Справа № 760/8880/15-к
У Х В АЛ А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2015 слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , представників власників майна ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у м. Києві клопотання представників корпорації «Міжрегіональний промисловий союз» ОСОБА_5 , товариства з обмеженою відповідальністю «Українська перевізна компанія» ОСОБА_7 про скасування в порядку ст. 174 КПК України арешту рухомого залізничного складу (вагонів), належних корпорації «Міжрегіональний промисловий союз» та товариству з обмеженою відповідальністю «Українська перевізна компанія», накладеного ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 від 08.05.2015 у кримінальному провадженні № 0001110, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.10.2014 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 209 КК України,

В С Т А Н О В И В:

18.05.2015 представники корпорації «Міжрегіональний промисловий союз» та товариства з обмеженою відповідальністю «Українська перевізна компанія» в порядку ст. 174 КПК України, звернулись до слідчого судді із клопотаннями про скасування арешту на майно, накладеного ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 08.05.2015. В обґрунтування заявленого клопотання посилаються на те, що корпорація «Міжрегіональний промисловий союз» (далі корпорація «МПС») та товариство з обмеженою відповідальністю «Українська перевізна компанія» (ТОВ «УПК») не має жодного з правових статусів, визначених в ч. 1 ст. 170 КПК України, а тому арешт накладений в порушення суб`єктного складу, до якого він може застосовуватись. Крім того, зазначають, що вагони, які були арештовані, придбані за договором купівлі-продажу між ВАТ «Лізингова компанія «Укртранслізинг» (далі ВАТ «Укртранслізинг») та корпорацією «МПС» від 23.12.2004 № 97, частина яких в подальшому у грудні 2008 року була передана ТОВ «УПК» за розподільчим балансом. По-друге, при винесенні ухвали про арешт майна не були враховані негативні наслідки застосування заборони розпоряджатись своєю приватною власністю корпорації «МПС» та ТОВ «УПК». По-третє, передача арештованого майна на відповідальне зберігання «Укрзалізниці» не передбачено КПК України. Крім того, зазначають, що подальше існування арешту може призвести до зупинення і надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності корпорації «МПС» та ТОВ «УПК». У зв`язку з вищевикладеним, просять скасувати повністю арешт залізничного рухомого складу (вагонів).

В судовому засіданні представники корпорації «МПС» та ТОВ «УПК» своє клопотання підтримали. Крім того, на підтвердження свого клопотання надали нові докази, які не були предметом дослідження слідчого судді під час розгляду клопотання слідчого про арешт майна. Зокрема, експертні висновки Федерації роботодавців транспорту України від 20.05.2015 №5-147/15, Всеукраїнського об`єднання обласних організацій роботодавців підприємств металургійної галузі «Федерації металургів України» від 20.05.2015 № 15/СПО, а також копію рішення Господарського суду м. Києва, яке набрало законної сили, від 05.12.2006 у справі за позовом заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Фонду державного майна України, Державної адміністрації залізничного транспорту України «Укрзалізниця» до корпорації «МПС», зокрема, про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 23.12.2004 № 97 між ВАТ «Укртранслізинг» та корпорацією «МПС», предметом якого і були спірні вагони, копію протоколу № 1 загальних зборів учасників ТОВ «УПК» від 23.12.2008 та копію розподільчого балансу ТОВ «УПК» від 30.11.2008.

В судовому засіданні слідчий та прокурор проти задоволення клопотання заперечили повністю, оскільки вважали, що арешт накладений обґрунтовано, тому, що вагони вибули з держаної власності незаконно, а отже одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Крім того, прокурор зазначив, що рішення Господарського суду м. Києва від 05.12.2006 не спростовує обґрунтованість арешту вагонів, оскільки вони незаконно вибули з державної власності при формуванні статутного капіталу ВАТ «Укртранслізинг» згідно незаконних постанов Кабінету Міністрів України від 11.07.2001 № 788 та від 17.03.2003 № 351, тобто, ще до моменту, коли відбулась їх купівля корпорацією «МПС». При цьому, з пояснень слідчого встановлено, що про існування рішення Господарського суду м. Києва від 05.12.2006 йому було відомо раніше, проте він не повідомив слідчого суддю про його наявність.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши наявні матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 08.05.2015 за клопотанням старшого слідчого з особливо важливих справ слідчого управління фінансових розслідувань міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби центрального офісу з обслуговування великих платників податків ОСОБА_4 було накладено арешт на залізничний рухомий склад (залізничні вагони), згідно з переліком, зазначеного в листі державного підприємства «Головний інформаційно-обчислювальний центр» Державної адміністрації залізничного транспорту України від 09.04.2015 № ГІОЦ-36/457, у вигляді заборони розпоряджатися будь-яким чином таким майном з передачею його на відповідальне зберігання Державній адміністрації залізничного транспорту України (Укрзалізниця).

Підставою для накладення арешту, згідно з документами, наданими слідчим, було те, що ним було доведено наявність достатніх підстав вважати, що вищезазначений залізничний рухомий склад (залізничні вагони) відповідали критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, а саме, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та є доходами від нього.

Разом з тим, на обґрунтування необхідності скасування арешту вагонів, представниками власника майна були надані документи, наявність яких в матеріалах клопотання слідчого про накладення арешту могла б істотно вплинути на його обґрунтованість.
Так, рішенням Господарського суду м. Києва від 05.12.2006 у справі № 31/357-45/440, в задоволенні вимог Фонду державного майна України та Державної адміністрації залізничного транспорту України «Укрзалізниця» до ВАТ «Укртранслізинг», корпорації «МПС», зокрема, в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу від 23.12.2004 № 97, укладеного між ВАТ «Укртранслізинг» та корпорацією «МПС» і зобов`язання кожної із сторін зазначеного договору повернути другій стороні все отримане за договором відмовлено повністю.

Згідно юридичних фактів, встановлених цим рішенням, до статутного капіталу ВАТ «Укртранслізинг», окрім іншого, були передані вантажні вагони, які і були відчужені в наступному згідно договору купівлі-продажу від 23.12.2004 № 97, укладеного між ВАТ «Укртранслізинг» та корпорацією «МПС». Кількість проданих вагонів склала 10162 штук, ціна проданих вагонів склала 255 120 000 грн. Крім того судом встановлено, що у зв`язку з продажем вагонів не відбулось зміни розміру статутного капіталу ВАТ «Укртранслізинг» і відповідно договір купівлі-продажу вагонів не потребував затвердження загальними зборами, крім того, голова правління ВАТ «Укртранслізинг» вчиняючи правочин (укладаючи оспорюваний договір) мав необхідний обсяг дієздатності на укладення оспорюваного договору, у зв`язку з чим вимоги позивачів про визнання договору купівлі-продажу від 23.12.2004 № 97, укладеного між ВАТ «Укртранслізинг» та корпорацією «МПС» недійсним були необґрунтованими, матеріалами справи не підтверджені та задоволенню не підлягали.

Крім того, з копії протоколу № 1 загальних зборів учасників ТОВ «УПК» від 23.12.2008 та розподільчого балансу наданих представниками власників майна встановлено, що ТОВ «УПК» створено за наслідками реорганізації корпорації «МПС» шляхом виділення частини майна (рішення загальних зборів учасників корпорації згідно протоколу від 30.07.2008 № 36) та є правонаступником частини майна, прав та обов`язків корпорації «МПС», відповідно до розподільчого балансу, затвердженого протоколом загальних зборів учасників корпорації «МПС» від 23.12.2008 № 40. При цьому, матеріали справи не містить належних та допустимих доказів про те, що створення ТОВ «УПК» будь-яким чином оспорювалось у встановленому Законом порядку.

Також, як було встановлено в судовому засіданні, пункт 7 постанови Кабінету Міністрів України «Про утворення лізингової компанії «Укртранслізинг» від 08.06.1998 № 840 (в редакції постанов КМУ від 11.07.2001 № 788 та від 17.03.2003 № 351), відповідно до якого збільшено розмір державної частки статутного фонду ВАТ «Укртранслізинг» за рахунок рухомого складу залізниць на суму не менш як 230 млн. грн., станом на момент розгляду клопотання є чинними. При цьому, посилання прокурора на їх незаконність та те, що готується проект постанови КМУ про його скасування, не заслуговують на увагу, оскільки слідчому судді не було надано жодних підтверджуючих цього факту документів.
Тобто, перехід права власності на залізничний рухомий склад (залізничні вагони) від ВАТ «Укртранслізинг» до корпорації «МПС», а згодом до ТОВ «УПК», здійснився в результаті цивільно-правових відносин, при цьому, рішенням господарського суду м. Києва, яке набуло законної сили, підтверджено законність укладення договору купівлі-продажу залізничних вагонів від 23.12.2004 № 97.
Крім того, згідно експертних висновків Федерації роботодавців транспорту України від 20.05.2015 №5-147/15 та Всеукраїнського об`єднання обласних організацій роботодавців підприємств металургійної галузі «Федерації металургів України» від 20.05.2015 № 15/СПО, наданих представниками власників майна встановлено, що накладення арешту на вагони, які використовує корпорація «МПС» та ТОВ «УПК» призведе до зупинки роботи найбільших приватних залізничних операторів України та до втрати доходів Укрзалізниці на рівні 12 млн. грн. в день. Крім того, одночасне виведення з ринку вантажних залізничних перевезень України вагонів, зокрема у кількості 8319 шт., які перебувають у власності корпорації «МПС» та ТОВ «УПК», призведе до недоотримання державою податкових надходжень близько 5 млрд. грн./рік. Окрім того, оскільки майже 90% продукції вітчизняних підприємств ГМК експортується, то загальний обсяг недоотриманих державою валютних надходжень може скласти близько $3 млрд./рік.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини та вимог ст. 173 КПК України, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим повинна бути дотримана розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження в цілому та вимогою захисту основних прав особи.
Накладення ж у даному кримінальному провадженні арешту на майно, яке належить корпорації «МПС» та ТОВ «УПК», є явно не пропорційним та порушує справедливий баланс між інтересами власника, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження. Тому, наявність лише одного кримінального провадження, з урахуванням наданих представниками власників вагонів письмових доказів, не може бути підставою для такого ступеня втручання у право власності, набутого корпорацією «МПС» та ТОВ «УПК» відповідно до вимог Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, з урахуванням повідомлених представниками власників майна нових обставин та наданих на їх підтвердження документів, які не були і не могли бути предметом дослідження слідчого судді, у зв`язку з чим не були враховані під час розгляду клопотання про арешт залізничних вагонів, слідчий суддя приходить до висновку, що такі обставини спростовують твердження слідчого про те, що вищезазначений залізничний рухомий склад (залізничні вагони), відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, а саме, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що вони набуті корпорацією «МПС» та ТОВ «УПК» у передбачений Законом спосіб.

У зв`язку з чим, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання про скасування арешту залізничних вагонів, в частині, що належать корпорації «МПС» та ТОВ «УПК».

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 2, 131, 132, 167, 170, 173, 174, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт залізничного рухомого складу (залізничних вагонів), згідно з переліком, зазначеного в листі державного підприємства «Головний інформаційно-обчислювальний центр» Державної адміністрації залізничного транспорту України від 09.04.2015 № ГІОЦ-36/457, у вигляді заборони розпоряджатися будь-яким чином таким майном з передачею його на відповідальне зберігання Державній адміністрації залізничного транспорту України (Укрзалізниця), належних корпорації «Міжрегіональний промисловий союз» () та товариству з обмеженою відповідальністю «Українська перевізна компанія» () повністю.

В іншій частині арешт рухомого складу (залізничних вагонів), накладений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 від 08.05.2015 залишити без змін.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва.

Повний текст ухвали було складено та проголошено 25.05.2015.

Слідчий суддя ОСОБА_1