УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №294/1522/14-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.185. 304 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого-судді. . . . . . . . . . . ОСОБА_2
суддів . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання . . . . ОСОБА_5
потерпілої . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_6
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого в АДРЕСА_1 , учня Любарського професійного ліцею,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Шаровечки Хмельницького району Хмельницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого:
*вироком Чуднівського районного суду Житомирської області від 25.10.2012 року за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі, від відбування покарання звільнений з випробуванням на підставі статей 75, 76, 104 КК України з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців;
*вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25.02.2015 року за ч.3 ст.185, ч.1 ст. 71 КК України на 3 роки 2 місяці позбавлення волі,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.1 ст.304 КК України,
за участю прокурора . . . ОСОБА_10 захисника . . . . . . . . . . . . ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а :
в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить вирок скасувати та постановити виправдувальний вирок.
Посилається на невідповідність висновків суду викладених у вироку фактичним обставинам справи та недоведеність вини. Вважає, що суд не прийняв до уваги, що ОСОБА_8 взагалі до вчинення крадіжок електродвигунів, мідних кабелів та металевих тисків не причетний, а лише на прохання ОСОБА_11 відвіз викрадені речі до ОСОБА_12 і тим самим поміг їх продати не знаючи, що зазначені речі є викраденими.
Вироком Романівського районного суду Житомирської області від 28 липня 2015 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі.
Згідно ст.ст. 75, 104 КК України звільнено засудженого ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік з покладенням на нього обов`язків передбачених ст.. 76 КК України.
ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст. 185, ч.1 ст.304 КК України та призначено йому покарання:
- за ч.2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі;
- за ч.1 ст. 304 КК України у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_8 покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання за вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25.02.2015 року призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_8 обчислюється з 30 червня 2015 року та залишено запобіжний захід утримання під вартою до вступу року в законну силу.
Металеві тиски, які повернуті під розписку потерпілій ОСОБА_6 , - залишено потерпілій ОСОБА_6 ..
За обставин, встановлених судом першої інстанції та детально наведених у вироку, ОСОБА_8 , будучи раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, повторно вчинив крадіжку чужого майна, при наступних обставинах.
У невстановлений день червня місяця 2014 року о 23 годині, ОСОБА_8 , перебуваючи на території домоволодіння АДРЕСА_2 , достовірно знаючи, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є неповнолітнім, під час спільної розмови запропонував йому спільно скоїти крадіжку електродвигунів, на що ОСОБА_9 погодився.
Таким чином, ОСОБА_8 втягнув неповнолітнього ОСОБА_9 у злочинну діяльність.
Після чого, в період часу з 24.06.2014 року по 26.06.2014 року, маючи умисел на таємне повторне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 , діючи спільно за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_9 , шляхом вільного доступу проникли на територію домоволодіння ОСОБА_6 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , звідки таємно повторно викрали бувший у використанні електродвигун потужністю 4 кВт/год. вартістю 240,00 грн., бувший у використанні електродвигун потужністю 1,5 кВт/год. вартістю 100,00 грн., металеві тиски бувші у використанні вартістю 100,00 грн., 15 метрів мідного чотирьохжильного кабелю, вартість 1 метра становить 10,00 грн., на загальну суму 150,00 грн., та 19 метрів мідного трьохжильного кабелю, вартість 1 метра становить 5,00 грн., на загальну суму 95,00 грн.
Таким чином, ОСОБА_8 спільно з неповнолітнім ОСОБА_9 викрали майно належне ОСОБА_6 на загальну суму 685,00 грн., чим завдали матеріального збитку потерпілій ОСОБА_6 на вказану суму.
Своїми умисними діями, які виразилися у втягненні неповнолітнього ОСОБА_9 у злочинну діяльність, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.304 КК України.
Своїми умисними діями, які проявилися у таємному викрадені чужого майна, вчиненими повторно, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.
Своїми умисними діями, які проявилися у таємному викрадені чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.
Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу, заперечення прокурора, потерпілої, які були проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши вирок суду в межах ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Доводи апеляційної скарги захисника про непричетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованих йому злочинів спростовуються дослідженими у судовому засіданні доказами, яким дана належна оцінка у вироку суду.
Зокрема, показаннями обвинуваченого ОСОБА_9 стверджується те, що ОСОБА_8 запропонував йому вчинити крадіжку майна у потерпілої на що він погодився. Викрадене перенесли до автомобіля ОСОБА_8 , яке потім збули. Бавінову було відомо про неповнолітній вік його, оскільки він є сином вітчина ОСОБА_8 ..
Показання неповнолітнього обвинуваченого є послідовними і підтверджуються іншими доками по даному провадженню і тому обгрунтовано визнані судом правдивими і з таким висновком суду погоджується колегія суддів апеляційного суду. Підстави обмовляти ОСОБА_8 ОСОБА_9 судом 1-ї інстанції не встановлені.
Потерпіла ОСОБА_6 в апеляційній інстанції показала про неможливість викрадення її майна одним обвинуваченим, так як двигуни важкі та об?ємні.
Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 підтвердили про покупку кабеля, тисків, електродвигуна у Лукши та Бавінова в суді 1-ї інстанції.
Призначене покарання відповідає вимогам ст.. 65 КК України.
Як убачається з вироку, суд обираючи покарання ОСОБА_8 врахував ступінь тяжкості вчиненого, дані про особу, обставини, які пом?якшують та обтяжують покарання.
ОСОБА_8 двічі судимий за крадіжки, збитки не відшкодовані. Характеризується посередньо, вину не визнав.
Підстави для зміни або скасування вироку, за мотивами викладеними у скарзі захисника, відсутні.
Керуючись ст..ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів
п о с т а н о в и л а:
апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Романівського районного суду Житомирської області від 28 липня 2015 року щодо ОСОБА_8 без зміни.
Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.
С у д д і: