Справа № 464/5271/15-к
пр.№ 1-кп/464/33/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.02.2016 року

Сихівський районний суд міста Львова у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження № 0001691 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, громадянина України, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, не працюючого, інваліда другої групи, раніше неодноразово судимого, востаннє вироком Галицького районного суду м.Львова від 17 липня 2014 року за ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном на 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 , 16.06.2015 року близько 15 год 05 хв, перебуваючи на гуртовому ринку «Шувар», що по вул. Хуторівка, 4-б у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, відчинив передні ліві двері автомобіля марки «Ford Transit» із державним номерним знаком НОМЕР_1 , звідки таємно викрав барсетку, в якій знаходилися гроші у сумі 6 000 гривень, мобільний телефон марки «Lenovo A526», вартістю 2000 гривень, свідоцтво про реєстрацію автомобіля «Ford Transit» д.н.з. НОМЕР_1 , водійське посвідчення та паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_5 , чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 8 000 гривень.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України визнав повністю та дав пояснення аналогічні фабулі обвинувачення.

Будучи допитаним у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 дав показання, що 16.06.2015 року, перебуваючи на ринку «Шувар», за адресою: м.Львів, вул. Хуторівка, 4-б у м. Львові, підійшовши до свого автомобіля, поклав сумку та барсетку на пасажирське крісло, а сам пішов загружати продукти в салон автомобіля, які купив на ринку. Через деякий час виявив відсутність барсетки, про що повідомив охорону ринку. У барсетці були гроші у сумі 6 000 гривень, мобільний телефон марки «Lenovo A526», вартістю 2000 гривень, свідоцтво про реєстрацію автомобіля «Ford Transit» д.н.з. НОМЕР_1 , його водійське посвідчення та паспорт громадянина України.

З оглянутого в судовому засідання відеозапису, що міститься на диску «Phillips» DVD-R, та є речовим доказом по справі, вбачається, як особа чоловічої статі, в якій обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні впізнав себе, на території гуртового ринку «Шувар», що по вул.Хуторівка, 4-б у м.Львові підходить до автомобіля жовтого кольору та відкриває водійські двері, потім відходить і знову підходить до водійських дверей автомобіля, відчиняє їх та робить невідомі жести.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, а саме показання обвинуваченого в судовому засіданні ОСОБА_3 , відповідно до яких він визнав себе винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого у вчиненому доведена повністю, а його неправомірні дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, оскільки ОСОБА_3 раніше був засуджений Галицьким районним судом м. Львова від 17 липня 2014 року за вчинення злочину проти власності, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном на 2 роки.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд в силу ст.65 КК України враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину та особу винного, який посередньо характеризуються, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні двох малолітніх дітей, не працюючий, є інвалідом другої групи, раніше неодноразово судимий, зокрема, за злочини проти власності. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено. Щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину суд вважає обставинами, що пом`якшують покарання.

Поряд з тим, відповідно до роз`яснень, викладених в абзаці 4 п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" - частиною 2 статті 75 КК України передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Оскільки ОСОБА_3 раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, останній раз засуджений вироком Галицького районного суду м. Львова від 17 липня 2014 року, на шлях виправлення не став та вчинив знову під час іспитового строку злочин проти власності, суд приходить до переконання, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі, оскільки саме такий вид покарання буде необхідним і достатніми для виправлення та попередження вчинення ним злочинів.

Крім того, враховуючи те, що обвинувачений раніше судимий відповідно вироку Галицького районного суду м. Львова від 17 липня 2014 року за ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном на 2 роки, призначене покарання не відбував, вчинив новий злочин, суд приходить до висновку, що до покарання, призначеного за новим вироком слід частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком, із врахуванням вимог ст. 71 КК України.

На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Відтак, питання про долю речового доказу слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

З огляду на вищевказане, керуючись ст.ст. 91, 94, 370, 374 Кримінального процесуального кодексу України,

ухвалив :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Галицького районного суду м.Львова від 17 липня 2014 року та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 3 (три) місяці.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту приведення вироку у виконання.

Речові докази:

- мобільний телефон марки «Lenovo» модель А-526 із чохлом червоного кольору, що переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_5 , слід залишити у власності потерпілого ОСОБА_5 ;

- компакт диск DVD-R марки «Phillips» із відеозаписом з камер відеоспостереження ринку «Шувар», що по вул. Хуторівка, 4б у м.Львові, який долучений до матеріалів справи, слід залишити при таких матеріалах.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом 30 діб з часу його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, а інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1