У Х В А Л А Справа 274/2997/15-к Провадження: 1-в/0274/425/15

17.09.2015 року м. Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ; за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 ; представника Райківської ВК(№73) ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві заяву засудженого
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта середня, розлученого, не працюючого, раніше судимого: 02.09.1993 року за ст. 140 ч.2, 145 ч.1 КК України до 3 років позбавлення волі з відстрочкою на 2 роки; 01.10.1993 року за ст. 81 ч.3, 42 ч.3 КК України до 4 років позбавлення волі; 05.01.1996 року за ст. 140 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі; 16.11.2001 року за ст.185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі; 23.10.2007 року за ст.162 ч.1 КК України до 2 років 6 місяців обмеження волі, засудженого 21.06.2012 року Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області за ст.ст. 185 ч.3, 304 ч.1, 70 ч.1 КК України до 4 років позбавлення волі, знову засудженого 20.11.2012 року Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області за ст. 185 ч.3, 70 ч.4 КК України до 4 років позбавлення волі.
Початок строку: 29.05.2012 року, Кінець строку: 29.05.2016 року, про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, -

встановив :
засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про умовно-дострокове звільнення.
В судове засідання засуджений не доставлений, оскільки надав заяву з проханням проведення слухання без його участі. Представник спостережної комісії також не з"явився до суду. Суд вважає можливим розгляд заяви без участі засудженого та представника спостережної комісії.
Представник Райківської ВК(№73) щодо заяви засудженого заперечив та пояснив, що з 2013 року по червень 2015 року засуджений не працював, оскільки не мав бажання. Працювати почав лише з червня 2015 року. До роботи ставиться посередньо. Участі у суспільно-корисній праці не приймає.
Прокурор вважає, що в задоволенні заяви засудженого слід відмовити, оскільки він не довів своє виправлення.
Вислухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали, які додані до заяви, а також матеріали особової справи на засудженого, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви.
Так, відповідно до ст. 81 ч. 2 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до п. 17 роз`яснень постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 26.04.02 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці, тощо.
Засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 01.06.2012 року. Під час тримання в УВП №8 м. Житомир характеризується посередньо, режим тримання не порушував, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочень не мав.
З 27.12.2012 року відбуває міру кримінального покарання в Райківській виправній колонії Житомирської області (№ 73). За час відбування покарання характеризується позитивно, вимоги режиму тримання не порушує, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Стягнень немає. Має два заохочення.
Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику у свою адресу.
Дотримується правомірних взаємовідносинах та ввічливого ставлення з персоналом.
З червня 2015 року працевлаштований на виробництві колонії на швейній дільниці. Ставлення до праці посереднє, працює під наглядом представників адміністрації без натхнення, норму виробітку виконує не в повному обсязі, не прагне покращувати кількісні та якісні показники виконуваної роботи.
Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд.
Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням.
Виконує законні вимоги персоналу установи виконання покарань.
Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має.
Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні.
Не допускає порушень вимог пожежної безпеки.
Відповідно до частини 2 статті 123 КВК України особистої участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі, не приймає.
Відповідно до статті 127 Кримінально-виконавчого кодексу України не приймає участі у роботі самодіяльних організацій.
Відповідно до частини 5 статті 123 КВК України бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт», по якій займається формально.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_5 стає на шлях виправлення, однак своєю поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення, а тому його заява є такою, що не підлягає задоволенню.
На підставі наведеного, керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -
постановив:
в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим з моменту вручення йому копії судового рішення.
Головуючий ОСОБА_1