Справа № 159/634/16-к
Провадження № 1-кс/159/94/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 лютого 2016 року м. Ковель

Слідчий суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю:
секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ковелі справу за скаргою ОСОБА_4 на бездіяльність старшого слідчого Ковельського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 , яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення,
в с т а н о в и в :
30.12.2015 року ОСОБА_4 подав у канцелярію Ковельського ВП ГУНП у Волинській області заяву про притягнення свідка у кримінальних провадженнях № 0000057 та № 0000058 від 04.11.2015 року з правовою кваліфікацією за ч.1 ст.364 та ч.2 ст.190 КК України ОСОБА_6 до відповідальності за відмову давати показання за ч.1 ст.385 КК України.

Відомості за вказаною заявою не були внесені до ЄРДР, а сама заява розглядається в порядку, передбаченому Законом «Про звернення громадян».

Заявник вважає, що згадана заява має бути внесена до ЄРДР у будь-якому випадку, в інакший спосіб, ніж розпочати розслідування, її розглянути неможливо. Просить зобов`язати уповноважену особу Ковельського ВП ГУНП у Волинській області внести відповідні відомості до ЄРДР.

У задоволенні заяви слід відмовити.

Згідно ч.1 ст.214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Згідно п.4 ч.5 ст.214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Аналіз згаданих норм у їх сукупності приводить до незаперечного висновку, що заява, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення мають містити виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Тобто, заява, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення мають містити не будь-який виклад обставин, які заявник вважає злочином, виходячи з власних переконань і міркувань, а саме, обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення з точки зору кримінальної практики, зокрема, встановленого ч.1 ст.11 КК України поняття злочину.

Слідчий, прокурор має виявити у заяві, повідомленні про вчинене кримінальне правопорушення обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, і лише тоді він зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Інакше, заява, яка не містить викладу обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, має бути розглянута як звичайне звернення в порядку, передбаченому Законом «Про звернення громадян».

Тлумачення ч.1 ст.214 КПК України, в основі якого лежить переконання, що слідчий чи прокурор зобов`язані вносити до ЄРДР усе, що заявник назвав злочином, а потім розбиратися, є невірним. Таке тлумачення створює загрозу порушення прав людини, невиправданого втручання у її життя, загрозу використання кримінальної процедури як засобу тиску, помсти, розправи, аргументу у з`ясуванні стосунків.

Такі ризики не можуть бути виправдані думкою, що відсутність можливості огульного внесення заяв у ЄРДР, може призвести до штучних перешкод у внесенні заяви про реальний злочин. На цей випадок законодавець передбачив можливість оскарження відмови у внесенні у реєстр до слідчого судді. Такого запобіжного заходу цілком достатньо.

ОСОБА_6 має право відмовитись давати показання щодо себе у згаданих кримінальних провадженнях.

Згідно ст.63 Конституції України особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом.

Заявник, згідно фабул, внесених за його заявою в ЄРДР, обвинувачує її у вчиненні шахрайських дій. Вже одного такого його твердження достатньо для виникнення у ОСОБА_6 права відмовитись давати будь-які показання щодо себе і своєї участі у подіях. І не важливо, що їй не пред`явлена підозра чи обвинувачення. Більше того, ОСОБА_6 , у зв`язку з можливістю такого пред`явлення, взагалі не може бути допитана як свідок згідно вимог п.6 ч.2 ст.87 КПК України. Такий допит буде визнаний істотним порушенням прав людини і основоположних свобод.

Таким самим істотним порушенням прав людини і основоположних свобод буде визнаний сам по собі факт внесення державою в ЄРДР відомостей щодо ОСОБА_6 про відмову нею давати показання. І не важливо, що провадження буде згодом закрите.

Це ще один довід невірності позиції про огульне внесення в ЄРДР будь-яких відомостей, названих заявниками злочином.

Таким чином, заява ОСОБА_4 про притягнення ОСОБА_6 до відповідальності за відмову давати показання не містить викладу обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, відомостей, які можуть бути розцінені як відомості про злочин, а тому невнесення цих відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань правомірне.

Керуючись ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в :
У задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність старшого слідчого Ковельського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 , яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення відмовити.
Відповідно до ч.3 ст.307 КПК України ухвала не може бути оскаржена.

Слідчий суддя ОСОБА_7