Справа № 1-145/10
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2010 року Шевченківський районний суд м. Львова

В складі: головуючого судді

при секретарі

з участю прокурора

та захисника

ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого -

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 122 ч.І КК України, -

установив:

Підсудний ОСОБА_5 24.11.2009 року близько 23.50 год., перебуваючи на вул. Величковського, 34-44 в м. Львові, біля кіоску «Оксана», вчинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_6, яке не є небезпечним для життя, що спричинило останньому тривалий розлад здоровя, шляхом нанесення

останньому удар кулаком правої руки в область щелепи.

Згідно висновку експерта №75 судово-медичної експертизи від 22.01.2010 року у потерпілого ОСОБА_6 згідно представлених меддокументів та даних огляду, виявлено: переломи нижньої щелепи в ділянці тіла справа і кута зліва, синці в ділянці нижньої щелепи справа і зліва. Вказані ушкодження утворились від дії тупих предметів, можливо від ударів кулаком, могли виникнути 24-25 листопада 2009 року та відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості по ознаці довготривалого розладу здоровя і не були небезпечними для життя в момент спричинення.

В ході досудового слідства та в судовому засіданні підсудний ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся та пояснив, що

24.11.2009 року близько 23.50 год. він, знаходячись біля кіоску «Оксана», що у м. Львові по вул. Величковського, зустрів візуально знайомих йому людей, а саме ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8. Коли він підійшов до них, щоб привітатися, у нього завязалась розмова з потерпілим ОСОБА_6, який висловлювався в його сторону нецензурними словами. Не стерпівши такої образливої, на його думку, поведінки потерпілого, він, підсудній наніс один раз удар правою рукою в область щелепи потерпілого ОСОБА_6 Після цього підсудній ОСОБА_5 пішов додому. 27.11.2009 року працівниками міліції Ряснянського відділення Шевченківського РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області йому було вручено повістку, для явки 30.11.2009 року у відділення міліції для дачі показів, щодо нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6

В скоєному щиро кається, просить його суворо не карати.

Крім повного визнання підсудним ОСОБА_5 своєї вини, його винуватість у вчиненні злочину повністю і обєктивно стверджується зібраними в ході досудового слідства доказами, які зазначені в обвинувальному висновку. Фактичні обставини справи, які підтверджуються цими доказами, не оспорювались в судовому засіданні ні підсудним ОСОБА_5, ні іншими учасниками судового розгляду.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість підсудного ОСОБА_5 у вчиненні злочину повністю та обєктивно доведена та його дії органом досудового слідства правильно кваліфіковано за ст. 122 ч.І КК України, так як своїми умисними діями він спричинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_6, яке не є небезпечним для життя, що спричинило останньому тривалий розлад здоровя.

Призначаючи підсудному ОСОБА_5 міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, його наслідки, особу винного, який раніше не притягався до кримінальної відповідальності те, що він у вчиненому щиро покаявся, відшкодував заподіяну ним, потерпілому ОСОБА_6 шкоду. Згідно заяви потерпілого ОСОБА_6, яка знахдиться в матріалах справи, жодних претензій до підсуднього він не має. Підсудній ОСОБА_5 позитивно характеризується за місцем проживання. Вищевикладене є обставинами, які помякшують покарання, обставин, які обтяжують покарання суд не вбачає, вважає, що міру покарання слід обрати в межах санкції статті, за якою кваліфіковано злочин, у виді позбавлення волі.

Враховуючи обставини справи, особу підсудного, суд вважає, що його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд,

засудив:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_5 звільнити від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки.

Відповідно до ст.76 КК України зобовязати засудженого ОСОБА_9 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи та повідомляти цей орган про зміну місця постійного проживання.

Раніше обраний запобіжний захід - підписка про не виїзд залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя ОСОБА_1