Іллінецький районний суд Вінницької області
В И Р О К

ІМЯМ УКРАЇНИ

27 вересня 2011 року Іллінецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Мотрука М.І

при секретарі Мозоль Л.І.

з участю прокурора Струся О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Іллінці кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, українця, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого-

по ст.122 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 15 червня 2011 року, близько 18 годин 30 хвилин, в с. Кантелина Іллінецького району Вінницької області, в своєму домогосподарстві, що по вулиці Шкільній 8, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, під час раптово виниклої сварки із ОСОБА_2, умисно наніс останньому два удари деревяним бруском (топорищем) по лівій руці в результаті чого спричинив тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої ліктьової кістки в нижній третині зі зміщенням уламків, які згідно висновку експерта №261 від 13.07.2011 року відносяться до категорії середніх тілесних ушкоджень, які спричинили тривалий понад 21 день розлад здоровя.

В судовому засіданні підсудній ОСОБА_1 свою вину у скоєні інкримінованого йому злочину визнав повністю і пояснив, що він проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4. Так, 15 червня 2011 року він перебував в своєму домогосподарстві і під час сварки з ОСОБА_2, із-за того, що ОСОБА_2 оббрехав його перед своєю дружиною, що він „нібито хотів з неї взяти гроші за пісок, який вона взяла у домогосподарстві ОСОБА_1 Він умисно наніс два удари деревяним топорищем ОСОБА_2 по лівій руці. Дані удари наніс ОСОБА_2, будучи в стані алкогольного спяніння. Як все було він не памятає, оскільки пройшло вже дуже багато часу. Свою вину він визнає повністю та щиро кається у вчиненому та просить суд суворо його не карати.

Будучи опитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_2 пояснив, що 15.06.2011 року до його домогосподарства прийшов ОСОБА_1 і запропонував йому випити горілки на дану пропозицію він погодився. Вони разом пішли до домогосподарства ОСОБА_1 і там вживали спиртні напої. Потім між ними вини к конфлікт по поводу того, що його дружина брала пісок у ОСОБА_1 без дозволу останнього, який переріс в бійку і ОСОБА_1 взяв в руки деревяний брусок, і наніс ним удар по його лівій руці. З підсуднім вони вже помирилися він просить суд суворо його не карати, а також просить суд стягнути з ОСОБА_1 кошти, які він потратив на лікування, а саме 605 гривень 59 копійок і 1000 гривень моральної шкоди.

Оскільки підсудній ОСОБА_1 визнав себе повністю винним в інкримінованому йому злочині, погоджується з зібраними доказами по справі, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за скороченою судовою процедурою, заслухавши думку прокурора, відповідно до ч.3ст.299 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються та не опротестовуються, а саме в частині допиту свідків.

Крім повного визнання своєї вини підсуднім його вина у скоєні злочину підтверджується і іншими матеріалами справи, які зібрані в ході досудового слідства та дослідженими в судовому засіданні а саме: заявою потерпілого ОСОБА_2 (а.с.3), протоколом огляду місця події (а.с.4) висновком судово-медичної експертизи №261 від 12.07.2011 року (а.с.24-25), протоколом виїмки (а.с.55).

Оцінивши в сукупності всі дослідженні по справі докази, суд вважає, що вина підсудного ОСОБА_1 доведена повністю, дії підсудного ОСОБА_1 органом досудового слідства кваліфіковані вірно за ч.1ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоровя.

Призначаючи підсудному міру покарання, суд враховує, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який раніше не судимий, як помякшуючі обставини щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставини, що обтяжують покарання вчинення злочину в стані спяніння. За таких обставин, враховуючи дані про особу підсудного в їх сукупності суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 слід призначити міру покарання, в межах санкції статті ч.1ст.122 КК України у виді обмеження волі. Враховуючи обставини справи, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудного, суд приходить до висновку, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства і вважає за можливе призначити ОСОБА_1 покарання в межах санкції статті 122 КК України з застосуванням ст.75 КК України, встановивши йому іспитовий строк терміном на два роки, що буде необхідним для його виправлення і попередження нових злочинів.

Відносно цивільного позову з врахуванням вищезазначених доказів вини підсудного у вчиненні злочину, суд вважає, що в частині вимог матеріальної шкоди цивільний позов підлягає задоволенню. Оскільки потерпілим в судовому засіданні було доведено та документально підтверджено, що ним витрачено на лікування 605 гривень 59 копійок на придбання необхідних лікарських засобів (а.с.43-44).

Щодо моральної шкоди, то суд з врахуванням наведених потерпілим підстав для її задоволення, та відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року із змінами №5 від 27.05.2001 року та №1 від 27.02.2009 року в якій чітко зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому доказуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно, з яких міркувань виходив позивач визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовна вимога потерпілого щодо стягнення з підсудного моральної шкоди підлягає задоволенню, оскільки в ході розгляду справи було встановлено, що мав місце факт нанесення тілесних ушкоджень підсуднім ОСОБА_1 потерпілому ОСОБА_2, внаслідок яких потерпілий одержав тілесні ушкодження, був змушений тривалий час знаходитись на лікуванні. Таким чином, суд вважає, що з підсудного ОСОБА_1 на користь потерпілого ОСОБА_2 слід стягнути моральну шкоду в розмірі 1000 гривень.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.81 КПК України.

Підстав для зміни міри запобіжного заходу суд не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.323, 324 КПК України суд,

П Р И С У Д И В:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєні ним злочину, передбаченого ч. 1ст.122 КК України і призначити йому покарання по ст.122ч.1 КК України у виді двох років обмеження волі.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування основного покарання з випробовуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю на два роки.

Цивільний позов задоволити повністю: стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 605 гривень 59 копійок матеріальної шкоди, 1000 гривень моральної шкоди.

Речові докази по справі, деревяний брусок (топорище), яке знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів Іллінецького РВ ГУМВС України у Вінницькій області знищити.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу залишити без змін підписка про невиїзд.

Апеляція на вирок суду першої інстанції може бути подана до апеляційного суду Вінницької області протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення через Іллінецький районний суд.

Головуючий: /підпис/