Справа №477/1196/15-к 29.12.2015 29.12.2015 29.12.2015
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 грудня 2015 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
Головуючого судді: ОСОБА_1
Суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря: ОСОБА_4 ,
прокурора: ОСОБА_5 ,

захисника: ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 на вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 01.10.2015 року, відносно

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Скоблик Новоодеського району Миколаївської області, українця, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого і проживаючого за адресою: по АДРЕСА_1 ,

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.
Прокурор, не оспорюючи обставин справи, доведеність вини, кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 , вид і розмір призначеного йому покарання, просить вирок скасувати з постановленням нового вироку через неправильне застосування кримінального закону, яке вбачає у неправильному звільненні обвинуваченого від відбування покарання.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Провадження №11-кп/784/845/15 Головуючий суду 1 інстанції: ОСОБА_8

Категорія: ст.286 ч.2 КК України Доповідач апеляційної інстанції: ОСОБА_1 .

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, з покладенням обов`язків, з числа передбачених ст.76 КК України: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчої інспекції.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь:

- ОСОБА_9 - у відшкодування майнової шкоди - 985 грн. та моральної шкоди - та 60 000 грн.

- ОСОБА_10 у відшкодування майнової шкоди 3 905 грн. 96 коп. та моральної шкоди 4 000 грн..

- Управління Казначейства Жовтневого району Миколаївської області відшкодування витрат на лікування потерпілого ОСОБА_10 5 680 грн. 37 коп.

- НДЕКЦ при УМВС України в Миколаївській області процесуальних витрат по залученню експертів під час досудового розслідування на суму 7987грн. 02коп.

Узагальнені доводи апеляційної скарги прокурора.
Вважає, що суд безпідставно застосував ст.75 КК України і звільнив ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, не взявши до уваги тяжкість злочину, його наслідки, які полягали в загибелі людини, самі обставини справи, в числі яких вважає характер і мотиви порушень обвинуваченим ПДР України, його ставлення до цих порушень, а також поведінку після вчинення злочину.

Просить вирок скасувати в частині звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 вважати засудженим за ст.286 ч.2 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
12.02.2015 року приблизно о 18 год. 10 хв. ОСОБА_7 , керуючи належним йому несправним, але працездатним автомобілем «АЗЛК 2140» д/н НОМЕР_1 , рухався в с. Пересадівка Жовтневого району Миколаївської області в темний час доби.
При цьому, в його автомобілі, в порушення п.п. «а» п. 31.4.3 ПДР України, була несправна ліва фара головного освітлення автомобіля, яка працювала лише в режимі ближнього світла. Однак, ОСОБА_7 рухався на своєму несправному автомобілі по вул. Леніна в с. Пересадівка зі сторони центру в напрямку виїзду із села.
В цей же час по вул. Леніна зі сторони виїзду з с. Пересадівка в напрямку центру, рухався мотоцикл «Дніпро 11» д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_11 , який у порушення правил, визначених п.п. «а» п.2.1, п.п. «а», «г» п. 2.3., п. 21.1, п.п. «а», «б» п. 31.4.5, п.п. «а» п. 31.4.1 ПДР України, не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом, керував вищезазначеним мотоциклом, який знаходився в технічно несправному стані в частині відсутності тросу приводу гальмівного механізму переднього колеса, відсутності гальм бічного причепу, наднормативного зносу протектору усіх коліс мотоциклу, оголення корду на колесі бічного причепа та розукомплектованому стані в частині відсутності коляски на боковому причепі мотоцикла, перевозив пасажирів: ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , які знаходились без шоломів на транспортному засобі, який не обладнаний місцем для сидіння на боковому причепі мотоциклу, що передбачено його технічною характеристикою, та під час руху в населеному пункті де рух транспортних засобів дозволено зі швидкістю не більше 60 км/год., в порушення п. 12.4 ПДР України рухався зі швидкістю 65 км/год.
Рухаючись у вказаному напрямку, в районі буд.№ 178 по вул. Леніна, водій ОСОБА_7 грубо порушив п.п. «б» п. 2.3, п. 10.1, 10.4 ПДР України, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміни, перед початком зміни напрямку руху ліворуч при з`їзді до подвір`я домоволодіння, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виконуючи маневр повороту ліворуч, не надав перевагу в русі мотоциклу «Дніпро 11» д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_11 , виїхав на смугу зустрічного руху, в наслідок чого відбулося зіткнення між вказаними транспортними засобами.
В результаті ДТП пасажир мотоциклу «Дніпро 11» - ОСОБА_12 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди, а пасажир вказаного мотоциклу - ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи №143 від 22.04.2015 року смерть ОСОБА_12 настала в результаті черепно-мозкової травми у виді осколкового перелому кісток зводу та основи черепу, ділянки забиття речовини головного мозку, наявності ділянок субарахноїдальних крововиливів, які ускладнилися набряком та набуханням речовини головного мозку з подальшим вклиненням стовбурових структур у великий потиличний отвір.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи №429 від 24.04.2015 року у ОСОБА_10 мали місце тілесні ушкодження у вигляді забиття головного мозку 1 ступеню, ран м`яких тканин голови, підшкірної гематоми м`яких тканин голови, які відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
Дана ДТП сталася внаслідок злочинного порушення водієм ОСОБА_7 п.п. «б» п. 2.3, п. 10.1; 10,4 ПДР України, які знаходяться в прямому причинному зв`язку із наслідками, що настали.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_5 на підтримку апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які вважали вирок законним і обґрунтованим і просили залишити його без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та додатково надані обвинуваченим, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд прийшов до таких висновків.
Рішення суду про визнання ОСОБА_7 винуватим у вчиненні злочину, за який його засуджено, а також кваліфікація дій за ст.286 ч.2 КК України, апелянтом не оскаржуються, в зв`язку з чим відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.
Що стосується покарання, то воно призначено обвинуваченому ОСОБА_7 відповідно до вимог ст.ст.65, 66 КК України з врахуванням вчинення ним тяжкого злочину, конкретних обставини провадження в числі яких є його вчинення з необережності, особи винного, який раніше не судимий, характеризується позитивно за місцем проживання і роботи; стану його здоров`я; обставини, яка пом`якшує покарання - щирого каяття у вчиненому.
Крім того, судом вірно врахована й поведінка обвинуваченого ОСОБА_7 безпосередньо після ДТП (виклик швидкої, надання допомоги потерпілому), що також характеризує його особу та спростовує доводи апелянта в цій частині.
Що стосується характеру порушень обвинуваченим ПДР України та наслідків вчиненого, про що наголошує апелянт, то зазначені обставини враховані судом в сукупності з іншими, як такі, що утворюють склад інкримінованого ОСОБА_7 злочину.
Саме з врахуванням тяжкості вчиненого злочину, наведених конкретних обставин провадження, даних про особу обвинуваченого, щирого каяття, яке пом`якшує покарання, суд дійшов правильного висновку про можливість виправлення обвинуваченої ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства та застосував ст.75 КК України з покладенням певних обов`язків з числа передбачених ст.76 КК України.

Крім того, на думку апеляційного суду підлягає врахуванню і добровільне часткове відшкодування ОСОБА_7 шкоди потерпілим, яке суд не врахував, пославшись на незначний розмір відшкодувань у порівнянні з заявленими позовами.
Також з наданої ОСОБА_7 апеляційному суду банківської квитанції №63467387 від 13.11.2015 року вбачається, що він перерахував на користь потерпілого ОСОБА_13 5000 грн. у відшкодування шкоди, завданої злочином.
Крім того, з розписки потерпілого ОСОБА_10 , наданої апеляційному суду, вбачається, що 15.11.2015 року він отримав від ОСОБА_7 3000 грн. у відшкодування завданої шкоди.
На думку апеляційного суду зазначене характеризує суб`єктивне ставлення ОСОБА_7 до вчиненого і свідчить про щирість його каяття та бажання виправити ситуацію, що склалася.
Також, колегія суддів враховує і думки потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 щодо призначення покарання обвинуваченому, які в суді 1 інстанції просили не позбавляти його волі.

Підлягають врахуванню і обставини, що характеризують поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 до вчинення злочину, зокрема, відсутність будь-яких правопорушень до вчинення злочину, наявність постійного місця роботи не зважаючи на перебування на пенсії, що свідчить про його ставлення до праці, а також його індивідуальні якості: вік, стан здоров`я, спосіб життя, наявність сім`ї і постійного місця проживання, що свідчить про стійки соціальні зв`язки.

Всі зазначені обставини, на думку апеляційного суду, істотно знижують фактичну тяжкість злочину і особливо ступінь небезпечності винної особи для суспільства, що в сукупності й утворило підстави для висновку суду про можливість звільнення ОСОБА_7 від покарання з випробуванням.
З врахуванням наведеного вище, суд 1 інстанції дослідив матеріали провадження відповідно до вимог КПК України, покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначив необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, тому підстави для скасування вироку та ухвалення нового, про що просить апелянт, відсутні.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 01.10.2015 року відносно ОСОБА_7 без зміни.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: