ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
Ухвала
іменем україни
03 грудня 2015 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ
у складі колегії:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000015, за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2015 року щодо нього,
ОСОБА_5 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Новопавлівка Межівського району Дніпропетровської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
якого визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України та кримінальне провадження щодо якого за ч. 1 ст. 364 КК України закрито на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК Україниу зв`язку з набранням чинності законом, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:
до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ звернувся засуджений ОСОБА_5 із касаційною скаргою на вищевказані судові рішення.

У касаційній скарзі засуджений порушує питання про скасування судових рішень щодо нього та призначення нового розгляду у суді першої інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочинів та даним про його особу внаслідок суворості. На обґрунтування вимог скарги зазначає, що вирок суду не відповідає вимогам статей 94, 370, 373 КПК України, порушено межі судового розгляду, передбачені ст. 337 КПК України, оскільки фактично указано про вчинення злочину свідками у провадженні, у вироку не зазначено показання ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , не надано оцінки їх показанням. На його думку, суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме не встановив наявність істотної шкоди, що є необхідною умовою при кваліфікації за ч. 1 ст. 364 КК України, та заперечує наявність у нього прямого умислу на підробку документів, що свідчить про відсутність у його діях складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України. Вказує, що при призначенні покарання належним чином не враховано вчинення злочинів вперше, позитивні дані про його особу, відсутність наслідків злочину, не обґрунтовано, чому покарання обрано саме у виді обмеження волі. Також зазначає, що суд апеляційної інстанції всупереч ч. 3 ст. 404 КПК України проігнорував його клопотання про допит свідків ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , належним чином не перевірив доводи апеляційної скарги.

За вироком місцевого суду ОСОБА_5 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів та йому призначено покарання:
- за ч. 1 ст. 364 КК України у виді обмеження волі на строк 3 роки з позбавленням права обіймати керівні посади, пов`язані зі здійсненням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарчих функцій, на строк 3 роки зі штрафом на користь держави у сумі 8500 грн;
- ч. 1 ст. 366 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки з позбавленням права обіймати керівні посади, пов`язані зі здійсненням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарчих функцій, на строк 2 роки.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_5 визначено остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки, з позбавленням права обіймати керівні посади, пов`язані зі здійсненням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки, зі штрафом на користь держави у сумі 8500 грн.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки та покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 2, 3 ч. 1ст. 76 КК України.

Апеляційний суд Дніпропетровської області, частково задовольнивши апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 , своєю ухвалою вирок місцевого суду щодо нього змінив. Кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 364 КК України закрив на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України та Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо імплементації до національного законодавства положень статті 19 Конвенції ООН проти корупції».
Постановлено вважати ОСОБА_5 засудженим за ч. 1 ст. 366 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки з позбавленням права обіймати керівні посади, пов`язані зі здійсненням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 2 роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки та покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 2, 3 ст. 76 КК України.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за вчинення злочину за таких обставин.
10 вересня 2012 року ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді головного лікаря Новомосковської міської санітарно епідеміологічної станції Дніпропетровської обласіт, головного державного санітарного лікаря м. Новомосковська, будучи службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими функціями, реалізуючи злочинний намір на зловживання своїм службовим становищем, обумовлений кар`єризмом, та спонуканнями штучного нарощування показників Новомосковської міської СЕС, знаходячись за місцем своєї роботи, в службовому кабінеті, розташованому по АДРЕСА_2 , діючи умисно, всупереч інтересам служби, в особистих інтересах, порушуючи передбачений КУпАП порядок застосування заходів впливу за адміністративні правопорушення та порядок накладення і стягнення штрафів за порушення санітарного законодавства, розглянув матеріали справ про адміністративні правопорушення фізичних осіб-підприємців ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які містять завідомо неправдиві відомості про результати перевірок вказаних суб`єктів господарювання, внаслідок чого видав офіційні документи дві постанови про складання штрафу та три постанови про вилучення з реалізації товарів, зміст яких не відповідає дійсності.
Також апеляційним судом на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з набранням чинності закону, який скасовує кримінальну відповідальність особи, закрито кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, а саме за те, що він вищевказаними діями незаконно притягнув ФОП ОСОБА_9 , ФОП ОСОБА_12 до адміністративної відповідальності без їх відома, а також незаконно видав постанови про вилучення з реалізації стосовно ФОП ОСОБА_12 , ФОП ОСОБА_10 , ФОП ОСОБА_11 , чим спричинив істотну шкоду охоронюваним законом правам та інтересам громадян ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , передбачених ст. 7 КУпАП, а також підрив авторитету та престижу органу державної влади.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який зазначив про безпідставність доводів касаційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи, наведені у скарзі, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування судових рішень судом касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
У ході перевірки матеріалів кримінального провадження судом касаційної інстанції установлено, що суд першої інстанції, розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду постановити законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.
Так, зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та умотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
У свою чергу положеннями ст. 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку зазначається, зокрема, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; докази на підтвердження встановлених судом обставин. В цій частині вироку наводяться обставини, які визначають ступінь тяжкості злочину та докази, на яких ґрунтується висновок суду, із зазначенням мотивів, з яких суд відкидає інші докази. Формулювання обвинувачення повинно містити точний опис обставин справи із зазначенням ознак об`єктивної сторони складу злочину, визнаного судом доведеним та його кваліфікуючих ознак.
Однак ці вимоги кримінального процесуального закону при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_5 дотримані не були.
Так, при формулюванні обвинувачення визнаного судом доведеним щодо ОСОБА_5 у вироку суду наведені фактичні обставини, що виходять за межі судового розгляду, визначені ст. 337 КПК України, відповідно до якої судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення.
З матеріалів провадження убачається, що 06 листопада 2013 року прокурором було внесено змінений обвинувальний акт, за яким ОСОБА_5 обвинувачувався у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364 та ч. 1 ст. 366 КПК України.

При цьому у вироку щодо ОСОБА_5 суд навів обставини вчинення службового підроблення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а саме внесення ними неправдивих відомостей до офіційних документів, що суперечить вимогам ст. 337 КПК України, оскільки обвинувачення щодо них було виділено та розглянуто в окремому провадженні.

Проте, у вироку показання вказаних осіб не зазначені та не оцінені із наведенням докладних мотивів для визнання їх такими, що підтверджують винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину, хоча фактично покладені в основу судового рішення щодо нього. Апеляційний суд на зазначене уваги не звернув, ці порушення місцевого суду не усунув.

За таких обставин вирок суду щодо ОСОБА_5 не може бути визнаним законним і обґрунтованим.

Таким чином, судами справа розглянута з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, у зв`язку з чим касаційна скарга ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню, судові рішення щодо нього підлягають скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального законуіз призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
При новому розгляді суду першої інстанції належить врахувати викладене, повно і всебічно дослідити всі обставини кримінального провадження, наявні докази, дати їм належну правову оцінку, ретельно перевірити доводи обвинуваченого на свій захист, і прийняти по справі законне й обґрунтоване рішення, виклавши його у процесуальному документі у відповідності до вимог кримінального процесуального закону.
Крім цього слід вказати редакцію закону, чинного на час вчинення злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 .
З урахуванням наведеного, керуючись статтями 433, 434, 436, 438 КПК України,
п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_5 задовольнити частково.
Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2015 року щодо ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3