Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого - судді ОСОБА_18,
суддів ОСОБА_19, ОСОБА_20,
при секретарі судового засідання ОСОБА_21,
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 29 вересня 2015 року кримінальне провадження, внесене до єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000138, за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 26 травня 2015 року.

Вироком Путильського районного суду Чернівецької області від 24 березня 2015 року

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Чернівців, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, раніше не судимого,

засуджено за ч. 1 ст. 119 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки, з покладенням на нього певних обов'язків.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 20442,00 гривні матеріальної шкоди та 70000,00 гривень на відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 26 травня 2015 року вирок місцевого суду в частині відшкодування моральної шкоди змінено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 200000,00 гривень на відшкодування моральної шкоди.

В решті вирок залишено без змін.

Кримінальне провадження розглянуто за участю:

прокурора ОСОБА_22,

У касаційній скарзі засуджений посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що розгляд у суді апеляційної інстанції відбувся з порушенням вимог ч. 3 ст. 412 КПК України, оскільки його належним чином не було повідомлено про дату, час і місце судового засідання.

За вироком суду, ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він 29 липня 2014 року приблизно о 21 год. 30 хв. разом із ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 приїхали до приміщення бару «Більярдна», який знаходиться за адресою: смт. Путила, вул. Федьковича, 2, Чернівецької області, де, на момент їх приїзду вже відпочивали жителі Путильського району Чернівецької області ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 Приблизно о 22 год. 00 хв., між вказаними особами виник словесний конфлікт, який продовжився на вулиці, на території ринку, який знаходиться по вул. Федьковича в смт. Путила Чернівецької області. Під час даного конфлікту ОСОБА_15 наніс один удар кулаком в область обличчя ОСОБА_5, який в подальшому, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків між ним та ОСОБА_15, переслідуючи мету нанесення останньому тілесних ушкоджень та не бажаючи і не передбачаючи настання його смерті, умисно наніс ОСОБА_15 один удар кулаком руки в область обличчя, від якого останній, перебуваючи на бетонному підвищенні, на висоті до 4-х см над поверхнею землі, впав на спину, із подальшим співударянням головою об площину землі, внаслідок чого отримав тяжкі тілесні ушкодження від яких настала смерть на місці події.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який не підтримав касаційну скаргу засудженого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з вимогами ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до положень ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, перелік яких наведено у ст. 412 КПК України.

П. 3 ч. 2 ст. 412 КПК України передбачає, що судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності обвинуваченого, крім випадків, передбачених частиною третьою статті 323 чи статтею 381 цього Кодексу, або прокурора, крім випадків, коли його участь не є обов'язковою.

На думку колегії суддів, кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 судом апеляційної інстанції розглянуто з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 КПК України апеляційний розгляд здійснюється згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених главою 31 розділу V КПК України.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 315 КПК України з метою підготовки до судового розгляду суд визначає дату та місце проведення судового розгляду.

У відповідності до ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття. Якщо для участі в розгляді в судове засідання не прибули учасники кримінального провадження, участь яких згідно з вимогами цього Кодексу або рішенням суду апеляційної інстанції є обов'язковою, апеляційний розгляд відкладається.

Вказаних вимог закону суд апеляційної інстанції не дотримався, оскільки не повідомив належним чином ОСОБА_5 про день та час розгляду справи в суді апеляційної інстанції та розглянув провадження за його відсутності.

У матеріалах провадження міститься лист від 15 травня 2015 року, яким апеляційний суд надіслав копію ухвали від 15 травня 2015 року про закінчення підготовки апеляційного провадження та призначення апеляційного розгляду на 26 травня 2015 року на 10.00 годину (т. 3 а. с. 219-220).

Проте, як убачається з журналу судового засідання, а також з технічного носія інформації (т. 3 а. с. 228 - 231), суд, розпочинаючи розгляд провадження, не переконався належним чином про те, чи повідомлені учасники кримінального провадження про дату, час та місце проведення судового розгляду.

Практика Європейського суду з прав людини, яка поряд з Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до положень Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, під час розгляду справ українськими судами повинна використовуватись як джерело права.

Відповідно до п. 1 ст. 46 Конвенції та статті 2 вказаного Закону України Рішення Європейського суду з прав людини є обов'язковим для виконання Україною.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 21 липня 2011 року, яке вступило в законну силу 21 жовтня 2011 року, встановлено, що при розгляді справи за скаргою ОСОБА_16 в судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій було допущено порушення ст. 3, п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, й через те, що суд апеляційної інстанції розглянув подану ОСОБА_16 апеляцію на постанову місцевого суду без його участі та таким чином обмежив його право бути присутнім під час розгляду справи.

Так, в матеріалах провадження відсутні будь-які об'єктивні дані про повідомлення ОСОБА_5 про дату, час та місце проведення судового розгляду (відсутні зворотні повідомлення, телефонограми й т.і. тощо).

В засіданні суді апеляційної інстанції 26.05.2015 року суддя-доповідач доповів зміст оскарженого судового рішення та доводи учасників судового провадження, викладені в апеляційних скаргах, суд вислухав думку учасників процесу, провів судові дебати та було оголошено резолютивну частину судового рішення (т. 3 а. с. 229 - 231). При цьому не було з'ясовано чи всі учасники кримінального провадження належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду.

На думку колегії суддів касаційного суду, ця обставина призвела до порушення права засудженого на захист, зокрема позбавила його права бути присутнім під час розгляду провадження, давати пояснення з приводу поданих апеляцій, виступати в судових дебатах, наводити доводи на обґрунтування своєї позиції, скористатися іншими процесуальними правами тощо, а апеляційний суд допустився порушення вимог ст. 7 КПК України щодо дотримання принципів диспозитивності та змагальності сторін.

Крім того, під час відтворення технічного носія на якому збережено хід судового розгляду, колегією суддів встановлено, що, на порушення вимог ст. 344 КПК України захиснику засудженого - адвокату ОСОБА_17, який запізнився у судове засідання ( т. 3 а. с. 230) не було оголошено склад суду та не було роз'яснено право відводу.

За таких обставин ухвалу суду апеляційної інстанції не можна вважати законною та обґрунтованою, у зв'язку з чим вона підлягає скасуванню, з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, під час якого необхідно усунути вказані недоліки та постановити судове рішення у відповідності з усіма вимогами кримінального процесуального законодавства.

Керуючись ст.ст. 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 26 травня 2015 року задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 26 травня 2015 року щодо ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_18 ОСОБА_19 ОСОБА_20