Справа № 157/1038/15-к
Провадження №1-кп/157/78/15
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2015 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника ОСОБА_5 ,

малолітнього потерпілого ОСОБА_6 ,

його законного представника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Камені-Каширському кримінальне провадження №0000273 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Карасин, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, батька шести неповнолітніх дітей, пенсіонера, засудженого вироком Камінь-Каширського районного суду від 12 серпня 2015 року за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 680 грн., який 17 серпня 2015 року сплатив, до цього, відповідно до ст.89 КК України, не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125, ч.1 ст.129 КК України,

в с т а н о в и в :

11 серпня 2015 року близько 21 години обвинувачений ОСОБА_4 знаходячись у кухні свого житлового будинку, що по АДРЕСА_2 , на ґрунті неприязних відносин умисне завдав два удари кулаком в обличчя свого малолітнього сина ОСОБА_6 , доторкався лезом кухонного ножа його шиї з обох боків, притиснув цього ножа до його живота, умисне заподіявши цим потерпілому легкі тілесні ушкодження.

Крім цього, у цей же день в той же час і в тому ж місці обвинувачений ОСОБА_4 під час заподіяння своєму малолітньому сину ОСОБА_6 легких тілесних ушкоджень з використанням для цього кухонного ножа висловлював в його адресу погрозу вбивством.

Обставини за яких було висловлено таку погрозу з врахуванням дій обвинуваченого давали реальні підстави потерпілому побоюватися здійснення такої погрози.

ОСОБА_4 винуватість свою у вчиненні злочину за ч.1 ст. 125 КК України визнав частково, а за ч.1 ст.129 цього Кодексу не визнав і показав суду, що між ним і дружиною ОСОБА_7 останніми роками з різних причин виникають суперечки, сварки. Остання уникає робіт по веденню домашнього господарства, неналежним чином виховує та доглядає їхніх шестеро малолітніх дітей, налаштовує їх на вороже ставлення до нього, внаслідок чого ті неправильно себе поводять. Бували випадки коли старші малолітні сини «піднімали» на нього сокиру.

Одному із них, а саме ОСОБА_6 11 серпня 2015 року у вечірній час в с.Карпилівка Камінь-Каширського району на кухні власного житлового будинку він зробив зауваження з приводу його поведінки. Із-за цього між ними виникла суперечка під час якої він вхопив сина за сорочку, «струсунув» його з метою «налякати». Ножа при собі не мав і вбивством сину не погрожував. Потерпілий оговорює його під впливом матері.

Винуватість свою визнає лише в тому, що коли взяв рукою за шию сина і відштовхнув його від себе на ній могли залишитись тілесні ушкодження у вигляді слідів від пальців його руки.

Крім частково визнавальних показань обвинуваченого у частині заподіяння потерпілому легких тілесних ушкоджень, його винуватість у вчинених злочинах підтверджена показаннями малолітнього потерпілого, його законного представника, свідків, іншими доказами.

Зокрема, як показала суду законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_7 , яка є його матір`ю а обвинуваченого дружиною, навпаки останній поводить себе неправильно у сім`ї, б`є її, дітей, зловживає спиртними напоями, довів малолітнього сина ОСОБА_8 до алкогольного сп`яніння, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності. Із-за цього вона його залишила і перейшла проживати у сусідє село Карасин.

12 серпня 2015 року малолітній син ОСОБА_9 не поїхав до Камінь-Каширського районного суду де мала розглядатись кримінальна справа щодо обвинуваченого за заподіяння їй тілесних ушкоджень. З`ясовуючи за допомогою телефону причину цього дізналась від нього, що напередодні вказаного дня у вечірній час обвинувачений у своєму будинку повчаючи, які він має давати показання у суді, побив його. Про дану обставину вона відразу повідомила сільського голову Карасинської сільської ради ОСОБА_10 .

По приїзду додому на обличчі, шиї сина були подряпини. З його слів батько погрожував йому вбивством, приставляв ножа до його шиї, «обводив» її його лезом.

Малолітній потерпілий ОСОБА_6 підтверджуючи показання своєї матері також показав суду, що у вечірню пору перед днем у який він мав їхати до ОСОБА_11 -Каширського районного суду він залишився один у будинку батька. Його брати і сестри пішли до матері в сусіднє село Карасин.

Батько проснувшись підійшов до нього запитуючи, які показання він буде давати в суді. При цьому він на кухні двічі кулаком вдарив його в обличчя, давив пальцем за око, брав рукою за шию, приставляв до неї ножа, обвів її його лезом з обох її боків, притискав ножа до його живота, говорив, що його заріже, якщо він не так буде говорити на суді як він скаже, що його життя у його руках.

Таких дій батька злякався так як боявся за своє життя.

Про те, що сталось розповів матері, сестрі ОСОБА_12 , брату ОСОБА_13 .

Малолітні свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 суду ствердили, що коли вони у вечері в серпні 2015 року повернулись від матері до батька бачили як останній кричав на їхнього брата ОСОБА_9 . Той стояв на кухні, плакав. На його шиї були подряпини.

Пізніше він їм розповів, що батько у їх відсутності душив руками його шию, приставляв до неї ножа, говорив, що заріже, якщо буде щось не так говорити на суді як він скаже.

Свідок ОСОБА_10 , сільський голова Карасинської сільської ради Камінь-Каширського району, підтвердила показання законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_7 показавши, що коли та по телефону повідомила її як посадову особу про побиття сина ОСОБА_9 батьком, вона у той же час відвідала потерпілого. На його шиї, обличчі були подряпини. З його слів ці подряпини від дій батька, який побив його, погрожував йому ножем.

Заподіяння малолітньому потерпілому ОСОБА_6 11 серпня 2015 року за вказаних ним обставин з використанням ножа легких тілесних ушкоджень у вигляді саден у ділянці голови і передньої черевної стінки, подряпин в ділянці шиї зліва і зправа, об`єктивно підтверджено висновком судово-медичної експертизи №117 від 13 серпня 2015 року (а.с.28).

Даними доказами спростовані твердження обвинуваченого у тій частині, що він своєму сину ОСОБА_9 за вказаних останнім обставин з використанням ножа тілесних ушкоджень не заподіював, погроз вбивством не висловлював.

Аналізуючи досліджені докази в їх сукупності, які повністю узгоджуються між собою і доповнюють одне одного, суд доходить висновку, що ними доведено умисне заподіяння обвинуваченим малолітньому потерпілому легких тілесних ушкоджень. Його дії за цим обвинуваченим правильно кваліфіковано за ч.1 ст.125 КК України.

Цими ж доказами доведено погрозу обвинуваченим вбивством потерпілого за реальних підстав останнього побоюватися її здійснення.

Обставини за яких були висловлено таку погрозу малолітньому, а саме під час заподіяння йому тілесних ушкоджень, супроводження при цьому її (погрози) приставлянням до його шиї, живота ножа, давали реальні підстави потерпілому побоюватися за своє життя.

Його дії за цим обвинуваченням також правильно кваліфіковано за ч.1 ст.129 КК України.

Враховуючи наявність обставини, яка обтяжує покарання вчинення злочинів щодо малолітнього, відсутність обставин, які його пом`якшують, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується в основному негативно, з однієї сторони, з другої те, що він є пенсіонером, займається веденням окремого селянського господарства, вчинені ним злочини є злочинами невеликої тяжкості, суд доходить висновку про можливість його виправлення при обранні йому покарання у виді штрафу за ч.1 ст.125 КК України у максимальному розмірі, а за ч.1 ст.129 цього Кодексу у виді арешту на строк менше максимального, вважаючи такі покарання достатніми для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Вирішуючи питання про долю речових доказів суд вважає за необхідне кухонний ніж залишити у власності ОСОБА_7 , а аркуш паперу з рукописними написами виконаними малолітнім потерпілим ОСОБА_6 (а.с.50) залишити при матеріалах кримінального провадження.

Керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.129 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`тдесят) гривень;

- за ч.1 ст.129 КК України у виді арешту на строк 04 (чотири) місяці.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом повного складання призначених покарань визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`тдесят) гривень, та у виді арешту на строк 04 (чотири) місяці, які відповідно до вимог ч. 3 ст. 72 КК України виконувати самостійно.

Строк відбуття призначеного покарання у виді арешту рахувати з дня приведення вироку до виконанння.

Речові докази: кухонний ніж з «пластмасовим руків`ям» чорного кольору, залишити у власності ОСОБА_7 , а аркуш паперу з рукописними написами виконаними малолітнім потерпілим ОСОБА_6 залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляцій через Камінь-Каширський районний суд.

Головуючий:ОСОБА_1