Справа № 1-982/10р.
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2010 року Соломянський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Губко А.О.

при секретарі Гвоздицькому А.О.

за участю прокурора Афенкіної Н.М.

за участю потерпілої ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, українки, ІНФОРМАЦІЯ_3, не заміжню, працюючу провідником ВЧ-1, зареєстровану за адресою: Бердичів Житомирської області, пул. Білопільська, 91 кв.5, проживаючу за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судиму,

у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

09.02.2010 року близько 14 год. ОСОБА_2, знаходячись у вагоні №13 поїзду №9 сполученням Одеса - ОСОБА_3, який перебував у парку відстою ст. Київ-Пасажирський за адресою: м. Києва вул. Уманська, 8, скориставшись тим, що її знайома - провідник даного вагону ОСОБА_1 залишила без нагляду свою сумку, вирішила таємно викрасти її банківську картку «Експрес-банку» з метою крадіжки з неї грошових коштів.

Реалізуючи свій протиправний намір, ОСОБА_2С, між 14 та 15 год. цього ж дня, дочекавшись, поки ОСОБА_1 вийде з вагону№13, та залишить її саму, з корисливих мотивів, таємно викрала з гаманця потерпілої її банківську картку «Експрес банку».

Після чого, продовжуючи свої протиправні дії, дочекавшись повернення потерпілої ОСОБА_1, разом з нею близько 17 год. цього ж дня вийшла з вказаного вагону та пішла до споруди резерву провідників, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Уманська, 8. Зайшовши до приміщення резерву провідників, де знаходився банкомат «Експрес-Банку», скориставшись викраденою карткою, у період з 17 год. 05 хв. до 17 годин 15 хв., ОСОБА_2 викрала з рахунку ОСОБА_1 її гроші в сумі 4840 грн. Викрадені грошові кошти ОСОБА_2 привласнила та розпорядилась ними на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_1 матеріальної шкоди на суму 4840 гривень.

Допитана у судовому засіданні підсудна ОСОБА_2 свою вину в предявленому їй обвинуваченні за ч.1 ст.185 КК України не визнала і суду показала, що 09.02.2010 року знаходилася у ВЧ-1 ст. Київ-Пасажирський, так як хотіла здійснити поїздку в якості провідника на поїзді №41 сполученням «Київ-Москва», але начальник поїзної бригади не взяв її в рейс, так як бригада була у повному комплекті.

Близько 13 год. 09.02.2010 вийшла із будівлі резерву провідників та зайшла до своєї знайомої провідниці ОСОБА_1, яка прибирала свій вагон, так як приїхала з рейсу. Після прибирання, ОСОБА_2, ОСОБА_1 та подружжя провідників ОСОБА_3 сіли обідати, при цьому алкогольних напоїв не вживали. Близько 16 год. 45 хв. ОСОБА_1 запропонувала ОСОБА_2 залишитися у неї заночувати. Також вона попросила допомогти їй занести вогнегасники до речового складу, після чого вони разом пішли на склад. Посередині дороги до складу, ОСОБА_1 згадала, що забула у своєму вагоні маршрутний лист, та повернулась до поїзду, а вона понесла вогнегасники на склад сама. Після чого пішла до вагонної дільниці близько 17 год. до приміщення резерву провідників.

У даному приміщенні до неї підійшов раніше невідомий чоловік, віком 25-30 років, який попросив її зняти із його банківської картки «Експрес-банку» гроші із банкомату в даному приміщенні. Погодившись, ОСОБА_2 взяла дану картку, чоловік сказав пін-код до неї, а сам стояв неподалік та говорив із кимсь по телефону. Знявши гроші з банківської картки, вона поклала їх у ліву кишеню своєї куртки, бо чоловік розмовляв по телефону. Після проведення операції по зняттю грошових коштів, ОСОБА_2 пішла до вагону ОСОБА_1

12.02.2010 року до неї зателефонувала ОСОБА_1 і повідомила, що у неї із її банківської картки знято гроші у сумі 4840 гривень, і що дані гроші зняла вона.

Крім не визнання підсудною ОСОБА_2 своєї вини у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), її вина повністю підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:

- показаннями допитаної в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_1, яка показала, що 09.02.2010 року приїхала поїздом №9 сполученням «Одеса-Київ» до ст. Київ-Пасажирський в якості провідника пасажирського вагону №13, по приїзду до ст. Київ-Пас, поїзд був відправлений до ВЧ-1 ст. Київ-Пасажирський, у парк відстою.

Близько 13 години 09.02.2010р. розобладнавши вагон, вона разом з ОСОБА_3, провідником вагону №14 пішли до речового складу здавати постільну білизну. Біля будівлі речового складу побачила раніше знайому, колишню напарницю ОСОБА_2, із якою раніше разом працювала, та підтримувала нормальні відносини. У звязку з тим, що ОСОБА_2 не відправили у рейс і їй не було де переночувати, ОСОБА_1 запропонувала останній залишитися у неї у вагоні №13, при цьому відправивши останню до вагону, а сама пішла до складу. Вона сказала ОСОБА_2, що вагон зачинений, і вона може пройти до нього через 14-й вагон, де залишилась ОСОБА_4, яку вона також знала.

Повернулась близько 14 годин разом з ОСОБА_3, до поїзду їх впустила ОСОБА_4, ОСОБА_2 прийшла слідом за ними та зайшла до неї у вагон. Взявши у своєму робочому купе сумку, зайшла до купе, де перебувала ОСОБА_2 та при ній дістала гаманець, з якого взяла посвідчення залізничника, щоб залишити взамін за нього інвентар, необхідний для опалення вагону до ранку. Гаманець закрила та поклала до сумки, сказавши ОСОБА_2 йти за нею, при цьому поклала за щит свою сумку з речами. ОСОБА_2 вийшла за нею, та зачинила двері. Після цього вона знову направилась до майнового складу, її не було в вагоні хвилин 40. Коли повернулась, то ОСОБА_2 чекала її у купе, та сказала, що їй терміново потрібно було йти до резерву провідників, пішла, взявши при цьому вогнегасники, які ОСОБА_1 потрібно була здати до складу.

12.02.2010р. виявила відсутність у своєму гаманці картки.

- показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_3, який показав, що 09.02.2010 року разом із дружиною ОСОБА_4 прибули в потязі №9/10 сполученням «Одеса-Київ» провідниками вагону №14 даного потягу, ОСОБА_1 їхала провідником вагону №13. По приїзду до ст. Київ-Пасажирський потяг відправили до парку відстою, де провідники повинні розобладнати вагони, щоб здати їх під паркову охорону.

Близько 13 години 09.02.2010р. вони із дружиною розобладнували вагон, коли до них зайшла ОСОБА_1 В, закривши двері свого вагону, а сама вийшла через їх вагон, та сказала дружині, щоб вона наглядала також за її вагоном. Після чого, завантаживши на тракторець постільну білизну, вони з ОСОБА_1 повезли усе це до речового складу ВЧ-1. Біля складу вони зустріли провідницю ОСОБА_2 і ОСОБА_1 їй запропонувала переночувати у себе у вагоні №13, який знаходився в парку відстою і сказала їй іти до вагону, а вони пішли здавати майно. ОСОБА_1 сказала ОСОБА_2, що її вагон зачинений, і вона може пройти до нього через 14-й вагон, де залишилась ОСОБА_4, яку вона також знала. Близько 17 години, коли він зі своєю дружиною вже перебували у себе у вагоні №14, ОСОБА_1 удвох з ОСОБА_2 вийшли, та пішли до складу здавати вогнегасники. ОСОБА_2 повернулась перша, та вони запустила її до вагону №13 через їхній вагон, ОСОБА_1 прийшла пізніше, хвилин через 40, та також пішла до свого вагону. Повечерявши у ОСОБА_1 у вагоні, вони з дружиною пішли відпочивати. Більше до вагону ОСОБА_1 вони не заходили і не бачили, щоб хтось із сторонніх заходив до вагону №13. Про те, що у ОСОБА_1 09.02.2010 року близько 17 години із її банківської картки було знято гроші він дізнався у десь в кінці березня.

- аналогічними показаннями допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_4;

- протоколом очної ставки між потерпілою ОСОБА_1 та ОСОБА_2, під час якої ОСОБА_1 підтвердила свої покази (а. с. 40-41)

-документами - роздруківками руху банківських рахунків ОСОБА_1, з якого видно, що 09.02.2010 року з рахунку ОСОБА_1 знято гроші в банкоматі за адресою м. Київ, вул. Уманська 8 сумами 4000 грн. чотири рази по 200 грн., та 40 грн., та ОСОБА_2, з якого видно що операції з грошовими коштами по даному рахунку 09.02.2010 року не здійснювались (а. с. 28-29)

- речовим доказом - диском з відеозаписом камери банкомату «Експрес банку» за 09.02.2010 року ( а. с. 30)

-протоколом перегляду даного диску, під час якого ОСОБА_2 згодилась, що на даному записі зображена вона (а. с. 24)

- протоколом усної заяви ОСОБА_1 від 12.02.2010. ( а. с. 9)

З урахуванням вищевикладеного, суд, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, вважає їх достовірними і допустимими, і приходить до висновку, що підсудна ОСОБА_2 своїми умисними діями, що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинила злочин, передбачений ч.1 ст.185 КК України.

Судом не приймаються до уваги доводи підсудної ОСОБА_2 про її невинуватість у вчиненому, і розцінюються як обрану нею лінію свого захисту та намагання, тим самим, уникнути відповідальності за вчинене.

При цьому суд визнає правдивими показання потерпілої ОСОБА_1, яка стверджувала, що ОСОБА_2 тривалий час перебувала у вагоні №13, де знаходилася сумка ОСОБА_1, звідки таємно викрала у неї картку для зняття з неї грошових коштів, оскільки ці показання потерпілої послідовні як на досудовому слідстві, так і в суді і узгоджуються з іншими матеріалами справи.

При призначенні покарання підсудній ОСОБА_2, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який згідно зі ст.12 КК України віднесений до категорії невеликої тяжкості, її особу, раніше не судиму, позитивно характеризується за місцем проживання (а. с. 74), на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а. с. 75 - 76), її відношення до вчиненого злочину, не відшкодовану потерпілій шкоду, а тому суд вважає доцільним на підставі ст.75 КК України звільнити підсудну від відбування призначеного їй покарання у виді позбавлення волі, якщо вона в період встановленого судом випробувального строку не скоїть новий злочин та виконає у відповідності зі ст.76 КК України покладені на неї судом обовязки.

Обставин, що помякшують покарання підсудній в силу ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання підсудному в силу ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_1 до підсудної ОСОБА_2, підлягає задоволенню в повному обсязі на суму 4840 грн. 00 коп., як такий, що знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду справи.

Речові докази:

диск з відеозаписом камери спостереження банкомату «Експрес-банк», роздруківки по рахункам ОСОБА_1 та ОСОБА_2, суд вважає необхідним залишити в матеріалах кримінальної справи.

Керуючись ст.ст.323,324 КПК України суд, -

З А С У Д И В:

Визнати винною ОСОБА_2 за ст.185 ч.1 КК України і призначити їй покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Згідно зі ст.75 КК України засуджену ОСОБА_2 звільнити від відбування покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки.

Згідно зі ст.76 КК України покласти на засуджену ОСОБА_2 обовязки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи і періодично зявлятися в цей орган для реєстрації.

Міру запобіжного заходу засудженій до набрання вироком законної сили не змінювати, залишити-підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 4840 грн.

Речові докази:диск з відеозаписом камери спостереження банкомату «Експрес-банк», роздруківки по рахункам ОСОБА_1 та ОСОБА_2, - залишити в матеріалах кримінальної справи.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Соломянський районний суд м. Києва протягом 15-ти діб з моменту його проголошення.

Суддя: