печерський районний суд міста києва
Справа № 757/6397/14-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 березня 2014 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 про скасування постанови про закриття кримінального провадження,

В С Т А Н О В И В :
Заявник ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді із скаргою і просить скасувати постанову слідчого СВ Печерського РУГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_4 від 28.12.2013р. про закриття кримінального провадження №0000136 від 23.11.2012р. за ч4 ст. 190 КК України. Скарга обґрунтована тим, що слідчим у постанові не відображено в чиєму конкретно діянні не встановлено складу кримінального правопорушення, не враховані вказівки прокурора , на які вказувались у попередніх постановах про скасування постанови про відмову в порушенні кримінальної справи, не було допитано всіх осіб, що були очевидцями вчинення Білоногом злочинів, про які вказувала заявник у клопотанням поданих слідчому.

Заявник ОСОБА_3 та слідчий Печерського РУГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у строк встановлений КПК України. На розгляд слідчому судді надійшли матеріали, на підставі яких було винесено постанову про закриття кримінального провадження . З урахуванням зазначеного вирішено проводити розгляд скарги у відсутність заявника та слідчого.

Вивчивши матеріали кримінального провадження №0000136 від 23.11.2012р. за ч 4 ст. 190 КК України , слід дійти наступного висновку.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно п2 ч1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо: встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення;

Отже, відповідно до ст. 110 КПК України, постанова слідчого про закриття кримінального провадження повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, тобто таке процесуальне рішенні повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на усі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що однієї з гарантій забезпечення праві законних інтересів учасників процесу.

Слідчий СВ Печерського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_4 , розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000136 від 23.11.2012 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, 28 грудня 2013 року виніс постанову , якою кримінальне провадження №00000136 від 23.11.2012 року за ч.4 ст. 190 КК України закрив, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. До вказаного висновку слідчий прийшов виходячи з наступного.

Досудовим розслідуванням встановлено, що до Печерського РУ ГУМВС України в м.Києві звернулася ОСОБА_3 про те, що у період часу з 2007 року до серпня 2008 року отримала під розписки від ОСОБА_5 грошові кошти в сумі більше 1 млн. грн. у власне користування в якості позики, які було повернуто позикодавцю у повному обсязі, однак всіх розписок ОСОБА_5 повернуто не було. У подальшому ОСОБА_5 звернувся до суду з вимогою про стягнення з ОСОБА_3 грошових коштів, згідно вказаних розписок.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 24.04.2008 року ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_5 у борг 262600 грн., стоком до травня 2008 року;

14.05.2008 року ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_5 у борг 300000 грн., строком до 26.05.2008 року;

12.06.2008 року ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_5 , у борг 14000 доларів СІЛА та 700 доларів США строком до 12.06.2008 року;

01.08.2008 року ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_5 у борг 100000 грн. та 10000 доларів США строком до 15.08.2008 року.

На підтвердження укладання вказаних договорів позики та його умов ОСОБА_3 складено розписки, які підтверджують передання їй ОСОБА_5 відповідних грошових сум на відповідні терміни.

Сам по собі факт отримання від ОСОБА_5 у борг зазначених грошових коштів та складання відповідних розписок ОСОБА_3 не оспорюється.

Будучи не одноразово допитаною в якості потерпілого ОСОБА_3 дала показання про те, що вона грошові кошти, які отримувала в борг від ОСОБА_5 повернула йому в повному обсязі. ОСОБА_3 на підтвердження своїх доводів вказує на розписку ОСОБА_5 , виконану в її блокноті. Проте вказані нотатки досудовим розслідуванням об`єктивно та грунтовно не підтверджують факт сплати боргу ОСОБА_5 , оскільки з його змісту неможливо установити зв`язок правовідносин, що виник між сторонами, та не документальним доказом.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_5 , дав покази про те, що грошові кошти, які ОСОБА_3 у нього позичала, до цього часу йому не повернуто . Також ОСОБА_5 зазначив, що грошові кошти він надавав у борг ОСОБА_3 , під розписки в кількості, що перевищує кількість заявленого ним цивільного позову. Розписки про надання ним ОСОБА_3 у борг грошові кошти, які остання йому повернула, він їй повертав.

Крім цього, як видно з матеріалів кримінального провадження у лютому 2010 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом, уточненим в ході розгляду, про стягнення з ОСОБА_3 1117804 грн.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 28.02.2013 року позовні вимоги задоволено, вирішено стягнути з ОСОБА_3 1117804 грн. заборгованості за договорами позики.

Не погодившись з ухваленим рішенням ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та постановити ухвалу про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю боргу, як такого, у задоволенні якої їй було відмовлено. В подальшому ОСОБА_3 було заявлено касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду.

Відповідно до ухвали суду вищого спеціалізованого суду, касаційну скаргу ОСОБА_3 було задоволено частково та направлено справу на повторний розгляд.

Рішенням Солом`янським районним судом м. Києва від 28.02.2013 року позов ОСОБА_5 було задоволено та вирішено стягнути з ОСОБА_3 на його користь 1119624 грн. ОСОБА_3 не погодившись з вказаним рішенням подала апеляційну скаргу.

Відповідно до рішення апеляційного суду від 29.05.2013 року, апеляційну скаргу ОСОБА_3 було відхилено, рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 28.02.2013 року залишено без змін.

Згідно ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що 27 червня 2013 року було проведено почеркознавчу експертизу, згідно висновків якої рукописний текст на одному аркуші паперу, на який потерпіла ОСОБА_3 посилається в своїх показах, виконані громадянином ОСОБА_5

10 жовтня 2013 року проведено одночасний допит ОСОБА_3 та ОСОБА_5 щодо обставин отримання грошових коштів, розміру грошових коштів, їх повернення та неповернення.

У відповідях на запити ОСОБА_3 повідомила про те, що її покази про повернення грошових коштів можуть підтвердити четверо свідків, про яких вона зазначить у клопотанні, яке надасть пізніше, про наявність інших доказів.

Також із матеріалів кримінального провадження вбачається, що потерпіла вказувала на наявність інших розписок , які мають відношення до вказаної події, а також про наявність осіб, якім відомі обставини зловживання ОСОБА_5 свого права на отримання коштів від ОСОБА_3 з огляду на наявність у нього розписок останньої.

При цьому після проведення одночасного допиту ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , слідчим слідчих дій не проводилось, потерпіла на допит не викликалась.

В даному випадку слід зазначити про те, що провадження може бути закрито у разі належної перевірки усіх доводів потерпілої сторони та поданих нею доказів шляхом проведення усіх заходів передбачених КПК України, в тому числі допиту свідків, приєднання документів, витребування належних доказів.

Враховуючи що доводи потерпілої, щодо осіб, яким відомі обставини поверення нею коштів ОСОБА_5 та зловживання останнім наявними у нього розписками, не перевірені належним чином, не встановлено шляхом допиту потерпілої час повернення, спосіб та місце, розмір грошових коштів , слід дійти висновку про те, що постанова про закриття кримінального провадження винесена передчасно.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303,306,307,309 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В :
Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову слідчого Печерського РУГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_4 від 28 грудня 2013 року про закриття кримінального провадження №0000136 від 23.11.2012р. за ч4 ст. 190 КК України внесеного до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 , - скасувати, матеріали кримінального провадження спрямувати до органу досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1