Справа № 346/2070/15-к
Провадження № 11-кп/779/304/2015
Категорія ч.2 ст.185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 вересня 2015 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря с/з ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №11-кп/779/304/15 про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , за ч.2 ст.185 КК України, та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Загайпіль, Коломийського району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_2 , за ч.2 ст.185 КК України за участю прокурора ОСОБА_8 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_9 , -

в с т а н о в и л а :
вироком Коломийського міськрайонного суду від 19 травня 2015 року засуджені:

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , українець, з середньою освітою, не працюючий, раніше не судимий,

за ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України ( далі КК ) на 3 ( три ) місяці арешту;

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Загайпіль, Коломийського району Івано-Франківської області, житель АДРЕСА_2 , українець, з середньою освітою, не працюючий, раніше судимий 03 липня 2014 року Коломийським міськрайонним судом за ч.2 ст.185, ст.69 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт, покарання відбуто,

за ч.2 ст.185 КК на 6 ( шість ) місяців арешту.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Як встановлено вироком суду обвинувачені за попередньою змовою групою осіб, таємно викрали чуже майно при наступних обставинах.

16 березня 2015 року близько 21.00 год., обвинувачені з метою таємного викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, під`їхали на належному ОСОБА_10 автомобілі марки «Опель Аскона», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням обвинуваченого ОСОБА_7 до АЗС «Біоіл», що в м. Коломиї по вул. Бандери, 50. Обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, через незачинені двері зі сторони водія, проник всередину салону автомобіля марки «ВАЗ 21053» д.н.з. НОМЕР_2 , що належить потерпілому ОСОБА_11 , звідки таємно викрав бувші у вжитку автомагнітолу марки «Pioneer» моделі «DEH 2320UB», вартістю 950 грн., та аудіоколонку чорного кольору, вартістю 150 грн.

В цей час обвинувачений ОСОБА_12 залишився в автомобілі біля заїзду на території вказаної АЗС та спостерігав за появою сторонніх осіб, які б могли перешкодити обвинуваченому ОСОБА_6 вчинити вказане викрадення майна.

Після скоєння на вище вказаному автомобілі обвинувачені покинули місце злочину, спричинивши потерпілому майнову шкоду в розмірі 1100 гривень.

В апеляційних скаргах обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покликаються на незаконність вироку в частині призначення покарання. Зазначають, що суд допустив неповноту судового слідства, не врахував всіх пом`якшуючих покарання обставин, що призвело до невідповідності призначеного судом покарання тяжкості вчиненого злочину.

Крім того, ОСОБА_6 вважає безпідставним зазначення обтяжуючої покарання обставини вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Просять вирок суду змінити, призначивши їм більш м`яке покарання, ніж передбачено санкцією ч.2 ст.185 КК.

З`ясувавши обставини кримінального провадження, заслухавши пояснення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які підтримали апеляційні скарги, захисника про пом`якшення покарання обвинуваченим, прокурора про залишення вироку без зміни, обговоривши доводи й мотиви апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи і його висновок про винуватість ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні злочину ґрунтується на досліджених по справі доказах та не оспорюється в апеляційній скарзі.

Неправомірні дії ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК кваліфіковано правильно.

Що стосується доводів обвинувачених про суворість призначеного їм покарання, то колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до ст.65 КК при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Цих вимог закону судом першої інстанції дотримано в повній мірі.

Так, судом обґрунтовано визнано за обставину, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_6 вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, оскільки він не заперечував дану обставину в судовому засіданні. Тому доводи апеляційної скарги не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Призначаючи обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання у виді найбільш м`якого, передбаченого санкцією ч.2 ст.185 КК, а ОСОБА_6 ще й на мінімальний його строк, суд врахував дані про особу обвинувачених ОСОБА_6 вперше притягується до кримінальної відповідальності, на утриманні в ОСОБА_7 малолітня дитина. Також судом враховано обставини, що пом`якшують покарання: щире каяття обвинувачених, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданої шкоди. Тобто ті обставини, на які покликаються обвинувачені у апеляційних скаргах.

Додана до апеляційної скарги ОСОБА_6 виписка з картки стаціонарного хворого свідчить тільки про те, що він знаходився на стаціонарному лікуванні з 24 по 27 лютого 2014 року з приводу струсу головного мозку, однак не є підтвердженням поганого стану здоров`я на час постановлення вироку чи апеляційного розгляду справи. Тому дана обставина сама по собі не може бути підставою для пом`якшення покарання.

З урахуванням даних обставин, тяжкості вчиненого злочину, даних про особу ОСОБА_7 , який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічного злочину, колегія суддів не знаходить підстав для застосування ст.69 КК та пом`якшення покарання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про що йдеться у апеляційних скаргах обвинувачених.

Враховуючи викладене, підстав для зміни вироку колегія суддів не встановила.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 376, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Коломийського міськрайонного суду від 19 травня 2015 року відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_4