Справа № 574/967/15-к
Номер провадження 1-кп/573/152/15
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и
23 грудня 2015 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

потерпілої: ОСОБА_6 ,

адвоката: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

в с т а н о в и в :
В провадженні Білопільського районного суду Сумської області знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК України.

Під час досудового розслідування обвинуваченому було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався судом, востаннє ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 29 жовтня 2015 року на строк до 26 грудня 2015 року включно.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявила клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, суду зазначила, що ризики, які обумовили обрання ОСОБА_4 даного виду запобіжного заходу, на даний час не зменшились і не зникли.

Потерпіла ОСОБА_6 та адвокат останньої ОСОБА_7 клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою підтримала.

Обвинувачений ОСОБА_4 проти задоволення вищевказаного клопотання прокурора заперечував, суду зазначив, що у судовому засіданні довів свою невинуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину, в ході досудового розслідування слідчим також не зібрано належних і допустимих доказів його вини, він має постійне місце реєстрації, крім того, за час перебування його під вартою у нього народилась дитина. Посилаючись на викладені вище обставини, просив звільнити його з під варти.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні просив відмовити прокурору у задоволенні клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою і змінити ОСОБА_4 вказаний вид запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний із триманням під вартою, посилаючись на те, що ризики, які обумовили взяття обвинуваченого під варту і подальшого продовження йому строку тримання під вартою відпали, а прокурор у свою чергу не довів про продовження існування ризиків, або виникнення нових.

Заслухавши прокурора ОСОБА_3 , потерпілу ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно зі ст. 29 Конституції України ніхто не може триматися під вартою інакше, як на підставах та в порядку, встановленому законом.

Відповідно до вимог частин 2 та 3 статті 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Виходячи з вимог частини першої статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, висновків, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року справа «Харченко проти України», від 02 жовтня 2014 року справа «Воляник проти України», від 17 квітня 2014 року справа «Анатолій Руденко проти України», від 26 червня 2014 року справа «Ливада проти України», від 17 липня 2014 року справа «Осаковський проти України», суд повинен належним чином обґрунтовувати необхідність тримання під вартою осіб під час продовження строків тримання під вартою та кожні два місяці переглядати питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою.

Судом встановлено, що ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 03 червня 2015 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 10 години 50 хвилин 03 серпня 2015 року.

У відповідності до ухвали Буринського районного суду від 29 липня 2015 року ОСОБА_4 продовжено строк тримання під вартою до трьох місяців, тобто до 10 години 50 хвилин 01 вересня 2015 року.

Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 01 вересня 2015 року ОСОБА_4 продовжено строк тримання під вартою до 29 жовтня 2015 року включно.

В подальшому ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 29 жовтня 2015 року ОСОБА_4 продовжено строк тримання під вартою до 26 грудня 2015 року включно.

У відповідності до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У відповідності до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно з ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 в даному кримінальному провадженні обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, який у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким і передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років, раніше неодноразово судимий за скоєння тяжких злочинів проти власності, злочин, у вчиненні якого обвинувачується, скоїв під час умовно-дострокового звільнення від покарання, призначеного вироком Дрибовського районного суду Черкаської області, не працює, а також розмір завданої потерпілій майнової шкоди.

Доводи ОСОБА_4 стосовно того, що його вина в судовому засіданні не знайшла свого підтвердження суд вважає передчасними, з огляду на те, що судовий розгляд кримінального провадження відносно останнього не закінчений, а питання наявності чи відсутності вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину буде вирішуватись судом під час ухвалення вироку. Суд також не приймає до уваги доводи обвинуваченого стосовно того, що він має постійне місце реєстрації, а також новонароджену дитину, виходячи з того, що як встановлено в ході розгляду кримінального провадження і підтверджено самим ОСОБА_4 , що за місцем реєстрації в с. Олександрівка Буринського району Сумської області він не проживав, а фактично на момент затримання мешкав у м. Конотоп Сумської області, доказів народження дитини суду не надано, до того ж наявність даної обставини самої по собі не є підставою для звільнення обвинуваченого з-під варти.

Суд вважає, що на даний час ризики, які стали підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу, не зменшилися і не зникли, виправдовують тримання останнього під вартою, так як існують реальні підстави вважати, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілу, переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Доводи захисника ОСОБА_5 в судовому засідання про те, що зазначені вище ризики відпали нічим не підтверджені, а тому суд розцінює їх як спосіб захисту.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше.

Термін тримання під вартою ОСОБА_4 закінчується 26 грудня 2015 року о 00 годині 00 хвилин.

Доказів, які б свідчили про необхідність зміни запобіжного заходу або його скасування, у судовому засіданні не здобуто, а тому суд приходить до висновку про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 20 лютого 2016 року включно.

На підставі викладеного, керуючись, ст. с. 177, 183, 197, 331 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України до 20 лютого 2016 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: