465/6739/15-к
1-кс/465/978/15
У Х В А Л А
Іменем України
15.10.2015 року м. Львів

Слідчий суддя Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СВ Франківського РВ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_4 від 18.09.2015 року про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000024 від 06.03.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172 КК України,-

в с т а н о в и в:
Скаржник ОСОБА_3 звернулася до суду зі скаргою на постанову старшого слідчого СВ Франківського РВ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_4 від 18.09.2015 року про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000024 від 06.03.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172 КК України. Скарга мотивована тим, що підставою закриття кримінального провадження було те, що використання найманої праці без укладання із працівником трудового договору у письмовій формі, не виконання фізичною особою-підприємцем вимог статті 24 КЗпПУ, хоча і є порушенням вимог законодавства про працю, однак не впливає на можливість реалізації громадянином його конституційного права на працю і не завдає істотної шкоди трудовим відносинам, а тому грубим порушенням вважатися не може.

Як вбачається із оскарженої постанови про закриття кримінального провадження вказані дії слід розглядати, як адміністративний діалект, передбачений ст. 41 КУпАП.

Про те, як вказує Скаржник диспозиція статті 41 КУпАП зазначає, що до адміністративної відповідальності може бути притягнуто за порушення встановлених термінів виплати пенсії, стипендії, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі та порушення терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами підприємцями працівниками, у тому числі колишніми, на їх вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи-підприємця, необхідним для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України «Про звернення громадян», або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

В оскаржувані постанові слідчий, зазначив про те, що незаконні дії директора товариства, жодним чином не вплинули на можливість Скаржника реалізувати конституційні права на працю і не завдали істотної шкоди трудовим відносинам, а тому порушенням вважатися не може, оскільки йому було виплачено заробітну плату, за виконану роботу.

15.10.2015р. Скаржник ОСОБА_3 подала заяву про слухання справи у її відсутності, подану скаргу підтримує повністю та просить задоволити у повному обсязі.

Як вбачається із матеріалів справи, копію постанови ОСОБА_3 отримала 05.10.2015р., що підтверджується підписом Скаржника на оригіналі постанови, яка знаходиться у матеріалах кримінального провадження. Скаргу ОСОБА_3 подала 09.10.2015 р., а отже з дотриманням вимог ст. 304 КПК України.

Одним з принципів кримінального провадження є законність, що передбачає серед іншого обов`язок органу досудового розслідування всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження.

Як зазначається у скарзі, заява ОСОБА_3 на підставі якої були внесені відомості до ЖРДР не містила відомостей про не виплату їй заробітної плати, а зазначалося про те, що з 15 червня 2012 року вона працювала у суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 , на посаді адміністратора Фітнес центру «Спартак», що знаходиться у спортивному комплексі «Україна» у м. Львові, по вул. Мельника, 18. Добросовісно виконувала покладені на неї обов`язки та графік роботи одна доба через три доби, отримуючи заробітну плату у розмірі 2000,00 грн. за місяць.

Проте 1 листопада 2014 року, керуюча фітнес центром «Спартак» СПД ФО ОСОБА_5 по телефону повідомила Скаржника ОСОБА_3 , про звільнення із займаної посади.

Відповідно до заяви ОСОБА_3 підстав передбачених трудовим законодавством для звільнення не було, на заперечення Скаржника про безпідставне звільнення, їй було повідомлено про, те що вона не була офіційно оформлена, а тому підставою звільнення є лише бажання роботодавця.

Не оформивши ОСОБА_3 офіційно на роботу суб`єкт підприємницької діяльності фізична особа ОСОБА_5 порушивши трудове законодавство, чим були порушені права Скаржника, як працівника, зокрема право на трудовий стаж, право на страхування від безробіття та від нещасного випадку на виробництві, право на пенсійне страхування, право на отримання розрахунку та оформлення трудової книжки.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно вимог п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

При цьому слід зазначити, що відповідно до вимог ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно положень п.4 ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч.2 ст.91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Таким чином, з оскаржуваної постанови вбачається, що слідчий не провів ряду слідчих дій, необхідних для встановлення істини у справі, однак прийняв поспішне рішення про закриття провадження, посилаючись на відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України

Враховуючи наведене, висновок щодо відсутності в діянні невідомої особи складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України зроблений без достатнього обґрунтування та аргументації, що свідчить про неповне дослідження обставин кримінального правопорушення.

У зв`язку з цим, скаргу слід задовольнити та постанову про закриття кримінального провадження скасувати.

Керуючись статтями 303, 306, 307 КПК України, -

п о с т а н о в и в :
скаргу задовольнити.

Постанову старшого слідчого СВ Франківського РВ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_4 від 18.09.2015 року про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000024 від 06.03.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172 КК України скасувати.
Матеріали кримінального провадження № 0000032 від 16.03.2015 року направити прокурору Франківського району м. Львова для організації подальшого досудового розслідування.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Франківського

районного суду м.Львова ОСОБА_1