АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/100/16 Справа № 694/1932/14-к Категорія: ч. 3 ст. 185 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 січня 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Звенигородського районного суду Черкаської області від 16.11.2015 р., яким

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше судимий,

засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України на чотири роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного ОСОБА_7 покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 31.07.2012 р., та остаточно визначено до відбуття ОСОБА_7 покарання у вигляді чотирьох років одного місяця позбавлення волі.

Судових витрат по кримінальному провадженню немає.

Цивільний позов потерпілим ОСОБА_8 не заявлявся.

Вирішена доля речових доказів по справі.

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що він, повторно, 17.07.2014 року близько 22 години з метою крадіжки чужого майна пройшов до домоволодіння ОСОБА_8 , що розташоване за адресою АДРЕСА_1 , де впевнившись у відсутності сторонніх осіб та власника, через незачинені двері проник до приміщення літньої кухні, звідки таємно, умисно з корисливою метою викрав гроші в сумі 100 грн., в іншому підсобному приміщенні викрав велосипед марки «Strom» вартістю 910 грн., спричинивши потерпілому збитки на суму 1010 грн.

Не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його дій, прокурор у кримінальному провадженні в апеляційній скарзі просить вирок суду першої інстанції скасувати через невідповідність призначеного судом покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Вказує, що суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_7 покарання не в повній мірі врахував, що інкримінований йому у вину злочин він скоїв в період іспитового терміну, вину не визнав, характеризується посередньо.

Просить ухвалити новий вирок, яким призначити покарання ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України - 4 роки позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до даного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Звенигородського районного суду від 31.07.2012 р., та остаточно призначити до відбуття 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

ОСОБА_7 в апеляційній скарзі ставить питання про зміну вироку та пом`якшення призначеного йому покарання.

Вказує, що при його призначенні судом не було враховано ряд пом`якшуючих його відповідальність обставин, що істотно знижують ступінь його суспільної небезпечності.

Заслухавши доповідача, прокурора, підтримавшого апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, пояснення обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили задоволити апеляцію обвинуваченого ОСОБА_7 та перевіривши матеріали кримінального провадження і обміркувавши над доводами апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Висновок суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні того злочину за який він засуджений при обставинах, викладених у вироку, підтверджений зібраними по справі доказами, яким суд першої інстанції дав вірну юридичну оцінку.

Погоджуючись із таким висновком ні прокурор, ні обвинувачений вирок суду в цій частині не оскаржували.

Дії його за ч. 3 ст. 185 КК України судом кваліфіковані вірно.

Що стосується покарання, то колегія суддів вважає, що при його призначенні були дотримані вимоги ст.ст. 65-67 КК України та належним чином враховані ступінь тяжкості вчиненого злочину, позитивні дані на нього, відшкодування ним заподіяних збитків, вчинення цього злочину під час іспитового строку, визначеного в зв`язку з призначенням покарання за попереднім вироком.

Строк покарання призначений в межах санкції статті закону, за якою він засуджений і є розмірним характеру вчиненого злочину та даним про особу обвинуваченого.

На думку колегії суддів, цей строк покарання є обґрунтованим і тому, що за попереднім вироком йому також призначався такий же строк покарання, проте умовний.

Однак під час іспитового строку ОСОБА_7 вчинив новий умисний злочин, що вказує на те, що на шлях виправлення та перевиховання він не став.

Тому призначаючи такий строк покарання судом фактично були враховані ті обставини, на які зіслався в своїй апеляційній скарзі обвинувачений.

Прокурор в апеляційній скарзі, посилаючись на ряд обставин, які, на його думку, обтяжують вину ОСОБА_7 , в прохальній її частині просить призначити покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, тобто такий строк покарання, який був призначений судом.

Таким чином, це покарання є розмірним скоєному та особі обвинуваченого.

До призначеного покарання частково приєднане невідбуте покарання за попереднім вироком, що відповідає вимогам ст. 71 КК України.

За таких обставин посилання апелянтів на м`якість та суворість призначеного покарання є необґрунтованими і на увагу не заслуговують.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Вирок Звенигородського районного суду від 16.11.2015 р. відносно ОСОБА_7 залишити без зміни, а апеляційні скарги обвинувачен6ого ОСОБА_7 та прокурора у справі, - без задоволення.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, в строк покарання ОСОБА_7 зарахувати попереднє його ув`язнення в період з 16.11.2015 р. по 22.01.2016 р. включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення два дні позбавлення волі, що становить чотири місяці 16 днів.

Ухвала вступає в законну силу з моменту її оголошення апеляційним судом, але може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі 3 місяців.

Головуючий :

Судді :