У Х В А Л А

іменем україни

29.01.2016 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

з участю

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Ужгород, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002565 від 11.08.2015 р. про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2,4 ст.185 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Ужгородського міськрайонного суду знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002565 від 11.08.2015 р. про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2,4 ст.185 КК України, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

На адресу суду від захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_7 надійшло клопотання про зміну запобіжного заходу, обраного відносно обвинуваченого у виді тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати житло в нічний час доби. Клопотання мотивоване тим, що на даний час існують обставини, що повинні враховуватися при обранні запобіжного заходу, які передбачені статтею 178 КПК України. Зокрема, на даний час різко погіршився стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 . Так згідно медичної довідки начальника МСЧ УВП №9 ОСОБА_6 страждає на трофічну виразку середньої треті правої гомілки, варикозну хворобу вен нижніх кінцівок і потребує оперативного лікування. Крім того будь-які заходи медичного втручання в умовах місця його перебування відсутні, необхідного лікування йому не надається. Разом з тим, обвинувачений ОСОБА_6 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де він мешкає разом з батьками, які є пенсіонерами. За місцем проживання ОСОБА_6 характеризується позитивно. Зазначає, що стан здоров`я ОСОБА_6 , наявність у останнього хвороби, протікання якої під час перебування під вартою набула розвитку і вимагає термінового оперативного втручання, унеможливлює його подальшу ізоляцію. Зауважив, що заміною запобіжного заходу можна захистити права людини, уникнути їх порушенням, запобігти тортурам, знущанням, а також ризикам втрати здоров`я, настанню каліцтва або смерті обвинуваченого ОСОБА_6 . Вважає, що застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло в нічний період доби буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_7 підтримав заявлене клопотання про зміну запобіжного заходу, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у виді тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати житло в нічний час доби.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав клопотання захисника заявлене в його інтересах.

Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та їх захисник підтримали заявлене клопотання.

Потерпілі в судовому засіданні залишили вирішення даного клопотання на розсуд суду.

Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання та просив суд продовжити строки тримання обвинуваченому під вартою до двох місяців. Необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 прокурор обґрунтовує тим, що наявні ризики передбачені ст. 177 КПК України, а саме обвинувачений ОСОБА_6 неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, зокрема вчинив кримінальне правопорушення під час умовно-дострокового звільнення. Крім того обвинувачений ОСОБА_6 не має постійного місця проживання на території Закарпатської області, ніде не працює. Зазначив, що захисником обвинуваченого не надано доказів погіршення стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 . Вказує на те, що обвинувачений усвідомлює неминучість покарання, яке йому загрожує у випадку визнання його винним, а відтак існує ризик переховування обвинуваченого від суду. Зауважив, що при обранні обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею визначено розмір застави, достатньої для забезпечення обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 14.08.2015 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 11.10.2015 року, із визначенням розміру застави в сумі 170 000 грн.

В ухвалі слідчого судді вказується на те, що слідчим суддею при прийнятті рішення враховано вік та стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 , те що постійного місця проживання на території Закарпатської області він не має, прийнято до уваги тяжкість покарання що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обгрунтовано підозрюється, та обставини вчинення цього кримінального правопорушення, а також те що для запобігання вказаних ризиків застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, в даному випадку, не може забезпечити виконання процесуальних обов`язків обвинуваченого.

Під час судового розгляду кримінального провадженя № 308/12373/15-к, судом продовжувались обвинуваченому ОСОБА_6 строки тримання під вартою.

Зокрема, ухвалами Ужгородського міськрайонного суду від 09.10.2015 р., від 07.12.2015 р. обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 2-ох місяців - до 12 год.30 хв. 04 лютого 2016 року включно.

Стаття 177 КПК України містить правові норми щодо мети та підстав застосовування запобіжних заходів.
Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні : перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином ; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Запобіжні заходи застосовуються за наявності обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії викладені вище.
Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам , передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу крім наявності ризиків , зазначених у статті 177, враховуються тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа, її вік, стан здоров`я, розмір майнової шкоди, майновий стан, наявність родини та утриманців, місце проживання та інші обставини, що її характеризують.
Варто також зазначити, що Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.18 листа від 04.04.2013 № 511-550/0/4-13 звернув увагу судів на те, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України") після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК.
Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовження його застосування має містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання (продовження), так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення злочину, врахування особи винного та інших обставин (ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК). Суду необхідно враховувати, що обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ у справі "Белевитський проти Росії", пункти 111 - 112 рішення від 1 березня 2007 року; п. 85 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року-2).
При вирішенні клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 , про обґрунтованість доводів прокурора, суд враховує вимоги вказаних вище норм права та матеріали судового провадження.

Вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу , судом враховано обставини передбачені ст. 178 КПК України, зокрема тяжкість покарання, яке йому загрожує - згідно санкції статті Кримінального кодексу України, за злочин, що йому інкримінується, може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років; молодий вік обвинуваченого, позитивні характеристики з місця проживання, що містяться при матеріалах справи, обвинувачений має постійне місце проживання та реєстрації у м.Київ, а також стан здоров`я обвинуваченого, який відповідно до медичної довідки медичної частини Закарпатської УВП №9 оглянутий начальником медичної частини ЗУВП №9 та консультований судинним хірургом та встановлено діагноз: Варикозна хвороба правої н/к ХВН 3 ст. Трофічна виразка правої гомілки. Планове оперативне лікування за основним місцем проживання.
Доводи прокурора про те, що обвинувачений усвідомлюючи неминучість покарання, яке йому загрожує у випадку визнання його винним, може ухилятись від суду не доведені. Не надані також прокурором докази того, що обвинувачений порушував раніше обрані відносно нього запобіжні заходи.
Прокурор не довів належним чином недостатність застосування судом більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним прокурором у судовому засіданні.

Крім того, у суду відсутні докази та такі не надані стороною обвинувачення, на підтвердження наявності вказаних ризиків. Відсутні докази на підтвердження наявного ризику переховування обвинуваченого ОСОБА_6 від суду.

Варто також зазначити, що у рішенні від 10.02.2011 року прийнятому у справі Харченко проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин про які йдеться в рішеннях національних судів, рівня переконливості аргументів заявника, викладених в його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості. Крім того, у п. 80 вказаного рішення зазначається, що згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою.
За таких обставин, оцінивши в сукупності всі обставини в тому числі відповідно до ст. ст. 177, 178, 183 КПК України, враховуючи, що обвинувачений на даний час утримуються під вартою більше 5-ти місяців, з метою забезпечення обвинуваченому адекватного захисту від свавілля, який є важливим елементом «законності» тримання під вартою в розумінні п. 1 ст. 5 Конвенції, суд приходить до висновку про наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 , який може запобігти ризикам визначеним нормами КПК, а відтак клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати житло в нічний період доби підлягає до задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, Рішенням Європейського суду з прав людини від 10.02.2011р. справа "Харченко проти України", ст.ст. 176-178, 331, 369-372 КПК України суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою застосованого відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 14.08.2015 року на домашній арешт із забороною залишати житло в нічний період доби задовольнити.

Змінити міру запобіжного заходу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканцю АДРЕСА_1 з тримання під вартою на домашній арешт , звільнивши його негайно з під варти в залі суду, із забороною залишати житло в нічний період доби , що полягає в забороні обвинуваченому ОСОБА_6 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 20 год. 00 хв. до 09 год. 00 хв. до двох місяців, а саме датою закінчення домашнього арешту є 28 березня 2016 року, та покласти на нього такі обов`язки:

1.прибувати до суду на першу вимогу;

2.не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає без дозволу суду;

3.повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4.здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Виконання даної ухвали доручити начальнику Солом`янського управління поліції Головного Управління Національної поліції в м. Києві.

Контроль за виконання даної ухвали покласти на прокурора Ужгородської місцевої прокуратури .

Ухвала окремому оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1