Ухвала

іменем україни

08 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_9
суддів: при секретарі ОСОБА_10, ОСОБА_11., ОСОБА_12.,

розглянувши у судовому засіданні касаційну скаргу засудженої ОСОБА_5 на вирок Апеляційного суду Одеської області від 28 жовтня 2014 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004241, за обвинуваченням

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, уродженки м. Одеса, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1, таку, що не має судимості,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК,

за участю прокурора ОСОБА_13.,

захисника ОСОБА_6,

засудженої ОСОБА_5,

в с т а н о в и л а:

Вироком Київського районного суду м. Одеси від 17 липня 2014 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 115 КК із застосуванням ст. 69 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 100 000 грн.

Також вироком суду вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів у кримінальному провадженні.

Апеляційний суд Одеської області вирок місцевого суду скасував в частині призначеного покарання і ухвалив новий вирок, яким постановив вважати ОСОБА_5 засудженою за ч. 1 ст. 115 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років. В решті вирок місцевого суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі засуджена ОСОБА_5 просить вирок апеляційного суду скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Вважає незаконним рішення апеляційного суду про відсутність підстав для застосування ст. 69 КК, що призвело до призначення надмірно суворої міри покарання. Свою позицію обґрунтовує тим, що судом не достатньо враховані всі обставини кримінального правопорушення, зокрема вчинення злочину під впливом сильного душевного хвилювання внаслідок неправомірного систематичного насилля з боку потерпілого, а також ті обставини, що вона має малолітню дитину, є матір'ю - одиночкою та відшкодувала матеріальну шкоду. Заперечує правильність визнання обставиною, що обтяжує покарання - вчинення злочину у стані алкогольного сп'яніння.

Потерпілий ОСОБА_7 подав заперечення на касаційну скаргу засудженої ОСОБА_5, в якому, посилаючись на безпідставність її доводів, просив залишити скаргу без задоволення, а вирок апеляційного суду - без зміни.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_5 29 липня 2013 року о 21.00 год, знаходячись в стані алкогольного сп'яніння, перебуваючи за місцем свого мешкання в квартирі АДРЕСА_1 в м. Одесі, в ході конфлікту, який виник на побутовому ґрунті, з метою заподіяння смерті ОСОБА_8, завдала йому декілька ударів ножем, заподіявши тілесні ушкодження, від яких останній помер на місці події.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженої ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 на підтримку касаційної скарги, думку прокурора, який заперечив проти задоволення касаційної скарги засудженої, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарги підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ??. 370 ??? судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об'єктивно з'ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ??. 94 ????? ??????? , тобто з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв'язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до положень частин 2 та 3 ст. 373 КПК якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок, який не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому відповідно до п. 2 ч. 3 ст . 374 КПК у мотивувальній частині вироку вказується формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним та докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Однак, як убачається з вироку, суд першої інстанції під час ухвалення обвинувального вироку зазначені вимоги закону належним чином не виконав, чим істотно порушив кримінальний процесуальний закон.

Так, свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК та кваліфікацію її дій за даною нормою кримінального закону суд першої інстанції переважно зробив на підставі показань самої засудженої, яка в судовому засіданні підтвердила, що завдала ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, однак зазначила, що під час спільного проживання з потерпілим, останній неодноразово наносив їй тілесні ушкодження, ображав та принижував, а у день події, після вживання спиртних напоїв, став вести себе агресивно, вдарив її у присутності гостей та, взявши ніж, став погрожувати вбивством. Вона, в свою чергу, не маючи наміру вбивати потерпілого, лише захищалася, оскільки боялася за своє життя та життя доньки (т. 2 а.п. 150 зв.). Аналогічні показання засуджена давала протягом усього досудового слідства та, не погодившись з кваліфікацією своїх дій за ч. 1 ст. 115 КК, заявляла клопотання перед прокурором про перекваліфікацію скоєного на ст. 118 КК (т. 1 а.п. 215-219). Більш того, в судовому засіданні ОСОБА_5 хоча і заявляла про вчинення злочину у стані сильного душевного хвилювання обумовленого систематичним насиллям з боку потерпілого, однак фактично наводила обставини притаманні стану необхідної оборони.

Проте місцевий суд на вказані обставини належної уваги не звернув, ретельно їх не перевірив і не з'ясував реального мотиву протиправних дій засудженої через що дійшов до безпідставного висновку про повне визнання ОСОБА_5 себе винною в умисному вбивстві, передбаченому ч. 1 ст. 115 КК, про що прямо зазначив у вироку.

Правові висновки щодо правильності встановлення мотиву вчинення злочину за подібних обставин, які відповідно до ч. 1 ст. 458 КПК є обов'язковими для всіх судів України, надавалися Верховним Судом України у справах № 5-12кс14, № 5-34кс14.

Отже, за наявності таких заяв засудженої, суд повинен був надати їм належну оцінку у сукупності з іншими доказами у справі, у тому числі з урахуванням висновку експерта, згідно якого у громадянки ОСОБА_5 були виявлені легкі тілесні ушкодження, які могли утворитися за обставин, на які вказувала остання (т. 1 а.п. 26-27).

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 115 КК є непереконливим, зробленим передчасно без повного, всебічного та об'єктивного аналізу наявних у кримінальному провадженні доказів, а тому його рішення не може визнаватися законним і обґрунтованим.

Вказані порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК є підставою для скасування вироку щодо ОСОБА_5

Оскільки апеляційний суд, перевіряючи справу в межах апеляційних вимог, не мав можливості усунути вказані порушення закону підлягають скасуванню як вирок місцевого суду, так і вирок апеляційного суду із призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, під час проведення якого необхідно постановити законне і обґрунтоване рішення, яке б відповідало вимогам кримінального та кримінального процесуального законів.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Вирок Київського районного суду м. Одеси від 17 липня 2014 року та вирок Апеляційного суду Одеської області від 28 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11