Дата документу Справа № 320/4201/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №320/4201/15-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11кп/778/1535/15 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 вересня 2015 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001331 від 25 березня 2015 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с.Новопилипівка Мелітопольського району Запорізької області, до затримання проживав за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

встановила:
05 липня 2015 року обвинувачений ОСОБА_6 звернувся до суду з апеляційною скаргою на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 08 червня 2015 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі; на підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 09 квітня 2015 року, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 3 років 4 місяців позбавлення волі. Застосований до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, залишено без змін, до набрання вироком законної сили. Строк відбування покарання постановлено рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 01 травня 2015 року. Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи обставин кримінального провадження, доведеність вини та юридичну кваліфікацію своїх дій, вказуючи на те, що суд не врахував ряд обставин, які пом`якшують покарання, просить призначити його покарання не пов`язане з позбавленням волі, та застосувати до нього Закон України « Про амністію у 2014 році».

За вироком суду, ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він 25 березня 2015 року, приблизно о 10-00 годині, знаходячись на вул.Шмідта в м.Мелітополі Запорізької області, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, через паркан, проник на охоронювану територію Командитного товариства «Желев С.С. і компанія» Комиш-Зорянського елеватора», розташованого по вул.Шмідта, 65 у м.Мелітополі Запорізької області, де з приміщення цеху, який є сховищем, двері якого запірними пристроями не обладнані, таємно викрав майно, яке переніс за огорожу. Відразу після цього, 25 березня 2015 року, приблизно о 10-10 годині, продовжуючи свої злочинні дії, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, через паркан, знову проник на охоронювану територію Командитного товариства «Желев С.С. і компанія» Комиш-Зорянського елеватора», розташованого за вищевказаною адресою, де в приміщенні цеху, який є сховищем, для подальшого таємного викрадення підшукав належне товариству майно. Однак, ОСОБА_6 не виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, з причин не залежних від його волі, оскільки був затриманий охоронцями вказаного товариства на місці вчинення злочину. Таким чином, ОСОБА_6 своїми злочинними діями міг заподіяти товариству матеріальну шкоду на загальну суму 2520 грн.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, і наполягала на законності та обґрунтованості вироку суду першої інстанції; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, зазначеного у вироку, засновані на доказах досліджених у судовому засіданні, і є обґрунтованими.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні повністю визнав себе винним, дав показання по суті пред`явленого йому обвинувачення, у зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин, оскільки вони учасниками судового провадження не оспорювалися.

Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та вірно кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України.

Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченого ніким з учасників провадження не оспорюється.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд призначив у відповідності з положеннями Загальної частини КК України, та з дотриманням вимог ст.65 КК України. При цьому суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який свою вину визнав повністю, за місцем проживання характеризується позитивно, але раніше судимий.

З урахуванням викладеного, фактичних обставин справи, та відомостей про особу обвинуваченого у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі, в межах санкції статті за скоєне ним кримінальне правопорушення. При цьому суд першої інстанції належним чином вмотивував своє рішення і врахував усі обставини, що пом`якшують покарання, у тому числі й ті, на які послався обвинувачений.

Крім того, суд обґрунтовано застосував положення ч.4 ст.70 КК України, оскільки злочин вчинено обвинуваченим до ухвалення попереднього вироку суду.

Доводи обвинуваченого, викладені в апеляційній скарзі, щодо суворості призначеного покарання, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони повністю спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування або зміну вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

Підстав для звільнення обвинуваченого від покарання з підстав передбачених Законом України «Про амністію у 2014 році» не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення. а вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 08 червня 2015 року щодо останнього за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4