Справа № 466/5770/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2015 року Шевченківськийрайонний суд м. Львова

В складі: головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Рясне, Яворівського району Львівської області, українки, громадянки України, із середньою освітою, не працюючої, раніше судимої 26.06.2015 Шевченківським районним судом м. Львова за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 1 рік, на підставі ст.75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України;

у с т а н о в и в:

обвинувачена ОСОБА_5 , згідно ухвали Галицького районного суду м. Львова від 12.02.2010 року була зобов`язана сплачувати ОСОБА_7 щомісяця аліменти на утримання дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі у розмірі 300 грн. та згідно ухвали Галицького районного суду м. Львова від 02.12.2011 ОСОБА_6 внесено у виконавчий лист № 2-1025, як стягувача аліментів з ОСОБА_5 на утримання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Однак, обвинувачена ОСОБА_5 , в період часу з листопада 2011 року по липень 2015 року, не реагуючи на законні попередження державного виконавця, умисно злісно ухилялася від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання свого малолітнього сина, і жодного разу не сплатила аліментів на утримання дитини за вказаний період часу, що в сукупності складає суму виплат більше ніж за 6 місяців відповідних платежів.

Злісне ухилення обвинуваченої ОСОБА_5 від сплати аліментів полягає в тому, що остання ніде не працює та згідно довідки Львівського міського центру зайнятості від 24.06.2015 № 07/3585 за сприянням у працевлаштуванні не зверталася, на обліку як безробітна не перебувала.

Таким чином, обвинувачена ОСОБА_5 , посягаючи на право неповнолітнього сина на повноцінне життя та всебічний розвиток, умисно грубо порушила свої обов`язки щодо утримання сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , передбачені вимогами ст.51 Конституції України та ст.ст.180, 181 Сімейного кодексу України.

Внаслідок тривалого і систематичного ухилення обвинуваченої ОСОБА_5 від виконання свого обов`язку по сплаті аліментів, за період часу з 01.11.2011року по 01.07.2015 року утворилась заборгованість зі сплати аліментів на загальну суму 13164,28 грн.

Таким чином, обвинувачена ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене за ч.1 ст.164 КК України, а саме: вчинила злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину визнала повністю та пояснила, що дійсно допустила заборгованість зі сплати аліментів на утримання малолітнього сина та додала, що це сталося у зв`язку з тим, що вона не працювала, а зараз шукає офіційну роботу та вже подала документи на працевлаштування. Додатково пояснила, що після працевлаштування вона буде сплачувати аліменти.

Представник малолітнього потерпілого ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що малолітній ОСОБА_8 перебуває на її утримання, а його мати обвинувачена ОСОБА_5 не виконує рішення суду та не надає кошти на його утримання.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню щодо тих обставин, які ніким із учасників кримінального провадження не оспорюються, і немає сумнівів у добровільності їх позиції, обмежився допитом обвинуваченого та представникамалолітнього потерпілого.

Крім повного визнання обвинуваченою своєї винуватості, її винуватість у вчиненні кримінального правопорушення повністю і об`єктивно стверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України доведена повністю.

Суд вважає, що злочинні дії обвинуваченої вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 164 КК України злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Призначаючи міру покарання обвинуваченій ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, особу обвинуваченої, яка посередньо характеризується, перебуває на обліку у наркологічному диспансері.

Суд не приймає до уваги, як щире розкаяння обвинуваченої про яке остання заявила, так як обвинувачена як під час досудового розслідування, так і за час судового розгляду справи жодних дій, навіть на часткове відшкодування збитків заподіяних злісним ухиленням від сплати аліментів не вчинила. А тому суд сприймає заяву обвинуваченої про щире каяття, як спосіб захисту останньої, що спрямована на пом`якшення покарання.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченої ОСОБА_5 є вчинення злочину щодо малолітньої дитини.

Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що міру покарання обвинуваченій ОСОБА_5 слід обрати в межах санкції статті, за якою кваліфіковано злочин, у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 1 700 грн. в дохід держави.

Керуючисьст.ст. 368, 374 КПК України, суд, -

з а с у д и в:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 164 КК України та призначити їй покарання у виді 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 1 700 грн. в дохід держави.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1