АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/742/15 Справа № 712/5065/15-к Категорія: ч.2 ст.125 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 вересня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

обвинувачуваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси, кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинувачуваного ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.06.2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, українця, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України і призначено покарання у виді штрафу в розмірі 1250 грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_9 в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000грн..

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_10 в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000грн..

Стягнуто з ОСОБА_7 в дохід держави судові витрати за залучення експертів в розмірі 184,14 грн..

Вирішено долю речових доказів в порядку ст.100 КПК України.

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку районного суду ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він 25.01.2015 року близько 00.00 год. перебуваючи за місцем проживання свого брата ОСОБА_11 , а саме за адресою: АДРЕСА_2 на п`ятому поверсі даного будинку, в коридорі, умисно наніс тілесні ушкодження гр.. ОСОБА_9 1982 р.н. що згідно висновку експерта №642 від 09.04.2015 року, а саме: непроникаюче поранення грудної клітки зліва, рубець на правій бічній поверхні шиї, рана лінійної форми на переній поверхні правого колінного суглобу, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень та одночасно ОСОБА_10 1987 р.н., що згідно висновку експерта №643 від 09.04.2015 року, а саме: непроникаюче ножове поранення передньої черевної стінки, рубці на тильній поверхні другого пальця правої кисті, долоні поверхні правої кисті, рубці тильної поверхні п`ятого пальця та правій щоці, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Обвинувачуваний ОСОБА_7 не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації його дій просить вирок суду першої інстанції скасувати в частині стягнення на користь потерпілого ОСОБА_9 в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000грн. та на користь потерпілого ОСОБА_10 в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000грн. у зв`язку з грубим порушенням норм процесуального та матеріального права. Обґрунтовуючи свої вимоги апелянт вказує, що позивачем було заявлено цивільний позов із вимогою про відшкодування нанесеної матеріальної шкоди, а ні вимоги про моральну шкоду не заявлялось, отже суд не вправі був стягувати таку шкоду.

Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_8 не заперечуючи доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину та правильності кваліфікації його дій за ч.2 ст.125 КК України вважає що вирок суду є незаконним і підлягає зміні у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, яка полягала в тому, що судом при призначені покарання у виді штрафу в розмірі 1250 грн. тобто в грошовому еквіваленті, а не у неоподаткованих мінімумах доходів громадян як того вимагає законодавець. Крім того оскаржуваним вироком ОСОБА_7 призначено покарання у виді штрафу в розмірі 1250 грн., який є неконкретним і становить 73,5294 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Заслухавши суддю доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та заперечував щодо задоволення апеляційної скарги ОСОБА_7 , обвинувачуваного ОСОБА_7 який в судових дебатах та останньому слові просив задовольнити апеляційні вимоги та відмовити прокурору у задоволенні апеляційних вимог, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція обвинуваченого підлягає частковому задоволенню, а апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити в повному обсязі виходячи з наступних підстав.

Згідно ст.404 КПК України, вирок суду 1 інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляції.

Колегія суддів вважає, що вирок суду відносно ОСОБА_7 підлягає зміні.

Відповідно до змісту ч.2 ст.50 КК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання" особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Згідно ст. 51 КК України до осіб, визнаних винними у вчинені злочину, судом може бути застосовано покарання у виді штрафу.

При цьому, штраф - це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині КК України, залежно від тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням майнового стану винного в межах від 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до 50 тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу.

У відповідності до ст. 53 КК України штраф призначається не в конкретній сумі гривень, а у вигляді суми, яка відповідає певній кількості, офіційно встановленої законодавством України неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент вчинення злочину.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що судом 1 інстанції призначено покарання до обвинуваченого ОСОБА_7 у виді штрафу в дохід держави в розмірі 1250 грн., тобто судом 1 інстанції, в супереч ст.ст.51, 53 КК України, обвинуваченому розмір покарання у виді штрафу визначений не у неоподатковуваних мінімумах доходів громадян, а у грошовому еквіваленті.

Крім того оскаржуваним вироком ОСОБА_7 призначено покарання у виді штрафу в розмірі 1250 грн., який є неконкретним і становить 73,5294 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає, що суд 1 інстанції в порушення вимог законодавства про кримінальну відповідальність призначив ОСОБА_12 покарання в грошовому еквіваленті.

Що ж стосується апеляційної скарги ОСОБА_7 щодо порушення норм процесуального та матеріального права при вирішенні питання про відшкодування нанесеної матеріальної та моральної шкоди заслуговує на увагу.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження (а.с. 8-9) ОСОБА_10 та ОСОБА_9 подали позовну заяву про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням в якій просили стягнути на їх користь з ОСОБА_13 , матеріальну шкоду в розмірі 10000грн. кожному.

Відповідно до роз`яснень п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29.06.1990 року із змінами і доповненнями «Про виконання судами України законодавства і ППВСУ з питань судового розгляду справ і постановлення вироку», необхідно мотивувати у вироку вирішення цивільного позову в кримінальній справі, керуючись відповідними нормами ЦПК України, роз`ясненнями ПВСУ №3 від 31.03.1989 року.

Згідно роз`яснень п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 року із змінами і доповненнями «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», суд має навести у вироку мотиви прийнятого рішення про задоволення чи відхилення цивільного позову, якими доказами це підтверджується, а також навести відповідні розрахунки сум, що підлягають стягненню, вказати матеріальний закон, на підставі якого вирішено цивільний позов.

Проте судом першої інстанції вказані вимоги КПК України та Пленуму Верховного Суду України при постановлені вироку в частині розв`язання цивільного позову не виконані, оскільки у даному вироку взагалі не вказані мотиви задоволення цивільного позову потерпілих щодо матеріальної шкоди, не вказані докази якими підтверджується сума задоволеного позову щодо матеріальної шкоди, не наведені розрахунки матеріальної шкоди з приводу того чому саме в такому розмірі задоволено позов та не вказано з яких міркувань, при цьому, виходив суд, і взагалі не вказано які саме матеріальні вимоги задоволені.

Суд першої інстанції у мотивувальній частині вироку, вказуючи про задоволення позову потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 щодо відшкодування моральної шкоди, не навів підстав прийняття такого рішення, взагалі не вказавши, в чому саме виразились моральні страждання потерпілих та з яких міркувань при цьому виходив суд.

Крім того судом не взято до уваги, що потерпілими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не заявлявся цивільний позов, щодо відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

За таких обставин вирок суду в частині розв`язання цивільного позову потерпілого ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підлягає скасуванню з направленням справи у цій частині на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства, тому апеляція обвинуваченого в цій частині підлягає частковому задоволенню.

У зв`язку з вищенаведеним, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає задоволенню, а вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 червня 2015 року, відносно ОСОБА_7 слід змінити в частині призначеного покарання.

Колегія суддів приходить до висновку, що оскільки за ч.2 ст.125 КК України вина ОСОБА_7 доведена повністю, то необхідно вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.2 ст.125 КК України до штрафу в розмірі 73 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1241 грн.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 408, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 задовольнити в повному обсязі.

Вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.06.2015 року, відносно ОСОБА_7 змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.2 ст.125 КК України до штрафу в розмірі 73 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1241 грн.

Вирок в частині розв`язання цивільного позову ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до ОСОБА_7 скасувати, та в цій частині призначити новий судовий розгляд у Соснівському районному суді м. Черкаси в порядку цивільного судочинства в іншому складі суду.

В решті вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.06.2015 року, відносно ОСОБА_7 - залишити без змін.

Головуючий :

Судді :