Справа № 133/514/15-к
Провадження №11-кп/772/863/2015
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 вересня 2015 рокум. Вінниця

Колегія суддів Апеляційного суду Вінницької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

законного представника потерпілого ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

законного представника обвинуваченого ОСОБА_10

адвокатів: ОСОБА_11 та ОСОБА_12

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000676 за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_8 , в інтересах потерпілого ОСОБА_7 , на вирок Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 16.07.2015, яким засуджено

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, учня 11 класу Глуховецької середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступеня, освіта неповна середня, уродженця смт. Глухівці, Козятинського району Вінницької області, проживаючого АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
-за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

Відповідно до ст.ст. 75, 104 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком один рік.

Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язано повідомляти орган кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи чи навчання та періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Цивільний позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_7 9 672 (дев`ять тисяч шістсот сімдесят дві) гривні 44 копійки завданої матеріальної та 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень завданої моральної шкоди.
У разі відсутності у неповнолітньої особи ОСОБА_9 , майна, достатнього для відшкодування завданої ним шкоди, стягнення буде проводитись солідарно в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі з його батьків ОСОБА_13 та ОСОБА_10 до повноліття ОСОБА_9 .
Згідно вироку суду, 16 грудня 2014 року близько 17 години 30 хвилин ОСОБА_9 , перебуваючи на території Глуховецька СЗШ І-ІІІ ступеня Козятинського району Вінницької області, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , під час розмови з останнім, наніс один удар кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_7 , в результаті чого спричинив йому умисно тілесні ушкодження у вигляді переднього вивиху нижньої щелепи, повного відкритого перелому нижньої щелепи зі зміщенням, що за ступенем тяжкості відносяться до середніх тілесних ушкоджень , які не є небезпечним для життя і не потягли за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я.
Не погодившись з вироком суду, представника потерпілого ОСОБА_8 , в інтересах ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу в якій просить вирок Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 16.07.2015 скасувати, постановити новий вирок, яким ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 122 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки, згідно ст.ст. 75, 104 КК України звільнивши від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, із виконанням п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Стягнути з батьків обвинуваченого: батька ОСОБА_13 4 836 гривні 22 копійки завданої матеріальної та 25 000 гривень завданої моральної шкоди та матері ОСОБА_10 4 836 гривні 22 копійки завданої матеріальної та 25 000 гривень завданої моральної шкоди на користь потерпілого ОСОБА_7
На думку апелянта вирок суду є необґрунтованим внаслідок невідповідності призначеного судом покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, оскільки вчинене кримінальне правопорушення відноситься до злочинів середньої тяжкості та внаслідок протиправних дій ОСОБА_9 потерпілому було заподіяно тілесні ушкодження, що потягли лікування протягом тривалого часу. З поведінки обвинуваченого не вбачається щирого каяття.
Стягуючи моральну шкоду частково судом не було враховано, що внаслідок нанесення тілесних ушкоджень потерпілий відчував сильну фізичну біль та страждання протягом тривалого часу.

Крім того, суд невірно застосував положення ст. 1179 ЦК України та не вказав особу, з якої потрібно стягувати заподіяну потерпілому матеріальну та моральну шкоду.

Заслухавши доповідача, потерпілого його представника та адвоката, які просили задовольнити апеляційну скаргу з підстав наведених в ній, обвинуваченого його законного представника та захисника, прокурора, які просили вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника потерпілого підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги та вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

ОСОБА_9 є неповнолітнім, вперше вчинив злочин середньої тяжкості, по місцю проживання та навчання характеризується позитивно, відповідно до санкції ч.1 ст.122 КК. Поряд з цим, обвинуваченому призначено найтяжче за видом покарання позбавлення волі, а тому збільшувати ще й його розмір, підстав немає.

ОСОБА_9 вину визнав повністю, за відсутності заробітку об`єктивно позбавлений можливості відшкодувати заподіяну шкоду, а тому підстав сумніватись в щирості його каяття немає. Суд дійшов вірного висновку, що перевиховання ОСОБА_9 можливе за умови звільнення його від відбування покарання з випробовуванням, а тому в частині м`якості призначеного ОСОБА_9 покарання апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до позовної заяви (а.с.20-22) та змін до неї (а.с.54) позов пред`явлено до обвинуваченого ОСОБА_9 , а в разі відсутності майна позивач просить стягнути заподіяну злочином шкоду з його батьків: ОСОБА_10 та ОСОБА_13 .

В апеляційній же скарзі ставиться вимога стягнути шкоду лише з батьків обвинуваченого: ОСОБА_10 та ОСОБА_13 .

Згідно ч. 2 ст. 1179 ЦК України у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини.

Однак суд, встановивши що ОСОБА_9 не працює та не має будь-яких джерел доходу, майна, перебуває на утриманні батьків в порушення зазначеної вище норми закону, стягнув кошти з неповнолітнього.

Подальше ж формулювання в резолютивній частині вироку: «у разі відсутності у неповнолітньої особи ОСОБА_9 , майна, достатнього для відшкодування завданої ним шкоди, стягнення буде проводитись солідарно в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі з його батьків ОСОБА_13 та ОСОБА_10 до повноліття ОСОБА_9 » свідчить, що фактично заявлений позов до батьків обвинуваченого судом не розглянуто, а тому, в частині вирішення позову представника потерпілого, вирок суду слід скасувати та направити на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_8 , в інтересах ОСОБА_7 , задовольнити частково. Вирок Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 16.07.2015 щодо ОСОБА_9 , в частині вирішення цивільного позову, скасувати. Матеріали кримінального провадження в цій частині повернути до місцевого суду для розгляду в порядку цивільного судочинства.
В решті вирок суду залишити без змін.
Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судові рішення апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту проголошення.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.
Судді: (підписи)

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом згідно ОСОБА_2