Справа № 629/5691/14-к
Номер провадження № 1-кп/629/82/15
У Х В А Л А

29 грудня 2015 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , секретаря ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лозова, Харківської області питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченій:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці м. Лозова, Харківської області, громадянці України, з середньо освітою, не заміжньої, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка фактично мешкала за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, відносно якої обрана міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

26.12.2014 року до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з Лозівської міжрайонної прокуратури Харківської області надійшов обвинувальний акт та додані до нього документи у відношенні ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

27 жовтня 2014 року була обрана міра запобіжного заходу у відношенні обвинуваченої ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою.

10.01.2015 спливає двомісячний строк тримання під вартою ОСОБА_7 ..

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 , з урахуванням закінчення строку тримання обвинуваченої ОСОБА_7 під вартою, просив продовжити у відношенні обвинуваченої ОСОБА_7 застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на наявність підстав передбачених ст. 177 КПК України.

Потерпіла та її представник підтримали думку прокурора.

Обвинувачена ОСОБА_7 , залишила це питання на розсуд суду, захисник ОСОБА_6 заперечувала проти продовження терміну тримання під вартою, оскільки прокурор не навів ризики, передбачені ст. 177 КПК України та просила змінити міру запобіжного заходу на домашній арешт.

При вирішенні зазначеного клопотання суд виходить з наступного.

Згідно ст. 29 Конституції України ніхто не може бути арештованим або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, а згідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту.

При цьому суд враховує правову позицію ЄСПЛ викладену у п. 74 рішення від 10.02.2011 року у справі «Харченко проти України» відповідно до якої «відсутність чітко сформульованих положень, які б визначали, чи можливо належним чином продовжити (якщо так, то за яких умов) застосування на стадії судового слідства запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного на визначений період на стадії досудового слідства», «не відповідає критерію «передбачуваності закону» для цілей пункту 1 статті 5 Конвенції».

Згідно пунктів 1 і 5 ч. 1 ст. 177 КПК України "метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; … 5) продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою, відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України не може перевищувати шістдесяти днів.

Судом встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, який відповідно до санкції статті карається позбавленням волі від 10 до 15 років та відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів. Ухвалою слідчого судді від 27.10.2014 року під час досудового розслідування у відношенні ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який був продовжений ухвалами Лозівського міськрайонного суду Харківської області.

При вирішенні питання доцільності продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченої суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, зокрема що обвинувачена може переховуватись від суду відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України свідчать такі обставини як тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання її винною у вчиненні кримінального правопорушення в якому вона обвинувачується, що може бути достатньою причиною разом з іншими для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк проти України») крім того, ОСОБА_7 будучи працездатною особою не працює, не заміжня, неповнолітніх дітей на утриманні не має, що свідчить про відсутність у неї міцних соціальних зв`язків. Суд враховує, що судове слідство у справі триває.

Підстави, за яких судом було застосовано до обвинуваченої запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та обставини які при цьому враховувались не змінились, а ризики не зменшились, а тому продовження обвинуваченій строків тримання під вартою є виправданим.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для зміни міри запобіжного заходу, оскільки скасування чи зміна запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший, не пов`язаний з позбавленням волі, може призвести до спроб переховування від суду, а тому, залишає незмінним запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та продовжує строк тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 до 26 лютого 2016 року, вважаючи жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, таким, що не може запобігти вищевказаним ризикам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 177, 178, 331, 369-372, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_7 відмовити.

Задовольнити клопотання прокурора Лозівської міжрайонної прокуратури Харківської області ОСОБА_5 ..

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Лозова, Харківської області, зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 , яка фактично мешкала за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченій у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на строк, до шістдесяти днів, тобто до 26 лютого 2016 року в умовах Харківської установи виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 27).

Відлік строку продовження дії існуючого запобіжного заходу рахувати з дня винесення ухвали, а саме з 29 грудня 2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3