Справа № 1-1411/2010
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2010 року Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Метелешко О.В.

при секретарі Паєті О.В.

за участю прокурора Мороз О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, п/б, раніше не судимого в силу ст. 89 КК У країни, -

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, 13 вересня 2010 року, приблизно об 11 год. 03 хв., перебуваючи у приміщенні магазину продуктів, який розташований по вул. Бойченка, 5-А в м. Києві, помітив на прилавку у коробці гроші в сумі 100 гривень, які належать ОСОБА_2 та в цей час у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме грошей в сумі 100 гривень.

Здійснюючи свої злочинні наміри, ОСОБА_1, впевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до полиці торгівельного залу вищевказаного магазину, звідки таємно викрав чуже майно, а саме гроші в сумі 100 гривень, які належать ОСОБА_2М, після чого, утримуючи викрадені грошові кошти у руці, направився до виходу з приміщення магазину та в цей час ОСОБА_3, яка працює продавцем у даному магазині, зробила зауваження ОСОБА_1, а саме зупинитися. ОСОБА_1 розуміючи, що його дії стали помітними та носять відкритий характер, не виконавши усі дії, які він вважав необхідні для доведення свого злочинного умислу до кінця, повернувся до вищевказаної полиці і викинув дану суму грошей, направившись до виходу з приміщення вищевказаного магазину, де був затриманий працівниками міліції.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_1 вину визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно 13 вересня 2010 року приблизно об 11 годині дня, знаходячись в магазині, що розташований за адресою: м. Київ, вул. Бойченка, 5-А в м. Києві, підійшов до відділу горілчаних виробів та помітив, що у даному відділі відсутній продавець і, що біля стіни даного магазину на ящику з-під продуктів лежать гроші, однією купюрою в сумі 100 гривень. Він, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, підійшов до вищевказаного ящика та забрав з нього гроші в сумі 100 гривень. Тримаючи дану суму грошей у своїй руці, при цьому нікуди не встиг відійти, почув зі сторони своєї спини крик жіночим голосом «закрийте двері та викличте міліцію». Він злякався і відразу гроші в сумі 100 гривень, поклав на вищевказаний ящик. Після цього, він залишився у приміщенні магазину та нікуди не тікав і відразу до приміщення зайшли працівники міліції, які його затримали.

Покази ОСОБА_1 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння підсудним змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. З ст. 299 КПК України обмеживши в судовому засіданні за згодою учасників процесу обсяг дослідження доказів допитом підсудного, який повністю визнав себе винним у вчиненні злочину, суд приходить до висновку про недоцільність дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, розяснивши при цьому „учасникам процесу, що в такому випадку, вони позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 в тому, що він своїми умисними діями вчинив незакінчених замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), оскільки з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, і тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні підсудному ОСОБА_1 виду та міри покарання, приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії середньої тяжкості, конкретні обставини справи, дані про особу підсудного, який під наглядом у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (а.с. 69- 70), за місцем проживання скарг на його поведінку не надходило (а.с. 71), офіційно не працює.

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає помякшуючою обставиною щире каяття підсудного у вчиненому злочині.

Обставини, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_1 покарання у виді обмеження волі, але з урахуванням обставин справи та особи винного, суд дійшов висновку, що його перевиховання та виправлення можливе без відбуття покарання, та вважає за доцільне застосувати положення ''ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням та покласти на підсудного обовязки, визначені п. п. 2-4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Речові докази у справі, а саме:

-гроші в сумі 102 гривні, а саме, одну купюру номіналом 100 гривень, серія ВК 3992526 та одну купюру номіналом 2 гривні, серія ВІД 6297798, що передані під розписку ОСОБА_2, залишити у його власності (а.с. 19-20).

Судові витрати у справі не понесені.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд,-

3АСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_1 від призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобовязати ОСОБА_1 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично зявлятись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Речові докази у справі, а саме:

-гроші в сумі 102 гривні, а саме, одну купюру номіналом 100 гривень, серія ВК 3992526 та одну купюру номіналом 2 гривні, серія ВІД 6297798, що передані під розписку ОСОБА_2, залишити у його власності (а.с. 19-20).

Судові витрати у справі не понесені.

Запобіжний захід ОСОБА_1 до набрання вироком законної сили залишити без змін - підписку про невиїзд.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 15 (пятнадцяти) діб з моменту його проголошення.

Суддя: