Справа № 199/3499/15-к
ВИРОК
іменем України
2015 року грудня місяця 02 дня м. Дніпропетровськ

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження у Єдиному реєстрі досудових розслідувань № 0000045 від 08.01.2015, відносно, -

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Дніпропетровську, громадянина України, із повною середньою освітою, пенсіонера, не працюючого, одруженого, не маючого на утриманні малолітніх та непрацездатних осіб, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 125 КК України, згідно зміненого прокурором обвинувального акту в редакції від 29.09.2015,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань вказане кримінальне провадження,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , 05.01.2015 близько 11:00 години, знаходячись за місцем свого мешкання, а саме: на території домоволодіння АДРЕСА_1 , куди прийшла його сестра ОСОБА_6 яка також, зі слів останньої, має право власності на частину даного домоволодіння. Так, перебуваючи на території вищевказаного домоволодіння, ОСОБА_6 направилася до вхідної двері будинку та зірвавши замок, зайшла в приміщення вищезазначеного домоволодіння. В цей момент її брат ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні літньої кухні, яка знаходиться на території вказаного домоволодіння, побачив ОСОБА_6 , після чого ОСОБА_3 направився до приміщення домоволодіння, де в цей момент знаходилась ОСОБА_6 і, зайшовши до вказаного домоволодіння між останнім та його сестрою - ОСОБА_6 несподівано виник словесний конфлікт на побутовому ґрунті, в ході якого у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_6 легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я останньої. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення легких тілесних ушкоджень, ОСОБА_3 , того ж дня, продовжуючи знаходитись за вищевказаною адресою, а саме: в приміщенні домоволодіння АДРЕСА_1 , приблизно об 11:05 годині, діючи умисно, намагаючись виштовхнути ОСОБА_6 з домоволодіння, почав своїми руками штовхати потерпілу у грудну клітину, після чого своєю правою рукою навмисно завдав не менш, як 3 удари у ділянку голови праворуч. Після чого ОСОБА_3 почав хапати ОСОБА_6 за шию та здавлювати її, тим самим спричиняти фізичний біль, а також завдав своєю рукою не менше 3 ударів по спині праворуч останньої. ОСОБА_6 намагаючись уникнути конфлікту стала направлятися до вхідної калитки домоволодіння, де її наздогнав ОСОБА_3 та, продовжуючи реалізовувати свій раніше виниклий злочинний умисел, спрямований на спричинення легких тілесних ушкоджень, умисно завдав своїми руками не менше 3 ударів по її рукам та 1 удар у ділянку лівого плеча.

В результаті злочинних дій ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_6 , згідно висновку судово-медичного експерта № 3394-е від 29.07.2015, спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синця в лобній області праворуч; забію грудної клітини праворуч та синця по задній поверхні грудної клітини праворуч по лопатковій лінії по краю реберної дуги; синця та внутрішньо-шкіряного крововиливу на його тлі в проекції лівої ключиці з переходом в підключичну область ліворуч, синця по зовнішній поверхні лівого плечового суглобу, внутрішньо-шкіряного крововиливу по передній поверхні шиї ліворуч у середній третині. За своїм характером виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синця в лобній області праворуч - відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад шість діб, але не більше, як три тижні (21 день).

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину не визнав в повному обсязі і пояснив, що потерпіла ОСОБА_6 це його рідна сестра. 05.01.2015 він перебував за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Приблизно о 10:50 годині потерпіла ОСОБА_6 почала виламувати двері в будинок. Цей факт відображений на відеозаписі з камери відеоспостереження. У цей момент він знаходився в приміщенні літньої кухні. Коли потерпіла виламала двері і пройшла в будинок, він у неї запитав: "Що ти тут робиш?", на що ОСОБА_6 злякалася і почала тикати в нього лопатою. Відразу після цього, він схопив лопату і викинув в сторону городу, в цей момент потерпіла завдала йому один удар своєю рукою по обличчю. Потім ОСОБА_6 сказала йому: "Зараз я тобі покажу" і почала тикати своїми пальцями в його очі, в свою чергу він почав відбиватися від потерпілої, відштовхуючи її руки своїми руками. Ніяких тілесних ушкоджень потерпілій він не завдавав. Потерпіла ОСОБА_6 мала законне право потрапити на територію вищезазначеного домоволодіння, і він її в цьому ніколи не обмежував. Позовні вимоги потерпілої ОСОБА_6 не визнав в повному обсязі просив повернути кримінальне провадження для додаткового розслідування.

З врахуванням не визнання обвинуваченим ОСОБА_3 вини, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, яка повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- показами потерпілої ОСОБА_6 в судовому засіданні про те, що на підставі договору дарування, вона має у своїй власності половину домоволодіння АДРЕСА_1 , а друга половина домоволодіння належить її рідному брату ОСОБА_3 . В один день ОСОБА_3 поміняв замки на вхідних хвіртці у двір і на двері в будинок. 05.01.2015 вона зірвала замок на вхідних дверях і зайшла в будинок, оскільки має на це законне право та через сильний снігопад хотіла впевнитися що закрита заслінка. Після того, як зайшла до будинку, вона відразу попрямувала до котла, щоб перевірити чи закрита заслінка. Як тільки вона нахилилася до котла, в будинок зайшов обвинувачений і почав ображати її, після чого штовхнув її руками в груди та схопив своєю рукою її за шию і почав бити. У свою чергу вона відштовхнула обвинуваченого ОСОБА_3 рукою в обличчя, ніяких ударів йому не завдавала. Після цього ОСОБА_3 збив з ніг і почав давити її обличчям в підлогу. Далі вони вийшли на подвір`я, де обвинувачений продовжив завдавати їй удари та ображати нецензурною лайкою. Потім, 06.01.2015 вона звернулась до експерта для проведення дослідження тілесних ушкоджень. На момент огляду у неї був виявлений синяк на шиї, а також у неї боліла спина і голова, її дуже нудило. Після цього вона потрапила до лікарні з черепно-мозковою травмою, струсом головного мозку, у зв`язку з чим з 10.02.2015 по сьогоднішній день перебуває амбулаторно на лікуванні;

- показами свідка ОСОБА_8 в судовому засіданні про те, що 05.01.2015 вона поверталася з роботи і, проходячи біля будинку АДРЕСА_1 побачила, як обвинувачений ОСОБА_3 і потерпіла ОСОБА_6 стояли у дворі і в цей момент обвинувачений завдав один удар в спину потерпілої, а також тривалий час кричав у її бік: "Будь ти проклята". Падала потерпіла на землю чи ні, вона не бачила. Після події потерпіла ОСОБА_6 їй розповідала, що обвинувачений її повалив на підлогу і почав бити, а також скаржилася на стан здоров`я. Також їй відомо, що після конфлікту ОСОБА_6 перебувала на стаціонарному лікуванні в лікарні;

- протоколом прийняття заяви про вчинене правопорушення, згідно якого громадянка ОСОБА_6 просить органи міліції вжити заходів до її брата ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який 05.01.2015 близько 11:00 години, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 влаштував конфлікт в ході якого ображав її нецензурною лайкою, а також спричинив їй тілесні ушкодження (том № 1 а.с. 40);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 29.04.2015, згідно якого потерпіла ОСОБА_6 в присутності понятих та судово-медичного експерта вказала на локалізацію та механізм спричинення їй рідним братом тілесних ушкоджень 05.01.2015 за адресою: АДРЕСА_1 (том № 1 а.с. 42);

- висновком експерта № 2012-е від 29.04.2015 за результатом проведення судово-медичної експертизи у потерпілої ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: синця та внутрішньо-шкіряного крововиливу на його тлі в проекції лівої ключиці з переходом в підключичну область ліворуч, трьох синців по задній поверхні грудної клітини праворуч по лопатковій лінії по краю реберної дуги, по зовнішній поверхні лівого плечового суглобу, в лобній області праворуч, внутрішньо-шкіряного крововиливу по передній поверхні шиї ліворуч у середній третині. Виявлені тілесні ушкодження не відображають на собі характерологічні особливості травмуючого предмету, можливо лише вказати, що вони могли утворитися від дії тупого твердого предмету (предметів). Враховуючи характер, локалізацію та ступінь ознак загоєння (синці синьо-червоного кольору без чітких меж, внутрішньо-шкіряні крововиливи блідо-червоного кольору) виявлених у потерпілої тілесних ушкоджень, можливо вказати, що вони могли утворитися в термін 1-1,5 доби до моменту огляду, тобто і в термін на який вказує обстежена та слідчий у постанові. За своїм характером виявлені тілесні ушкодження, на підставі п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. Виявлені у неї тілесні ушкодження, на підставі п. 2.1.3 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, не є небезпечними для життя , так як останні не спричинили загрозливі для життя явища. Виявлені тілесні ушкодження не відображають на собі характерологічні особливості травмуючого предмету, можливо лише вказати, що вони могли утворитися від дії тупого твердого предмету (предметів), якими могли бути і рука стиснута в кулак, нога взута у взяття або інший предмет з аналогічними властивостями. Враховуючи характер, локалізацію та кількість виявлених у потерпілої тілесних ушкоджень, можливо вказати, що вони є не характерними для спричинення їх при одномоментному падінні з висоти власного зросту. Виявлені у неї тілесні ушкодження знаходяться в анатомічних ділянках, доступних для нанесення їх власною рукою. Локалізація та характер тілесних ушкоджень в області задньої поверхні грудної клітини, лівого плечового суглобу, лобної області праворуч та шиї не суперечать механізму їх утворення, на який вказує ОСОБА_6 в ході проведення слідчого експерименту (том №1 а.с. 44-46).

Судово-медичний експерт ОСОБА_9 , будучи допитаною в судовому засіданні, в повному обсязі підтвердила висновки експерта № 2012-е від 29.04.2015 та роз`яснила, що вона особисто проводила огляд потерпілої ОСОБА_6 та була присутня в ході проведення слідчого експерименту. В ході проведення експертизи їй не була надана медична документація з лікарні, де потерпіла проходила стаціонарне лікування. При наявності даних документів, характер отриманих тілесних ушкоджень не змінився б, а от тяжкість тілесних ушкоджень могла би змінитись. На якій стадії може бути виявлений струс головного мозку та черепно-мозкова травма вона відповісти не може, тому що не є лікарем;

- висновком додаткової судово-медичної експертизи № 3394-е від 29.07.2015 згідно якого, з урахуванням додатково наданої медичної документації у потерпілої виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синця в лобній області праворуч; забію грудної клітини праворуч та синця по задній поверхні грудної клітини праворуч по лопатковій лінії по краю реберної дуги; синця та внутрішньо-шкіряного крововиливу на його тлі в проекції лівої ключиці з переходом в підключичну область ліворуч, синця по зовнішній поверхні лівого плечового суглобу, внутрішньо-шкіряного крововиливу по передній поверхні шиї ліворуч у середній третині. За своїм характером виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синця в лобній області праворуч, на підставі п. 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше, як три тижні (21 день). Неврологічна симптоматика з приводу черепно-мозкової травми, струсу головного мозку вкладається в термін до 21 доби. Тривалість лікування пов`язане з астено-невротичним синдромом. За своїм характером виявлені тілесні ушкодження в області шиї, грудної клітини та лівого плечового суглобу, на підставі п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки(том №1 а.с. 89-92);

- наданим особисто ОСОБА_3 , відеозаписом що безпосередньо оглядався у судовому засіданні, на якому зафіксовано факт конфлікту між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілою ОСОБА_6 при вищевикладених обставинах (том № 1 а.с. 77).

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 знайшла своє повне підтвердження в процесі судового розгляду.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України, як такі, що виразилися в умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Суд критично оцінює покази обвинуваченого ОСОБА_3 , в яких він не визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та вважає його покази такими, які продиктовані бажанням уникнути кримінальної відповідальності за вчинене.

Зокрема, покази обвинуваченого ОСОБА_3 спростовані показами свідка ОСОБА_8 та показами потерпілої ОСОБА_6 , сумніватися в об`єктивності яких у суду не має підстав. Даний висновок суду ґрунтується на тому, що в матеріалах кримінального провадження не має даних про загрозу заподіяння потерпілою ОСОБА_6 тілесних ушкоджень обвинуваченого ОСОБА_3 та висловлення в його адресу будь-яких погроз, під час якого б потерпіла була ініціатором конфлікту та що саме вона розпочала активні дії відносно обвинуваченого, що дозволяло би останньому вчиняти дії по своїй самообороні. Навпаки, саме обвинувачений ОСОБА_3 розпочав конфлікт з потерпілою, тому він своїми діями ініціював цей конфлікт, а також протоколом проведення слідчого експерименту від 29.04.2015 (том № 1 а.с. 42); Висновками експерта № 2012-е від 29.04.2015 (том №1 а.с.44-46); зокрема у даному висновку йдеться про те, що «Локалізація та характер тілесних ушкоджень не суперечать механізму їх утворення, на який вказує потерпіла ОСОБА_6 в ході проведення слідчого експерименту», а також додатковим висновком експерта № 3394-е від 29.07.2015 (том № 1 а.с. 89-92).

Факт наявності відеозапису, наданого ОСОБА_3 не спростовує версію потерпілої про нанесення їй обвинуваченим 05.01.2015 тілесних ушкоджень безпосередньо під час перебування як ОСОБА_3 так і ОСОБА_6 саме у приміщенні будинку АДРЕСА_1 , у той час як наданий ОСОБА_3 відеозапис зафіксував конфлікт між обвинуваченим і потерпілою події якого відбувалися безпосередньо у подвір`ї вказаного домоволодіння, та події, які відбулися у будинку залишилися поза межами огляду камер відеоспостереження.

За таких обставин суд вважає, що всі дії обвинуваченого ОСОБА_3 мали активний і послідовний характер, спрямований на умисне спричинення потерпілій ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.
Аналізуючи обрану обвинуваченим ОСОБА_3 позицію захисту, суд знаходить її такою, що продиктована його бажанням уникнути персональної відповідальності за вчинення злочину.
Досліджені судом і покладені в основу вироку докази у своїй сукупності і взаємозв`язку є допустимими, достовірними і достатніми для визнання ОСОБА_3 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та відсутність обставин, які обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.

Зокрема, під врахуванням особи винного слід розуміти врахування позитивних і негативних соціальних, фізичних, психічних і правових елементів характеристики особи, що вчинила злочин, які мають кримінально-правове значення.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 злочину, який скоєно умисно, і, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до злочинів невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні не визнав повністю, раніше не судимий, у лікарів психіатра та нарколога на обліку не перебуває, є особою пенсійного віку, маючого хворобливий стан здоров`я, з місця проживання скарг не надходило.

Крім вказаного, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисний злочин по відношенню до своєї рідної сестри, що вказує на зухвалу поведінку обвинуваченого по відношенню до близької людини та визначає відсутність у нього моральних цінностей, що становлять систему загальних правил поведінки людини (соціальних норм), заснованих на співвідношенні критеріїв добра і зла, порядності й непорядності, людяності та жорстокості.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_10 відповідно до ст. 66 КК України суд визнає: пенсійний вік та хворобливий стан здоров`я.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_10 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Суд вважає, що такі покарання як громадські роботи та обмеження волі, передбачені в санкції ч. 2 ст. 125 КК України, не може бути застосовано до обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки він є особою пенсійного віку. Оскільки ОСОБА_3 офіційно не працевлаштований це унеможливлює призначення йому покарання у виді виправних робіт. Покарання у виді арешту є надто суворим покаранням, враховуючи всі обставини у справі.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги ставлення обвинуваченого ОСОБА_3 до наслідків своїх дій, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України, оскільки, саме, це покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення нових злочинів.

Потерпілою ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 матеріальної шкоди в розмірі: 1743.00 гривень, що складається з витрат на медичні препарати та проведення судово-медичної експертизи, за надання юридичної допомоги в сумі 400.00 гривень та моральної шкоди в розмірі 15 000.00 гривень.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та пояснили, що моральна шкода обґрунтовується завданням потерпілій фізичного болю, її приниження та знущання над нею, моральними стражданнями від побиття та вчинення щодо неї фізичного насилля.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_7 позовні вимоги не визнали в повному обсязі.

Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_6 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 матеріальної та моральної шкоди, заподіяних внаслідок злочину підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.ст. 127-129 КПК України, ст. ст. 16, 1166, ч.1 ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.
З огляду на вказане, підлягає задоволенню позов в частині стягнення матеріально шкоди на загальну суму 1743.00 гривень, а саме понесених та документально підтверджених потерпілою витрат на лікування та проходження обстеження в КЗ « Дніпропетровське обласне бюро СМЕ(том № 1 а.с. 33-34, 36-37).

Відповідно до ст. 1 Закону України, від 20.12.2011, № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Відповідно до ч.2 ст. 120 КПК України, витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача та цивільного відповідача, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині відшкодування на користь потерпілої витрат пов`язаних з отриманням нею правової допомоги в сумі 400.00 гривень, оскільки, у матеріалах кримінального провадження відсутній погодинний розрахунок витраченого часу особи яка надавала правову допомогу потерпілій на виконання робіт, передбачених договором, не містять акту виконаних робіт, що виключає можливість задоволення позову у частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу.

Крім вказаного, ч.2 статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата) відноситься до умов, що визначаються в договорі про надання правової допомоги. Виходячи з наведених правових норм, вбачається, що для визначення суми компенсації витрат на правову допомогу необхідно визначення вартості однієї години роботи адвоката, при цьому вартість години роботи встановлюється за згодою сторін договору. В даному випадку факт надання позивачу правової допомоги підтверджений укладеним між ним та адвокатом договором про надання правової допомоги б/н від 19.05.2015 ( а.с.24-25) та квитанцією про сплату 400,00 грн. (т.1 а. с.35).

Проте, вказаний договір про надання правової допомоги не визначає погодинної вартості правової допомоги, наданої у даній справі, не містить чіткого, конкретного, змісту послуг про надання правової допомоги у цій справі. Також відсутні інші документи, які б визначали погодинну вартість правової допомоги та відображали вартість години за певний вид послуги та час витрачений, в тому числі, на участь у судових засіданнях; ознайомлення з матеріалами справи в суді.

Також, як свідчать матеріали кримінального провадження цивільний позов у провадженні яке наразі розглядається складено 30.04.2015 тобто раніше ніж було укладено договір про надання правової допомоги між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а квитанція за №45 від 30.04.2015 не містить інформації у зв`язку із чим та у якій справі ОСОБА_6 передала ОСОБА_5 грошову суму 400.00 гривень.

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Суд приходить до висновку, що в результаті отриманих потерпілою ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, їй була спричинена моральна шкода, яка, виходячи з п. 1) ч. 2 ст. 23 ЦК України, полягає у душевних стражданнях, які потерпіла зазнала у зв`язку з фізичним болем та моральними стражданнями, які вона зазнала у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями, яка підлягає частковому відшкодуванню обвинуваченим ОСОБА_3 на підставі ст.1167ЦК України, оскільки, відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини.

Згідно ч.3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахування інших обставин, які мають істотне значення, також при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

За таких обставин, враховуючи роз`яснення, які містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд, враховуючи також похилий вік обвинуваченого та те, що він є пенсіонером і не працює, визначає розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілій ОСОБА_6 в сумі 5 000.00 гривень.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850.00 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Позовну заяву ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт серії НОМЕР_1 від 18.03.2003) на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в результаті злочину 1743.00 (одну тисячу сімсот сорок три) гривні та в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 (п`ять тисяч) гривень, а всього 6743.00 (шість тисяч сімсот сорок три) гривні.

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_6 в іншій частині - відмовити.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя Амур-Нижньодніпровського

районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_11