Справа №11-423/10 Головуючий у суді у 1 інстанції -
Номер провадження - Суддя-доповідач - Забара І. К.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - Ященка В.А.

суддів: Забари І.К., Борсая В.М.

з участю прокурора - Пирлик Н.О.

потерпілої ОСОБА_2.

захисників - ОСОБА_3., ОСОБА_4.

засудженого ОСОБА_1.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу за апеляцією потерпілої ОСОБА_2. на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18 червня 2010 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, мешканець АДРЕСА_1 раніше не судимий, засуджений за ч.2 ст.286 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_1. звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

На ОСОБА_1. в період іспитового строку у відповідності зі ст.76 КК України покладено обов'язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з'являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Стягнуто з ОСОБА_1. на користь фінансового управління Конотопської міськради Сумської області 52,75 грн. витрат на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_5

Цивільний позов ОСОБА_2. задоволено частково.

Стягнуто з ПП «Корунд-С» м. Конотоп на користь ОСОБА_2. 10 000 грн. моральної шкоди. В іншій частині позову відмовлено.

Долю речових доказів по справі вирішено в порядку, передбаченому ст. 81 КПК України,

ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку суду ОСОБА_1 визнаний винним та засуджений за вчинення злочину за наступних обставин.

07.11.2007 року близько 8 години 40 хвилин в м. Конотоп ОСОБА_1, керуючи автобусом «Богдан», д/н НОМЕР_1, рухаючись по маршруту № 1 (Житловий Масив-Порт) по просп. Миру, в районі магазину «Ніка», зі швидкістю 40 км./год. на зелений, дозвільний сигнал світлофору, проявивши неуважність та безпечність, в порушення п.п.1.3, 12.3 ПДР України, при об'єктивній можливості своєчасно не прийнявши негайних заходів для зменшення швидкості та повної зупинки транспортного засобу, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5., яка переходила дорогу по пішохідному переходу з права наліво по ходу руху автобуса на червоний заборонний сигнал пішохідного світлофору. Внаслідок дій ОСОБА_1. потерпілій було заподіяно тілесні ушкодження від яких вона 08.11.2007 року померла.

В поданій апеляції потерпіла ОСОБА_2., не оспорюючи кваліфікації дій ОСОБА_1. та доведеності вини у скоєному злочині, просить направити справу на новий розгляд. При цьому посилається на те, що призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі винного, оскільки своєї вини ОСОБА_1 не визнав, шкоду завдану злочином не відшкодував. Крім того, вказує, що посилання суду на грубу необережність потерпілої не підтверджені доказами по справі, вважає, що присуджений розмір відшкодування не відповідає ступеню перенесених нею страждань.

Вислухавши доповідь судді, потерпілу та її захисника на підтримку поданої апеляції, засудженого ОСОБА_1. та його захисника, які погоджуються з вироком суду, думку прокурора про залишення вироку без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що остання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, дійшовши до висновку про те, що ОСОБА_1 скоїв злочин, за який він засуджений, місцевий суд вірно кваліфікував його дії за ч.2 ст.286 КК України.

Що стосується доводів потерпілої ОСОБА_2. про невідповідність призначеного засудженому покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі винного, то колегія суддів не може прийняти їх до уваги, оскільки суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував як ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу винного, так і обставини, що пом'якшують і обтяжують покарання, в тому числі і характер та обставини допущення порушень правил дорожнього руху, ставлення ОСОБА_1. до цих порушень, його поведінку після вчинення злочину, а також вину потерпілої, яка встановлена судом та підтверджується доказами по справі.

В той же час при вирішенні цивільного позову потерпілої про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції не в повній мірі прийняв до уваги та відповідно не врахував при постановленні вироку дійсний обсяг та тривалість моральних страждань ОСОБА_2., яка втратила рідну людину - матір, внаслідок чого суттєво змінився її звичайний спосіб життя, що в свою чергу потягло явне заниження розміру відшкодування, визначеного судом.

При таких обставинах колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування вироку в частині розгляду цивільного позову та направленню справи на повторний судовий розгляд в частині вирішення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.362, 377 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляцію потерпілої ОСОБА_2. задовольнити частково. Вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18 червня 2010 року, відносно ОСОБА_1 в частині вирішення цивільного позову про відшкодування моральної шкоди скасувати, а справу в цій частині направити на новий судовий розгляд в той же суд іншим складом суду в порядку цивільного судочинства.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

СУДДІ:

Ященко В.А. Забара І.К. Борсай В.М.