МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №480/1712/15-к
В И Р О К
Іменем України
Миколаївський районний суд Миколаївської області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши 30 вересня 2015 року у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за підозрою:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Котовськ, Одеської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, раніше не судимого, одруженого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця, призваного за мобілізацією 27.03.2015 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проходить військову службу на посаді оператора-розвідника відділення артилерійської розвідки взводу управління 1-го гаубичного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 у військовому званні матрос,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України ,
в с т а н о в и в :

27.03.2015 року ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_2 призвано для проходження військової служби за мобілізацією.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) від 28.04.2015 року № 118 матрос ОСОБА_5 зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду оператора-розвідника відділення артилерійської розвідки взводу управління 1-го гаубичного артилерійського дивізіону.

Цього ж дня на підставі вищевказаного наказу матрос ОСОБА_5 з метою забезпечення бойового злагодження військової частини НОМЕР_1 вибув до НОМЕР_2 загальновійськового полігону « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який розташований за адресою: Улянівка Миколаївського району Миколаївської області.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу «Про часткову мобілізацію» №303/2014 від 17.03.2014 року на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

Згідно п.п. 1, 3 ч. З ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби рядовому ОСОБА_5 достеменно було відомо, і до часу самовільного залишення військової частини останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

28.05.2015 року приблизно о 21 год. 00 хв. матрос ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою тимчасового ухилення від виконання обов`язків з військової служби, самовільно залишив табірний збір військової частини НОМЕР_1 , яка розташована на території НОМЕР_2 загальновійськового полігону « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за адресою: АДРЕСА_4 та вибув до місця постійного проживання в АДРЕСА_2 .

21.06.2015 року приблизно о 13 год. 30 хв. матрос ОСОБА_5 самостійно прибув до військової частини НОМЕР_1 та приступив до виконання службових обов`язків.

Таким чином, 28.05.2015 року приблизно о 21 год. 00 хв. матрос ОСОБА_5 , діючи умисно, будучи військовослужбовцем за мобілізацією під час особливого періоду, з метою тимчасового ухилення від виконання обов`язків з військової служби, самовільно залишив табірний збір військової частини НОМЕР_1 , яка розташована на території НОМЕР_2 загальновійськового полігону « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за адресою: АДРЕСА_4 та незаконно без поважних причин перебував поза розташуванням військової частини до 13 год. 30 хв. 21.06.2015 року , тобто тривалістю понад десять діб, але не більше місяця.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину визнав повністю і показав суду, що йому подзвонила дружина та повідомила про те, що захворіли вона і син і відсутні гроші на лікування. Оскільки грошей у нього не було, він дійсно самовільно залишив розташування військової частини, поїхав додому, а потім працював в м. Одесі та заробив гроші на лікування. 21.06.2015 року добровільно повернувся до військової частини. У вчиненому щиросердно розкаюється.

Вина обвинуваченого ОСОБА_5 крім визнання ним своєї вини також підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, згідно копії витягу з наказу №118 від 28.04.2015 року ОСОБА_5 зарахований до списків особового складу військової частини № НОМЕР_1 , поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду оператора-розвідника відділення артилерійської розвідки взводу управління 1-го гаубичного артилерійського дивізіону.

Крім того, згідно вищезазначеного наказу ОСОБА_5 вважається таким, що прибув на табірний збір до НОМЕР_2 загальновійськового полігону « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за адресою: с Улянівка Миколаївського району Миколаївської області з 28.04.2015 року.( а.с. 36).

З рапорту командира першого гаубичного артилерійського дивізіону ОСОБА_6 від 28.05.2015 року вбачається, що 28.05.2015 року під час вечірньої перевірки виявлено відсутність на службі військовослужбовця ОСОБА_5 ( а.с.34)

З акту службового розслідування від 04.06.2015 року вбачається, що ОСОБА_5 не отримав відповідного дозволу та не повідомив про вибуття за межі табірного збору. ( а.с.32-33).

Отже, оцінюючи надані сторонами і досліджені в судовому засіданні докази, в їх сукупності, які повністю узгоджуються між собою, суд находить вину обвинуваченого ОСОБА_5 доведеною і кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 407 КК України - самовільне залишення місця служби тривалістю понад десять діб, але не більше місяця, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

При призначенні обвинуваченому виду і міри покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини справи, а також його особу.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 за місцем служби характеризується посередньо, не судимий, вину визнав повністю, має на утриманні дружину та одну малолітню дитину.

Обставинами які пом`якшують покарання обвинуваченого є наявність на утриманні дружини і малолітньої дитини, повне визнання ним своєї вини, щире каяття, а також те що він вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Обставин що обтяжують покарання обвинуваченого не вбачається.

Враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом` якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, суд приходить до переконання про можливість призначення покарання обвинуваченому із застосуванням ст. 69 КК України, перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті 407 КК України та призначити покарання у виді арешту.
Керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд, -

П р и с у д и в :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України і призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді арешту строком на два місяці з відбуванням покарання на гауптвахті.

Строк покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту затримання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку після його проголошення підлягає негайному врученню засудженому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1

30.09.2015