Ухвала

іменем україни

5 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_6,
суддів: ОСОБА_7, ОСОБА_8,
при секретарі ОСОБА_9,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000016, за касаційними скаргами прокурора, захисника ОСОБА_4 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 березня 2015 року та вирок Апеляційного суду Кіровоградської області від 3 червня 2015 року щодо

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, уродженки м. Кіровограда, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1, раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 222, ч. 4 ст. 358 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_10,

в с т а н о в и л а:

Вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 березня 2015 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 222 КК України до штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

Звільнено ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання на підставі п. «в» ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року.

Виправдано ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 358 КК України у зв'язку з відсутністю в її діях складу вказаного злочину.

Вироком Апеляційного суду Кіровоградської області від 3 червня 2015 року скасовано вирок суду першої інстанції в частині виправдання ОСОБА_5 за ч.4 ст. 358 КК України.

Засуджено ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 358 КК України до штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 грн.

Постановлено вважати ОСОБА_5 засудженою за ч. 1 ст. 222 КК України до штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_5 визначено остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

Звільнено ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання на підставі п. «в» ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року.

У решті вирок залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор просить змінити вироки суду першої та апеляційної інстанції у зв'язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, оскільки на момент розгляду справи судами закінчились строки давності притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_5 за ч.1 ст. 222 КК України; на момент розгляду справи апеляційним судом закінчились строки давності притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 358 КК України. У зв'язку з викладеним ставить питання про звільнення ОСОБА_5 від призначеного покарання за ч. 1 ст. 222, ч. 4 ст. 358 КК України за вироком апеляційного суду на підставі ст. 49 КК України, оскільки на час його ухвалення пройшли строки давності притягнення до кримінальної відповідальності.

У касаційній скарзі захисник просить скасувати вирок апеляційного суду, вважаючи законним вирок суду першої інстанції. Вказує на ту обставину, що вчинені ОСОБА_5 дії, передбачені ч. 4 ст. 358 КК України, охоплюються ч. 1 ст. 222 КК України, а тому ОСОБА_5 підлягає виправданню за ч. 4 ст. 358 КК України.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав скаргу прокурора та заперечував проти скарги захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а скарга захисника задоволенню не підлягає з наступних підстав.

ОСОБА_5 засуджено за те, що вона 25.04.2012 року звернулась до відділення «Кіровоградської регіональної дирекції» ПАТ «ВТБ Банк», що розташоване по вул. Жовтневої Революції, 16, к. 1 у м. Кіровограді, з метою отримання грошового кредиту.

Для підтвердження своєї платоспроможності, що є необхідною умовою для отримання кредитних коштів, ОСОБА_5 надала до вищевказаної банківської установи завідомо неправдиву інформацію, а саме довідку про доходи від 17.04.2012 року № 308 з ПАТ «НВП «Радій», в якій містилась інформація про те, що вона нібито працює на зазначеному підприємстві та обіймає посаду інженера і протягом 6 місяців отримала заробітну плату у розмірі 18939 грн. 2 коп.

На підставі наданих ОСОБА_5 документів та завідомо неправдивої інформації про місце роботи та отриману нею заробітну плату 25.04.2012 року між директором відділення «Кіровоградської регіональної дирекції» ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір, відповідно до якого вона отримала кредитні кошти в сумі 39700 грн.

Доводи захисника про ту обставину, що дії ОСОБА_5, які полягали у використанні завідомо підробленого документу, охоплюються наданням завідомо неправдивої інформації банку з метою одержання кредиту, є безпідставними виходячи з наступного.

Ідеальна сукупність має місце у тому разі, коли особа одним діянням (дією чи бездіяльністю) вчиняє два або більше злочинів, які мають різні склади і кваліфікуються окремо.

У разі шахрайства з фінансовими ресурсами шляхом використання підроблених документів у діях винного вбачається не конкуренція частин і цілого, а різнооб'єктна ідеальна сукупність злочинів, у зв'язку з чим вчинене слід кваліфікувати за сукупністю злочинів, передбачених ст.ст. 222, 358 КК України.

За таких обставин доводи захисника про відсутність у діях ОСОБА_5 складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, є безпідставними.

У той же час, слушними є доводи прокурора щодо неправильного застосування судом апеляційної інстанції закону України про кримінальну відповідальність.

У відповідності до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло 2 роки у разі вчинення нею злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі та 3 роки у разі вчинення нею злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі. Звільнення від кримінальної відповідальності можливе, якщо ця особа не ухилялася від слідства або суду.

Початковим моментом перебігу строку давності є день вчинення злочину.

Як убачається із встановлених апеляційним судом фактичних обставин кримінального провадження, злочини ОСОБА_5 вчинено 25 квітня 2012 року.

Судом апеляційної інстанції, при прийнятті рішення про звільнення ОСОБА_5 від призначеного покарання на підставі п. «в» ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року, не було перевірено можливість застосування вимог ст. 49 КК України до останньої з урахуванням тієї обставини, що застосування вказаної норми є більш сприятливим для ОСОБА_5

У зв'язку з викладеним, вирок суду апеляційної інстанції не можна вважати законним, а тому він підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, під час якого необхідно усунути вказані недоліки, ретельно перевірити доводи апеляційної скарги та постановити судове рішення у відповідності з вимогами кримінального процесуального законодавства.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 442 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 залишити без задоволення, касаційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Скасувати вирок Апеляційного суду Кіровоградської області від 3 червня 2015 року щодо ОСОБА_5 та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8