпілої, суд вважає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті.
При цьому суд вважає можливим застосувати до ОСОБА_7 положення ст. 75 КК України, та звільнити його від відбування призначеного покарання з іспитовим строком виходячи з даних про його особу, зокрема його похилого віку, пом`якшуючих покарання обставин, та відсутності обставин, що обтяжують покарання.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Заявлений потерпілою ОСОБА_4 цивільний позов про стягнення з ОСОБА_7 моральної шкоди у розмірі 50000 гривень, суд, вважає можливим задовольнити повністю, виходячи з вимог розумності та справедливості.
Заявлений потерпілою ОСОБА_4 цивільний позов про стягнення з ОСОБА_7 матеріальної шкоди у розмірі 41325 гривень суд, керуючись положеннями ст.1187 ЦК України - вважає можливим задовольнити повністю з урахуванням повного його визнання обвинуваченим в цій частині.
Витрати за проведення авто-технічної експертизи №327/15 від 14.05.2015 року у розмірі 1104 гривні 84 копійки необхідно стягнути з ОСОБА_7 на користь держави в особі НДЕКЦ при ГУМВС України в Харківській області.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до положень КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 128, 349, 368-371, 373-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 (два) роки.
Відповідно до положень ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від призначеного основного покарання з іспитовим строком - 3 (три) роки.

Згідно вимог ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки: 1) не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; 2) повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду у розмірі 41325 (сорок одна тисяча триста двадцять п`ять) гривень.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь НДЕКЦ при ГУМВС України в Харківській області витрати за проведення авто-технічної експертизи №327/15 від 14.05.2015 року у розмірі 1104 (одна тисяча сто чотири) гривні 84 копійки.

Речовий доказ - автомобіль «ВАЗ-2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , повернути власнику.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим протягом тридцяти днів з моменту отримання його копії.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
Копія вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1