АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1992/15 Справа № 192/1610/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ
12 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі - ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
представника СВК-21 - ОСОБА_7
засудженого - ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську матеріали за апеляцією засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2015 року про відмову у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_8 про звільнення його від відбування покарання умовно-достроково.
Як вбачається з оскаржуваної ухвали суду, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був засуджений 25 квітня 2012 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.1 ст.263, ч.3 ст.186, ст.71 КК України до 5 років позбавлення волі.

Відмовляючи у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_8 про звільнення його від відбування покарання умовно-достроково, суд мотивує своє рішення тим, що останній відбуває покарання за злочини, які відносяться до категорії тяжких та середньої тяжкості, був заохочений лише один раз та тричі допускав порушення режиму відбування покарання, у липні 2015 року припинив працювати, приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу та роботі самодіяльних організацій під контролем адміністрації, до виконання обов`язків відноситься не завжди сумлінно, що не доводить його виправлення.
В апеляції засуджений ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду і задовольнити його заяву та звільнити його від відбування покарання умовно-достроково. Вказує на те, що він виправився, усвідомив вину, працював та має заохочення.
Заслухавши доповідача, засудженого, який підтримав апеляцію, прокурора, який вважав, що ухвалу суду слід залишити без змін, перевіривши матеріали та обговоривши доводи апеляції, колегія вважає апеляцію такою, що не підлягає задоволенню.
Суд обґрунтовано дійшов висновку про те, що ОСОБА_8 сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення не довів.
Так, ОСОБА_8 за час відбування покарання мав лише одне заохочення у січні 2015 року та три стягнення у 2013-2014 роках, які погашені за плином часу (а.с.8). Характеризується він посередньо, до виконання обов`язків відноситься не завжди сумлінно, 14.07.2014 року комісією установи відмовлено у застосуванні зміни умов тримані , як особі, що не стає на шлях виправлення. 24.04.2015 року комісією установи відмовлено у застосуванні заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, як особі, що не стала на шлях виправлення, 18.09.2015 року комісією установи відмовлено у застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, як особі, що не довела своє виправлення (а.с.7). З липня 2015 року ОСОБА_8 припинив працювати.
За таких обставин, колегія вважає правильним висновок суду про те, що ОСОБА_8 не сумлінно ставився до праці та мав зразкову поведінку і підстав до скасування ухвали суду не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:
Апеляцію засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2015 року про відмову у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_8 про звільнення його від відбування покарання умовно-достроково, - залишити без змін.
Судді: