Провадження № 11-сс/792/229/15
Справа № 671/1426/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: обрання запобіжного заходу Доповідач ОСОБА_2 ?.
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 серпня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 серпня 2015 року за № 0000388, за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Волочиського районного суду від 12 серпня 2015 року,

у с т а н о в и л а :
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання заступника начальника СВ Волочиського РВ УМВС України в Хмельницькій області, погоджене з прокурором прокуратури Волочиського району про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеса, жительки АДРЕСА_1 має на утриманні малолітню дитину, не працює, не має судимостей, підозрюваній у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України. Обрано їй запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні відлучатися з будинку АДРЕСА_2 без дозволу слідчого, прокурора або суду та прибувати до заступника начальника СВ Волочиського РВ УМВС України в Хмельницькій області ОСОБА_10 або за викликом суду за першою вимогою.

Як видно з матеріалів кримінального провадження, органами досудового розслідування ОСОБА_9 підозрюється в тому, що вона близько 18-ї години 09 серпня 2015 року, перебуваючи за місцем свого проживання на подвір`ї житлового будинку АДРЕСА_1 , під час сварки із співмешканцем ОСОБА_11 , що виникла на ґрунті неприязних відносин, умисно нанесла йому удар кухонним ножем у живіт, спричинивши йому тілесне ушкодження у вигляді проникаючого поранення черевної порожнини.

В апеляційній скарзі прокурор просив ухвалу слідчого судді скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого про обрання ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Посилався на те, що судом залишено поза увагою те, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, не має постійного місця роботи, негативно характеризується за місцем проживання, зловживає алкогольними напоями, внаслідок чого її малолітня донька ОСОБА_9 , 2013 року народження, перебуває на обліку в службі у справах дітей Волочиської районної державної адміністрації як дитина, яка опинилась в складних життєвих обставинах у зв`язку з ухиленням матері від виконання батьківських обов`язків. Крім того, ОСОБА_9 21 липня 2015 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України

На думку прокурора, це свідчить про стійкість злочинних намірів підозрюваної, а також про те, що вона може продовжувати займатися злочинною діяльністю, впливати на потерпілого, який є її близьким родичем і агресивна поведінка щодо якого з боку підозрюваної носить систематичний характер.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги про скасування ухвали слідчого судді, пояснення підозрюваної ОСОБА_9 та її захисника ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_11 , які заперечили проти апеляційної скарги прокурора та просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вона не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст.2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду № 4 від 25 квітня 2003 року „Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства (з змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 11 червня 2004 року № 10, від 24 жовтня 2008 року № 15) суди при вирішенні питань, пов`язаних із обранням запобіжного заходу у вигляді взяття під варту мають додержувати вимог ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, відповідно до яких кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків відповідно до процедури, встановленої законом.

Так, п.3 вказаної вище Постанови Пленуму ВСУ передбачено, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим він обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відхиляючи клопотання слідчого про застосування до підозрюваної ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обираючи більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя виходив з того, що прокурором не доведені обставини про недостатність застосування до підозрюваної більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою з метою запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Такий висновок суду є обґрунтованим і таким, що відповідає вимогам ст.194 КПК України.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що ОСОБА_9 учинила злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі від 5 до 8 років і може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, не спростовує висновок суду про достатність застосування до неї більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та покладенні обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Зловживання ОСОБА_9 спиртними напоями також не є підставою для взяття її під варту.

Слідчий суддя, застосовуючи до ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, врахував наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, щодо можливості підозрюваної переховуватись від органів досудового розслідування, перешкоджати кримінальному провадженню, а також конкретні обставини провадження і особу підозрюваної, що відповідає вимогам ст.178 КПК України.

Викладене спростовує обґрунтування прокурора про недостатність застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

ОСОБА_9 має постійне місце проживання, на її утриманні перебуває неповнолітня дитина. Достатніх доказів, які б свідчили про можливість підозрюваної переховуватись від органів розслідування, суду, чинити тиск на потерпілого та свідків прокурором не надано.

Крім того, в засіданні апеляційного суду потерпілий ОСОБА_11 заперечував проти обрання ОСОБА_9 більш суворого запобіжного заходу.

За таких обставин колегія суддів уважає, що застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_9 є тим запобіжним заходом, який забезпечить виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, і є цілком прийнятним та стимулюватиме її від протиправних дій.

Ухвала слідчого судді відповідає вимогам ст.196 КПК України, а тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:
Ухвалу слідчого судді Волочиського районного суду від 12 серпня 2015 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:/підписи/

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду ОСОБА_3