Провадження № 11-кп/792/439/15
Справа № 688/1332/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.2583, ч.1 ст.263 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 серпня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Шепетівського міськрайонного суду від 21 травня 2015 року в кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000002,

в с т а н о в и л а:
Вироком Шепетівського міськрайонного суду від 21 травня 2015 року
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого:

- вироком Шепетівського районного суду 17.09.1998 - за ч.2 ст.229-2 КК України (в редакції 1960 року) на 2 роки 6 місяців позбавлення волі;

- вироком Шепетівського міського суду від 19.07.2001 - за ст.15, ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі;

вироками Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області:

- від 15.02.2005 - за ч.2 ст.185, ч.2 ст.309, ч.3 ст.185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;

- від 08.07.2009 - за ч.1 ст.187, ст.395 КК України на 4 роки позбавлення волі;

- від 21.05.2014 - за ч.1 ст.122 КК України на 1 рік 5 місяців позбавлення волі, покарання повністю не відбуте,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України (в редакції Закону від 18.05.2010) та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком частково приєднано невідбуте покарання за вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 21.05.2014 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років.

ОСОБА_7 визнано невинуватим та виправдано за недоведеністю вчинення ним злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено попередній - тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання вирішено обчислювати з 21 травня 2015 року, зарахувавши в цей строк час тримання його під вартою з 12 березня 2015 року по 21 травня 2015 року.

Речові докази вирішено:

- посвідчення учасника ДНР серії НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - залишити при матеріалах кримінального провадження;

- згорток білого паперу, рушник із зображенням новорічної ялинки, важіль УЗРГУ 171-74 583, чеку з кільцем від гранати РГД-5, пластикові картки-тримач, із яких виламані сім-карти «Київстар» з номерами НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 ; розбитий телефон марки «Fly» E157; блокноти на 40 арк.; 180 арк., 17 арк.; сім-картку «Київстар» з серійним номером НОМЕР_5 - знищити;

- мобільний телефон «NOKIA» Х2-02 з СІМ- карткою «Київстар», батарею BL-5C та картою пам`яті MicroSD об`ємом 4 Гб; карту пам`яті MicroSD об`ємом 1 Гб; телефон «Леново» А516 в футлярі чорного кольору, з картками «Лайф» № НОМЕР_6 та Діджус» № НОМЕР_7 , карткою мікро СД об`ємом 4 GВ; мобільний телефон «Нокіа міні 6700», сріблястого кольору в футлярі, з карткою «Київстар» № НОМЕР_8 та зарядним пристроєм -конфіскувати.

Вирішено скасувати арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17.03.2015.

Процесуальні витрати віднесено на рахунок держави.

За вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину за таких обставин.
Протягом березня - травня 2014 року на території України в Донецькій області створено терористичну організацію - «Донецька народна республіка» (далі «ДНР»), яка займається вчиненням актів тероризму, залякуванням населення, вбивством громадян, захопленням адміністративних будівель органів державної влади і місцевого самоврядування, що призводить до дестабілізації суспільно-політичної ситуації у державі.

На початку червня 2014 року мешканець м. Шепетівка Хмельницької області ОСОБА_7 , будучи неодноразово судимим та радикально налаштованим до державної влади в Україні, діючи умисно, з метою зміни меж території та державного кордону України, вирішив вступити до терористичної організації «ДНР» та приймати участь на її боці у бойових діях проти сил антитерористичної операції (АТО).

З цією метою ОСОБА_7 звернувся по контактному телефону, який відшукав в мережі «Інтернет», до невстановленого представника «ДНР» та дізнався про умови вступу до вказаної терористичної організації.

18 червня 2014 року ОСОБА_7 прибув у м. Донецьк, де в штабі терористичної організації «ДНР», представником з умовним позивним « ОСОБА_9 » був відряджений в м. Слов`янськ в структурний підрозділ під керівництвом невстановленого бойовика з умовним позивним «Тор».

У м. Слов`янську ОСОБА_7 одержав військову форму, кулемет «РПК», отримав посвідчення члена «ДНР» серії НОМЕР_1 та умовний позивний « ОСОБА_10 ». Після чого, ОСОБА_7 , маючи досвід строкової служби в Прикордонних військах України і практичні навики поводження з вогнепальною зброєю, був розподілений стрілком-розвідником в розвідувальну групу під командуванням невстановленого бойовика з умовним позивним « ОСОБА_11 », та пройшов спецпідготовку по здійсненню розвідувальної та диверсійної діяльності проти сил антитерористичної операції (АТО), в ході якої також навчав вогневій підготовці інших бойовиків.

В подальшому, в липні 2014 року, у складі вказаного підрозділу, разом з іншими її членами з умовними позивними «Шахтер», «Техас», «Гога», «Берег», «Док», «Харциз», «Тарантул», «Юстас», «Фродо», «Крот», «Італьянець», та іншими, ОСОБА_7 приймав участь у здійсненні розвідувальних операцій та збройних сутичках із силами антитерористичної операції на території Донецької області, в тому числі 05 липня 2014 року при відступі незаконних збройних формувань з м. Слов`янськ Донецької області.

Після відступу з м. Слов`янськ, ОСОБА_7 , у складі розвідувальної групи «Штурмана» прибув у м. Донецьк, після чого їх незаконне озброєне формування було передислоковане в село Степанівка Шахтарського району Донецької області.

В с. Степанівка Шахтарського району Донецької області ОСОБА_7 приймав участь в облаштуванні бойових позицій незаконних військових формувань «ДНР».

В середині липня 2014 року, під час участі в бойових діях з силами АТО поблизу с. Степанівка Донецької області ОСОБА_7 отримав осколкове поранення лівої сторони тулуба та травму голови.

На початку серпня 2014 року, після лікування у медичному закладі в м. Сніжне Донецької області, ОСОБА_7 повернувся в м. Шепетівку Хмельницької області.

Після повернення ОСОБА_7 підтримував зв`язки із невстановленими членами терористичної організації «ДНР» з умовними позивними «Спасатель», «Крот», «Юстас», «Гога», та виношував наміри повернутися в Донецьку область для прийняття подальшої участі у складі терористичної організації «ДНР» при здійсненні розвідувальних операцій та збройних сутичок із силами антитерористичної операції.

В апеляційній скарзі, посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, останній просить вирок змінити: пом`якшити йому призначене покарання, застосувавши положення ст.69 КК України.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що він добровільно розповів про всі місця його перебування на сході України, вказав позивні та імена всіх учасників формування, до якого він входив, добровільно передав органам досудового слідства своє посвідчення учасника ДНР, яке визнане речовим доказом, що підтверджує його повне визнання вини у висунутому йому обвинуваченні, щире каяття та активне сприяння органам досудового розслідування у розкритті злочину. Стверджує, що пробув у ДНР лише один місяць, за період перебування там жодного разу не брав участі у бойових діях проти Збройних сил України, добровільно залишив вказану організацію і не мав наміру туди повертатися. Вважає, що вказані декілька обставин, що пом`якшують покарання та значно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, давали суду можливість, на підставі ст.69 КК України, призначити йому більш м`яке покарання, ніж передбачене законом. На його думку, суд безпідставно не застосував положень цієї статті, вказавши у вироку на відсутність пом`якшуючих обставин.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційної скарги з посиланням на зазначені у ній доводи, думку прокурора про законність та обґрунтованість вироку, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину за вказаних у вироку обставин та кваліфікація його дій за ч.1 ст.258-3 ґрунтується на досліджених в судовому засіданні та правильно оцінених доказах і сторонами не оскаржуються.

При призначені покарання суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, судом враховано, що відповідно ст.12 КК України злочин, передбачений ч.1 ст.258-3 цього Кодексу, є особливо тяжким.

При оцінці особи винного суд виходив з того, що він неодноразово судимий, без постійного місця проживання, з 2013 року перебуває на обліку у нарколога з діагнозом наркоманія опійна ІІ ст., нестійка ремісія, не працює, не одружений, відповідно до висновку експертизи на період вчинення злочину і на теперішній час виявляв та виявляє психічні поведінкові розлади внаслідок вживання опіатів, синдром залежності, проте це не позбавляло його можливості в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, примусових заходів медичного характеру не потребує.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання суд визнав рецидив злочинів.

Зазначені дані про особу винного та наявність обтяжуючої покарання обставини, за відсутності обставин, що пом`якшують покарання, давали суду підстави для призначення йому покарання лише в межах санкції ч.1 ст.258-3 КК України.

З урахуванням тяжкості злочину, його вчинення ще до початку відбування покарання, призначеного попереднім вироком, та кількості наявних в обвинуваченого судимостей, попри те, що він в судовому засіданні говорив, що повністю визнає вину, дав показання, розповів про місце перебування, позивні та імена учасників формування, до якого він входив, та добровільно видав посвідчення учасника ДНР, колегія суддів уважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження нових злочинів покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років, яке є наближеним до мінімального, що передбачене санкцією ч.1 ст.258-3 КК України, і підстав для призначення йому більш м`якого покарання не убачає.

Відповідно до ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Однак повне визнання вини, щире каяття та сприяння розкриттю злочину, на що посилається обвинувачений в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження.

Як видно з технічного запису судового засідання та пояснень обвинуваченого в апеляційному суді, він, заявляючи про повне визнання своєї вини у висунутому йому обвинуваченні, втім, фактично визнав його лише частково, адже давав суду непослідовні показання щодо причин вступу у терористичну організацію, щодо своєї діяльності в ній та щодо причин повернення в Шепетівку, при цьому заперечував свою участь у підготовці інших бойовиків, в розвідувальних діях та в збройних сутичках із силами антитерористичної операції, як заперечував і наміри повернутися в Донецьку область для подальшої участі у терористичній організації „ДНР. Зазначав, що ці обставини не доводяться наявними у справі доказами.

Самі ж по собі показання обвинуваченого про обставини вступу до терористичної організації, розповідь про місця його перебування на сході України, про позивні та імена учасників формування, до якого він входив, добровільна видача посвідчення учасника „ДНР після його затримання працівниками правоохоронних органів, як і строк перебування на території діяльності цієї організації, за вказаних обставин не можуть бути визнані щирим каяттям та активним сприянням розкриттю злочину і відповідно підставою для застосування при призначенні покарання положень ст.69 КК України.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність обставин, що пом`якшують покарання.

Отже колегія суддів уважає доводи обвинуваченого необґрунтованими і підстав для зміни вироку в межах апеляційної скарги не убачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Вирок Шепетівського міськрайонного суду від 21 травня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2