ун. № 759/3924/15-к
пр. № 1-кп/759/325/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 серпня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0008846 за обвинувальним актом відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Богдан Рахівського району Закарпатської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 187 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , захисник: ОСОБА_5 , потерпілі: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинувачений: ОСОБА_3 ,-

ВСТАНОВИВ:
Відповідно до обвинувального акту, затвердженого ст. прокурором прокуратури Святошинського району м. Києва 12.03.2015 р., досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 08.10.2014 р. приблизно о 00 год. 15 хв., знаходячись біля буд. №5/21 по вул. Підлісній в м. Києві, застосовуючи насильство, небезпечне для життя та здоров`я, вчинив напад на ОСОБА_6 з метою заволодіння його майном та заволодів ним, завдавши останньому майнову шкоду.

Так, ОСОБА_3 08.10.2014 р. приблизно о 00 год., знаходячись біля супермаркету «Сільпо», розташованого по вул. Підлісній, 1 в м. Києві, помітив ОСОБА_6 , який слідував в напрямку буд. № 5/21 по вул. Підлісній в м. Києві.

Не маючи постійного місця роботи та інших джерел доходів, з метою обернення на свою користь та особистого збагачення, ОСОБА_3 вирішив незаконно заволодіти майном ОСОБА_6 шляхом вчинення на нього нападу, поєднаного з застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я останнього.

З метою виконання свого злочинного умислу, направленого на незаконне заволодіння чужим майном шляхом розбою ОСОБА_3 підійшов з-за спини до ОСОБА_6 та раптово і несподівано схопивши за комірець куртки, штовхнув останнього в спину.

Після чого ОСОБА_6 , втративши рівновагу, наштовхнувся на металеві двері під`їзду буд. №5/21 по вул. Підлісній в м. Києві та впав на землю, втративши при цьому свідомість.

Здійснивши таким чином напад на ОСОБА_6 , який не мав можливості чинити опору, ОСОБА_3 перевірив вміст сумочки останнього та викрав з неї револьвер «Ekol Python 3» № E3VP 13101681, калібру 4 мм, вартістю 1300 грн. та мобільний телефон «Samsung», вартістю 600 грн., а всього майна на загальну суму 1900 грн.

Після цього з місця вчинення злочину втік, розпорядившись майном на власний розсуд.

Крім цього, ОСОБА_3 08.10.2014 р. приблизно о 00 год. 30 хв., знаходячись по вул. Підлісній, 5/21 в м. Києві, умисно заподіяв ОСОБА_6 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Так, ОСОБА_3 08.10.2014 р. приблизно в 00 год. 15 хв., знаходячись по вул. Підлісній, 5/21 в м. Києві, вчинивши розбійний напад та, перевіривши вміст сумочки ОСОБА_6 , викрав з неї револьвер «Ekol Python 3» № НОМЕР_1 .

Після чого розпорядившись на власний розсуд револьвером «Ekol Python 3» № E3VP 13101681, який не відноситься до вогнепальної зброї та призначений для стрільби патронами «Флобера» калібру 4 мм кільцевого спалаху, ОСОБА_3 наздогнав ОСОБА_6 , який прийшов до тями та, усвідомлюючи небезпеку для свого життя і здоров`я, почав тікати в напрямку кафе «Алладін» по вул. Підлісній, 35/7 в м. Києві.

Наздогнавши ОСОБА_6 , який пробігши декілька метрів, впав на землю, обличчям донизу, ОСОБА_3 нічого не пояснюючи, приставив револьвер до шиї останнього та вистрелив в неї, чим спричинив тілесні ушкодження.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №3252 від 25.12.2014 р. у ОСОБА_6 виявлено сліпе кульове поранення шийного відділу хребта, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

Крім цього, ОСОБА_3 11.11.2014 р. приблизно о 02 год. 40 хв., знаходячись біля буд. №3 по вул. Підлісній в м. Києві, за попередньою змовою з невстановленою слідством особою, під погрозою застосовування насильства, небезпечного для життя та здоров`я, вчинив напад на ОСОБА_7 з метою заволодіння його майном та заволодів ним, завдавши останньому майнову шкоду.

Так, ОСОБА_3 11.11.2014 р. приблизно о 02 год. 30 хв., знаходячись біля супермаркету «Сільпо», розташованого по вул. Підлісній, 1 в м. Києві, будучи особою, яка раніше вчинила розбій, разом з невстановленою особою помітили ОСОБА_7 , який слідував за місцем свого мешкання.

Не маючи постійного місця роботи та інших джерел доходів, з метою обернення на свою користь та особистого збагачення ОСОБА_3 , будучи особою, яка раніше вчинила розбій, та невстановлена особа вирішили незаконно заволодіти майном ОСОБА_7 шляхом вчинення на нього нападу, поєднаного з погрозою застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я останнього, вступивши між собою в попередню злочинну змову.

З метою виконання свого злочинного умислу, направленого на незаконне заволодіння чужим майном шляхом розбою, ОСОБА_3 та невстановлена особа, діючи узгоджено, підійшли до ОСОБА_7 спереду та ОСОБА_3 , тримаючи в лівій руці револьвер «Ekol Python 3» № НОМЕР_1 , приставив його до правої сторони тулуба, погрожуючи застосуванням зброї, вчинили напад на ОСОБА_7 з метою заволодіння його майном.

Так, ОСОБА_3 висловив ОСОБА_7 вимогу віддати їм мобільний телефон, а також інші цінні речі. ОСОБА_7 , відчуваючи реальну небезпеку для свого життя і здоров`я, не став чинити опір діям ОСОБА_3 та невстановленої особи, після чого невстановлена особа, діючи узгоджено з ОСОБА_3 , забрала у ОСОБА_7 поліетиленовий пакет, в якому знаходилися продукти харчування на загальну суму 105,75 грн., а ОСОБА_3 в свою чергу забрав у ОСОБА_7 мобільний телефон та банківську карту ПриватБанку № НОМЕР_2 .

Так як ОСОБА_7 не став чинити опору, відчуваючи небезпеку свого життя і здоров`я, ОСОБА_3 , діючи згідно досягнутої з невстановленою особою домовленості, відібрав у останнього мобільний телефон «Samsung GT», ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 , вартість якого становить 2188 грн., пластикову картку Приват Банку № НОМЕР_2 та сумку з продуктами харчування на суму 105,57 грн., а всього майна на загальну суму 2293,57 грн.

Після цього, заволодівши чужим майном на загальну суму 2293.57 грн., яке належить ОСОБА_7 , ОСОБА_3 разом з невстановленою особою з місця вчинення злочину втекли, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдали ОСОБА_7 майнову шкоду.

В ході судового розгляду встановлено, що при складанні даного обвинувального акту слідчим при формулюванні обвинувачення ОСОБА_3 не в повному обсязі, відповідно до вимог КПК України, сформульовано обвинувачення, тому на підставі ст. 338 КПК України прокурором, який брав участь у розгляді даного кримінального провадження, з урахуванням ч. 1 ст. 341 КПК України складено та погоджено з керівником органу прокуратури обвинувальний акт, в якому сформульоване змінене обвинувачення, копії якого надано учасникам судового розгляду в судовому засіданні 27.04.2015 р. та долучено до матеріалів кримінального провадження.

ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що він 08.10.2014 р. приблизно о 00 год. 30 хв., знаходячись біля буд. №5/21 по вул. Підлісній в м. Києві, застосовуючи насильство, небезпечне для життя та здоров`я, вчинив напад на ОСОБА_6 з метою заволодіння його майном та заволодів ним, завдавши останньому майнову шкоду.

Так, ОСОБА_3 08.10.2014 р приблизно в 00 год., знаходячись біля супермаркету «Сільпо», розташованого по вул. Підлісній, 1 в м. Києві, помітив ОСОБА_6 , який слідував в напрямку буд. № 5/21 по вул. Підлісній в м. Києві.

Не маючи постійного місця роботи та інших джерел доходів, з метою обернення на свою користь та особистого збагачення ОСОБА_3 вирішив незаконно заволодіти майном ОСОБА_6 шляхом вчинення на нього нападу, поєднаного з застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я останнього.

З метою виконання свого злочинного умислу, направленого на незаконне заволодіння чужим майном шляхом розбою, ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_6 ззаду та штовхнув останнього в спину, після чого ОСОБА_6 , втративши рівновагу, наштовхнувся на металеві двері під`їзду буд. АДРЕСА_2 , та впав на землю, втративши при цьому свідомість. Подолавши таким чином опір ОСОБА_6 , ОСОБА_3 перевірив вміст сумочки останнього, викравши з неї револьвер «Ekol Python 3» № E3VP 13101681, калібру 4 мм, вартістю 1300 грн., та мобільний телефон «Samsung», вартістю 600 грн., а всього майна на загальну суму 1900 грн. Після цього з місця вчинення злочину втік, розпорядившись майном на власний розсуд.

Крім цього, ОСОБА_3 08.10.2014 р. приблизно в 00 год. 30 хв., знаходячись по вул. Підлісній, 5/21 в м. Києві, умисно заподіяв ОСОБА_6 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Так, ОСОБА_3 08.10.2014 р. приблизно в 00 год. 30 хв., знаходячись по вул. Підлісній, 5/21 в м. Києві, будучи особою, яка раніше вчинила розбійний напад, перевіривши вміст сумочки ОСОБА_6 , викрав з неї револьвер «Ekol Python 3» № НОМЕР_1 , при цьому розпорядився ним на власний розсуд.

Після чого ОСОБА_3 наздогнав ОСОБА_6 , який прийшовши до тями та усвідомлюючи небезпеку для свого життя та здоров`я, почав тікати в напрямку кафе «Алладін», вистрелив останньому з револьвера «Ekol Python 3» № НОМЕР_1 в область шиї, чим спричинив тілесні ушкодження.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 3252 від 25.12.2014 р. у ОСОБА_6 виявлено сліпе кульове поранення шийного відділу хребта, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

Крім цього, ОСОБА_3 11.11.2014 р. приблизно о 02 год. 40 хв., знаходячись біля буд. №3 по вул. Підлісній, в м. Києві, за попередньою змовою з невстановленою слідством особою, з погрозою застосовування насильства, небезпечного для життя та здоров`я, вчинив напад на ОСОБА_7 з метою заволодіння його майном та заволодів ним, завдавши останньому майнову шкоду.

Так, ОСОБА_3 11.11.2014 р. приблизно о 02 год. 30 хв., знаходячись біля супермаркету «Сільпо», розташованого по вул. Підлісній, 1 в м. Києві, будучи особою, яка раніше вчинила розбій, разом з невстановленою особою помітили ОСОБА_7 , який слідував за місцем свого мешкання.

Не маючи постійного місця роботи та інших джерел доходів, з метою обернення на свою користь та особистого збагачення ОСОБА_3 , будучи особою, яка раніше вчинила розбій, та невстановлена особа вирішили незаконно заволодіти майном ОСОБА_7 шляхом вчинення на нього нападу, поєднаного з застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я останнього, вступивши між собою в попередню злочинну змову.

З метою виконання свого злочинного умислу, направленого на незаконне заволодіння чужим майном шляхом розбою ОСОБА_3 та невстановлена особа, діючи узгоджено, підійшли до ОСОБА_7 спереду та ОСОБА_3 , тримаючи в лівій руці револьвер «Ekol Python 3» № НОМЕР_5 , приставив його до правої сторони тулуба, погрожуючи застосуванням зброї, вчинили напад на ОСОБА_7 метою заволодіння його майном.

Так, ОСОБА_3 висловив ОСОБА_7 вимогу віддати їм мобільний телефон, а також інші цінні речі. ОСОБА_7 , відчуваючи реальну небезпеку для свого життя і здоров`я, не став чинити опір діям ОСОБА_3 та невстановленої особи, після чого невстановлена особа, діючи узгоджено з ОСОБА_3 забрала у ОСОБА_7 поліетиленовий пакет, в якому знаходилися продукти харчування на загальну суму 105,75 грн., а ОСОБА_3 в свою чергу забрав у ОСОБА_7 мобільний телефон та банківську карту Приват Банку № НОМЕР_2 .

Подолавши таким чином опір ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , діючи згідно досягнутої з невстановленою особою домовленості, відібрав у ОСОБА_7 мобільний телефон «Samsung GT», ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 , вартість якого становить 2188 грн., пластикову картку ПриватБанку № НОМЕР_2 та сумку з продуктами харчування на суму 105,57 грн., а всього майна на загальну суму 2293.57 грн.

Заволодівши чужим майном на загальну суму 2293,57 грн., яке належить ОСОБА_7 , ОСОБА_3 разом з невстановленою особою з місця вчинення злочину втекли, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдали ОСОБА_7 майнову шкоду.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, на початку судового розгляду визнав у повному обсязі, за ч. 1 ст. 187 та ч. 2 ст. 187 КК України не визнав, після допиту потерпілих, свідків та дослідження письмових доказів вину щодо всіх інкримінованих йому злочинів не визнав у повному обсязі та показав, що 08.10.2014 р. він приїхав з роботи додому, помився та вирішив сходити до магазину. Вийшов на вулицю близько 00 год. ночі. По дорозі до магазину біля під`їзду на лавочці він зустрів свого наглядно знайомого ОСОБА_8 з третього під`їзду, який був разом з нетверезим ОСОБА_6 , якого раніше обвинувачений ніколи не бачив. ОСОБА_8 запропонував випити пива, на що він (обвинувачений) погодився, вони купили по пляшці пива, та втрьох сиділи на лавочці, пили та розмовляли.
Після того як вони розпили пиво, ОСОБА_8 сказав, що йому потрібно зранку вставати та пішов додому, а обвинувачений з ОСОБА_6 залишилися на лавочці. Обвинуваченому також потрібно було зранку вставати та він запропонував провести ОСОБА_6 додому, так як той був в нетверезому стані, але ОСОБА_6 почав просити обвинуваченого ще залишитись та випити. Обвинувачений відмовився та вирішив йти додому. Зробивши декілька кроків в сторону свого будинку, відчув як ОСОБА_6 схопив його ззаду.
Коли обвинувачений повернувся, то побачив у лівій руці в ОСОБА_6 револьвер. В цей час обвинувачений схопив ОСОБА_6 за револьвер і вони разом повалились на землю.
В момент, коли він (обвинувачений) закрутив потерпілому руку, то почув вистріл, який відбувся з даного револьвера. Револьвер відлетів на 100 сантиметрів від них. Обвинувачений схопив пістолет та побіг до себе додому. Вдома він помив руки, обличчя, почистив одяг та вийшов на балкон (через 20-30 хв.), щоб подивитись де ОСОБА_6 та, щоб останньому допомогти, але його вже там не було. Через три тижні після даної пригоди обвинувачений зустрів ОСОБА_8 , в якого запитав як там ОСОБА_6 , на що той нічого не відповів, тільки показав жестами, щоб той чекав чогось поганого.
Щодо іншого інкримінованого йому злочину по епізоду вчинення розбійного нападу на ОСОБА_7 обвинувачений ОСОБА_3 повідомив наступне.
10.11.2014 р. приблизно о 15 год. обвинуваченому на мобільний телефон зателефонував його друг дитинства ОСОБА_9 і повідомив, що він повертається з зони АТО та запитав чи можна у нього залишитись на ніч. Обвинувачений погодився, через декілька годин ОСОБА_9 зателефонував та запитав, чи може він залишитись у нього зі своїм другом ОСОБА_10 , з яким ОСОБА_9 перебував разом в зоні АТО. Обвинувачений, переконавшись у свого товариша ОСОБА_9 , що ОСОБА_10 нормальна людина, погодився.
ОСОБА_9 з ОСОБА_11 приїхали до обвинуваченого близько 20 год., вони всі разом повечеряли та випили. Вони сиділи, розмовляли. Близько 23 год. обвинувачений почув, що прийшов додому сусід та що той був не сам. Він вирішив зайти до нього, щоб привітатися. Обвинувачений зайшов до сусіда та сів з ними розмовляти. Сусід був не один, їх було троє, вони пили горілку, а обвинувачений пив пиво. Так вони сиділи довго. Він подивився на годинник та побачив, що уже 04 год. 20 хв. та вирішив піти додому, так як йому потрібно було ранком їхати по роботі до міста Вишневе.
Прийшовши додому він побачив, що ОСОБА_9 та ОСОБА_11 уже спали в різних кімнатах. Він їх не став будити, а вирішив піти до магазину за цигарками. Він одягнув свою куртку, закрив квартиру та вийшов на вулицю. Біля під`їзду його зупинили працівники міліції, прикували наручниками до зупинки та привели ОСОБА_7 . Працівники міліції запитали у ОСОБА_7 чи це був він ( ОСОБА_3 ), на що потерпілий ОСОБА_7 відповів «так, в цій курточці людина викрала у мене мобільний телефон та банківську карточку». При цьому ОСОБА_7 повідомив, що обличчя тієї особи він не бачив, бачив лише курточку. Працівники міліції зробили поверхневий одяг та знайшли у нього ( ОСОБА_3 ) в лівому кармані револьвер, ніж та банківську карточку. Після чого його затримали та доставили у відділ міліції.
Обвинувачений повідомив, що злочин проти ОСОБА_7 скоріш за все вчинив ОСОБА_11 , можливо останній і був одягнений в його куртку, оскільки під час огляду обвинуваченого працівниками міліції з карману цієї куртки було вилучено кредитну карточку матері потерпілого ОСОБА_7 . Тим більше, що саме з курточки, в яку був одягнений ОСОБА_11 , було вилучено мобільний телефон, який належить потерпілому ОСОБА_12 .
Він вважає, що протягом того часу, коли він був у сусіда ОСОБА_13 та відпочивав разом з останнім та ОСОБА_14 і ОСОБА_15 , саме ОСОБА_11 вчинив розбійний напад на ОСОБА_7 . Він не виключає, що разом із ОСОБА_11 міг бути і ОСОБА_9 .
Обвинувачений повідомив, що на початку судового розгляду свою вину за ч. 2 ст. 125 КК України визнав помилково, оскільки він не умисно заподіяв легке тілесне ушкодження, яке спричинило короткочасний розлад здоров`я,потерпілому ОСОБА_6 , а захищаючись від потерпілого ОСОБА_6 . Обвинувачений вважає, що у всіх інкримінованих йому злочинах (відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ) він став жертвою.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 550 грн. 57 коп. та моральної шкоди у сумі 40 000 гривен не визнав в повному обсязі.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 на початку судового розгляду свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав частково, то суд встановив повний порядок розгляду даного кримінального провадження: вважав за необхідне допитати потерпілих, свідків, дослідити матеріали кримінального провадження, допитати обвинуваченого.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 суду показав, що 07.10.2014 р. приблизно о 23 год. він повертався з роботи, вийшов на зупинці «Підлісна» та йшов в напрямку будинку знайомого, з яким домовився про зустріч. Знайомий запропонував вийти до магазину по спиртне. Коли він йшов до магазину зустрів ще одного знайомого, якому запропонував піди з ним до магазину. Вийшовши з магазину він побачив обвинуваченого ОСОБА_3 , який був в нетверезому стані та розмовляв з охоронцем магазину з пляшкою коньяку в руці. Потерпілий разом зі своїм знайомим направилась до квартири, знайомий пішов додому, а ОСОБА_6 став біля під`їзду, щоб покурити і до нього неочікувано підійшов ОСОБА_3 , який взяв його за комірець та штовхнув в двері. Потерпілий, вдарившись головою об двері, втратив свідомість. Прийшовши до свідомості через декілька хвилин (3-4 хвилини), він побачив як ОСОБА_3 обшукує його сумку, в якій була зброя. Потерпілий швидко підвівся та почав втікати за будинок. В цей час обвинувачений зробив декілька пострілів в його сторону, але не попав. Потерпілий, забігши за ріг будинку, підвернув ногу та впав на «корточки». В цей час ОСОБА_3 підбіг до нього та, приклавши пістолет до шиї впритул, вистрілив. Потерпілий впав, втратив свідомість.
Прийшовши до свідомості через 2-3 години, побачив біля себе сумку та документи. Пістолета в сумці не було. Крім того, при ньому не було мобільного телефону та срібної цепочки з хрестиком. Потерпілий ОСОБА_6 попросив перехожих осіб викликати швидку допомогу та міліцію. Приїхала швидка допомога, забрала його в лікарню, де йому зробили операцію. Через деякий час потерпілий переніс ще одну операцію під час якої витягнули кулю. Після операції на деякий час він втратив пам`ять, йому важко було розмовляти. У потерпілого багатодітна сім`я, він самий старший син, який забезпечує всю сім`ю. Потерпілий просить призначити покарання обвинуваченому, пов`язане з позбавленням волі, так як обвинувачений зазіхнув на його життя.
У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 суду показав, що 11.11.2014 р. приблизно о 02 год. ночі він пішов до магазину "Сільпо", який працює цілодобово. Купивши продукти, приблизно о 02 год. 40 хв. вийшов з магазину та почав йти до зупинки. На відстані 300 метрів від магазину до нього підійшов обвинувачений ОСОБА_3 і ще якийсь хлопець. ОСОБА_3 , підставивши пістолет до живота, запропонував відійти в сторону. Відійшовши в сторону, ОСОБА_3 почав розпитувати чи є у нього гроші, потерпілий відповів, що у нього тільки банківська картка.
Після чого ОСОБА_3 забрав кредитну карточку, яка належала його матері, та його мобільний телефон «Samsung». Інша особа, яка була з ОСОБА_3 , забрала в потерпілого пакет з продуктами. Обвинувачений запропонував підійти до банкомата, щоб зняти з банківської картки кошти. Банкомат, до якого вони підійшли, не працював. Вони пішли шукати інший банкомат. По дорозі обвинувачений розпитував з ким проживає потерпілий та чи є вдома коштовності, гроші. Інша особа, яка була з ОСОБА_3 , заспокоювала обвинуваченого. В цей час під`їхав невідомий автомобіль та потерпілий помахав ногою, щоб хтось з автомобіля допоміг йому. З автомобіля вийшла людина та почала бігти в їх сторону. Хлопець, який був з ОСОБА_3 , почав втікати. При цьому, потерпілий з обвинуваченим ОСОБА_3 пішли швидкою ходою назад в сторону магазину «Сільпо». Через декілька секунд ОСОБА_3 почав втікати з банківською карткою та телефоном потерпілого. Потерпілий забіг до магазину «Сільпо» та викликав міліцію. Приїхала міліція і він разом із співробітниками міліції почали їздити по району та шукати злочинця. Знайшли ОСОБА_3 біля 05 год. ранку. Потерпілий впізнав ОСОБА_3 як особу, що вчинила напад на нього та розповів, що під час поверхневого огляду у ОСОБА_3 вилучили ніж, пістолет та його банківську картку. Потерпілий вказав, що обвинувачений був одягнений в темний одяг: темна куртка, темні джинси, темні кросівки, в нього на голові був темний капюшон, який він не знімав. Йому добре вдалося побачити обличчя обвинуваченого ОСОБА_3 біля магазину «Сільпо» та біля банкомату.
У судовому засіданні потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 чітко вказали, що саме ОСОБА_3 , який знаходиться під вартою, вчинив відносно них насильницькі злочини. Потерпілий ОСОБА_7 повідомив, що іншу особу, яка вчиняла насильницький злочин відносно нього він не запам`ятав та впізнати не зможе.
Покази потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 послідовні, логічні, узгоджуються між собою, не викликають жодних сумнівів у їх правдивості, тому суд покладає їх в основу вироку.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду показав, що він повернувся з зони АТО, точно пам`ятає, що це був листопад місяць, пам`ятає, що одразу по приїзду до Києва поїхав разом з ОСОБА_16 та його дівчиною на станцію метро Майдан Незалежності, де і зустрівся зі своїм другом, якого він знає з дитинства ОСОБА_3 . Зустрівшись, вони поїхали до квартири ОСОБА_3 . Близько 23 год. 30 хв. ОСОБА_11 пішов проводжати свою дівчину до метро та повернувся через годину. Близько 00 год. 40 хв. ОСОБА_3 пішов до магазину за пивом та горілкою та повернувся через хвилин 15. Після чого він, ОСОБА_11 та ОСОБА_3 почали розпивати спиртні напої. Близько 02 год. 00 хв. ОСОБА_3 пішов до квартири сусідів та повернувся о 04 год. 30 хв. ранку випившим. Повернувшись, ОСОБА_3 одразу пішов до магазину. Він бачив з балкону як біля під`їзду ОСОБА_3 затримали працівники міліції. Приблизно о 06 год. 00 хв. ранку він разом з ОСОБА_11 лягли спати. Коли прокинулись приблизно о 09 год. ранку. він побачив, що ОСОБА_11 спить в чорній шкіряній куртці. Він запитав в останнього звідки в нього ця куртка, на що ОСОБА_11 відповів, що куртка належить ОСОБА_3 . Він бачив як ОСОБА_11 діставав з кишені тієї куртки сенсорний телефон. Він та ОСОБА_11 пробули в квартирі, яку орендував ОСОБА_3 , ще три дні, після чого викликали працівників міліції, так як квартира була замкнена зі зворотної сторони та вийти з неї вони не могли.
Покази свідка ОСОБА_9 про те, що з 02 год. ночі до 04 год. 30 хв. ранку обвинувачений перебував у сусідів спростовуються матеріалами кримінального провадження, дослідженими у судовому засіданні: показами потерпілого ОСОБА_7 , письмовими доказами, речовими доказами, які були виявлені та вилучені у ОСОБА_3 та ОСОБА_11 . Враховуючи зазначене, а також те, що свідок з обвинуваченим дружили з дитинства та були сусідами жили в одному селі, суд вважає, що покази даного свідка в цій частині є неправдивими та такими, що спрямовані на сприяння обвинуваченому в уникненні останнього від кримінальної відповідальності за вчинене.
З метою дотримання принципу змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості за клопотанням захисника у судовому засіданні допитано наступних свідків.

Свідок сторони захисту ОСОБА_13 суду показав, що ОСОБА_3 є його сусідом, вони товаришували, а також ОСОБА_3 допомагав йому з ремонтом. 10 числа кожного місяця свідок приїжджає за адресою: АДРЕСА_3 , щоб сплатити комунальні послуги. 10 числа, точно не пам`ятає якого саме місяця, ОСОБА_3 зайшов до нього в 00 год. ночі, щоб порозмовляти і знаходився в нього до 05 год. ранку. Вони сиділи та пили пиво. В квартирі було чотири чоловіка: ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , він та ОСОБА_3 . Ще на декілька хвилин заходив сусід, якого звати ОСОБА_17 . Більше до квартири ніхто не заходив. З 00 год. ночі і до 05 год. ранку з квартири ніхто не виходив. Обвинувачений був одягнений без верхнього одягу.
Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснив, що з ОСОБА_3 він познайомився на квартирі у ОСОБА_13 , коли розпивали спиртні напої. Випили того дня вони багато, пили горілку та пиво. Випили по 1 л. горілки кожний, пива також було багато: три пляшки, ємкістю по 2 л. кожна. ОСОБА_3 зайшов до їхньої квартири приблизно о 00 год. ночі та вийшов з квартири о 05 год. До квартири за цей період ніхто не заходив та з квартири ніхто не виходив, крім сусіда ОСОБА_17 . ОСОБА_3 був одягнений у домашній одяг: штани та якийсь світер, куртки на ньому не було.
Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснив, що 10 числа якого саме місяця він не пам`ятає, але згадав, що то була осінь, приблизно о 15 год. він, ОСОБА_14 та ОСОБА_13 зайшли до магазину, де купили 1 л. горілки і три пляшки пива, ємкістю по 1 л., після чого направилась до орендованої у ОСОБА_13 квартири. Там вони розпивали спиртні напої. Приблизно о 00 год. ночі до них прийшов обвинувачений ОСОБА_3 . До цього часу він обвинуваченого не знав. Із квартири ОСОБА_3 пішов приблизно о 5 год. ранку. Обвинувачений був одягнений в домашній одяг: футболку та штани. Обвинувачений пив пиво.
Суд вважає покази свідків сторони захисту ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які надані ними у судовому засіданні про те, що ОСОБА_18 прийшов до них о 00 год. ночі, а вийшов від них о 5 год. ранкутакими, що вводять суд в оману і намаганням даних свідків допомогти обвинуваченому уникнути кримінальної відповідальності або понести ним більш м`яке покарання і як такі, що спростовуються показами потерпілого ОСОБА_7 , останній чітко вказує на ОСОБА_3 як суб`єкта вчинення злочину відносно нього, детально розповідає про причини і обставини вчинення проти нього злочину, в своїх показах він не плутається, покази чіткі та послідовні.

Також покази свідків сторони захисту ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 не узгоджуються з показами свідка ОСОБА_9 , який у судовому засіданні повідомив, що є другом з дитинства обвинуваченого ОСОБА_3 . Він зазначав, що останній близько 00 год. 40 хв. пішов до магазину за пивом та горілкою та повернувся через хвилин 15, тобто біля 01 год. Потім він, ОСОБА_11 та ОСОБА_3 почали розпивати спиртні напої. Згідно показів даного свідка ОСОБА_3 пішов до квартири сусідів біля 02 год. ночі та повернувшись близько 04 год. ранку, одразу пішов до магазину.
При цьому, безпосередньо допитати свідка ОСОБА_11 у судовому засіданні невиявилося можливим, оскільки як стороною обвинувачення, так і стороною захисту прибуття даного свідка у судове засідання не було забезпечено, незважаючи на те, що суд всіляко сприяв стороні обвинувачення та стороні захисту в цьому (надсилання повісток про виклик, застосування приводів як за місцем проживання, так і за місцем проходження військової служби в якості добровольця).

Судом досліджено безпосередньо в судовому засіданні письмові докази, надані стороною обвинувачення, відповідно до ст.23 КПК України, які підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, а саме.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 11.11.2014 р. встановлено місце вчинення злочину відносно потерпілого ОСОБА_7 ділянка місцевості, яка простягається вздовж передньої частини будинку № 3 по вул. Підлісна в м. Києві (а.к.п. 81-83, т. 1).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 11.11.2014 р. встановлено місце вчинення злочину відносно потерпілого ОСОБА_7 ділянка місцевості, яка розташована на відстані приблизно 15 м від правого краю задньої частини будинку № 5/21 по вул. Підлісна в м. Києві, та приблизно на відстані 5 метрів від перехрестя вул. Наумова та вул. Підлісна (а.к.п. 84-85, т. 1).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 12.11.2014 р. виявлено та вилучено з карманів коричневої шкіряної куртки, в яку був одягнений ОСОБА_19 , мобільний телефон синього кольору марки «Samsung Duos» без встановленої в нього сім-картки. ОСОБА_19 повідомив, що дана куртка належить його знайомому ОСОБА_3 , а він її одягнув для того, щоб вийти на вулицю, так як ОСОБА_3 одягнув помилково його формений бушлат (а.к.п. 86-88, т. 1).

З протоколу пред`явлення особи для впізнання від 11.11.2014 р. вбачається, що потерпілий ОСОБА_6 серед пред`явлених осіб впізнав особу під № 4 за рисами обличчя зліва направо ОСОБА_3 як особу, яка заволоділа його майном (а.к.п. 89-92, т. 1).

З протоколу пред`явлення особи для впізнання від 11.11.2014 р. вбачається, що потерпілий ОСОБА_7 серед пред`явлених осіб впізнав особу під № 4 за віком, зростом, одягом зліва направо ОСОБА_3 як особу, яка заволоділа його майном (а.к.п. 93-96, т. 1).

З висновку експерта № 3252 від 25.12.2014 р. вбачається, що у ОСОБА_6 виявлені наступні тілесні ушкодження: сліпе кульове поранення шийного відділу хребта, вхідний отвір розташований на рівні 1-го шийного хребця паравертебрально зліва діаметром 3 мм, при проведені рентгенологічних досліджень встановлено наявність стороннього тіла металевої щільності (кулі) в м`яких тканинах шиї на рівні бокової маси тіла 1-го шийного хребця зліва, без ознак кісткових ушкоджень та компресії (здавлення) хребетної артерії. При проведені оперативного втручання була вилучена сферична куля чорного кольору.

Вищезазначені рубці виявлені при огляді ОСОБА_6 у приміщенні експертної установи, є результатом загоювання поранення та ран від оперативних втручань (первинної хірургічної обробки, ревізії рани та вилучення кулі).

Вказане ушкодження спричинене тупим предметом, за давністю утворення, враховуючи його морфологічні особливості, може відповідати даті 07.10.2014 р., не є небезпечним для життя та відноситься до легких тілесних ушкоджень (за критерієм розладу здоров`я). Враховуючи характер виявленого тілесного ушкодження, утворення його при падінні із вертикального чи близького до нього положення виключається (а.к.п. 97-102, т. 1).

З висновку експерта № 900 від 19.11.2014 р. вбачається, що наданий на дослідження предмет, схожий на револьвер, що був вилучений 11.11.2014 р. під час огляду місця події біля будинку № 5/21 по вул. Підлісній в м. Києві на зупинці громадського транспорту «Підлісна» до вогнепальної зброї не відноситься.
Досліджуваний предмет є револьвером моделі «Ekol PYTHON 3» № НОМЕР_1 калібру 4 мм, виробництва фірми «Еkol» (Туреччина). Даний револьвер призначений для стрільби патронами «Флобера» калібру 4 мм кільцевого спалаху. Даний револьвер придатний для стрільби (а.к.п. 104-106, т. 1).

З висновку експерта № 1490 від 25.11.2014 р. вбачається, що наданий на дослідження предмет, який був виявлений та вилучений під час огляду місця події 11.11.2014 р. біля будинку № 5/21 по вул. Підлісній в м. Києві, на зупинці громадського транспорту «Підлісна», не являється холодною зброєю та виготовлений заводським способом за типом господарсько-побутових ножів (а.к.п. 108-111, т. 1).

З постанов про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 25.11.2014 р., 28.11.2014 р., 08.12.2014 р. вбачається, що:

- револьвер моделі «Ekol Python 3» № НОМЕР_1 , калібру 4 мм, виробництва фірми «Ekol» (Туреччина), який належить потерпілому ОСОБА_6 , було виявлено та вилучено при поверхневому огляді за ременем штанів з боку спини у гр. ОСОБА_3 ;

- кредитну картку «Приват Банку» № НОМЕР_2 , яка належить матері потерпілого ОСОБА_7 , було виявлено та вилучено при поверхневому огляді в лівій зовнішній кишені куртки гр. ОСОБА_3 ;

- предмет, схожий на ніж, який не являється холодною зброєю та виготовлений заводським способом за типом господарсько-побутових ножів, було виявлено та вилучено при поверхневому огляді з внутрішньої кишені куртки гр. ОСОБА_3 ;

- мобільний телефон синього кольору марки «Samsung Duos», ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 без сім-картки до нього, який належить потерпілому ОСОБА_7 , було виявлено та вилучено під час огляду місця події з куртки гр. ОСОБА_11 .

Дані письмові докази, в т. ч. висновки експертиз ніким не оспорюються, відповідають обставинам події, а тому суд вважає їх належними і допустимими і покладає в основу вироку.

Показання обвинуваченого та доводи захисту про те, що обвинувачений ОСОБА_3 розбійних нападів на потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_20 не вчиняв, а також умисного легкого тілесного ушкодження, яке спричинило короткочасний розлад здоров`я, відносно потерпілого ОСОБА_6 він не вчиняв суд розцінює як обраний спосіб захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене, виходячи із наступного.
Сторона захисту стверджувала, що стороною обвинувачення не повною мірою забезпечено відкриття матеріалів кримінального провадження, не доведено вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому злочинів, зважаючи на те, що досудове розслідування проведено не повно, не встановлено всі обставини справи: не проведено низку процесуальних дій та не прийнято відповідних процесуальних рішень, а саме: вилучена у потерпілого ОСОБА_6 куля не визнана у даному кримінальному провадженні як речовий доказ та не приєднана до матеріалів кримінального провадження; не було проведено відповідної експертизи та не встановлено факту з якої саме зброї був здійснений вистріл у ОСОБА_6 , а також не встановлено факту, що кулю, вилучену у ОСОБА_6 , було дійсно вистрелено з револьвера, який визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні. Крім того, органом досудового розслідування не поставлено перед експертами питання, яке випливає з показів потерпілого ОСОБА_6 щодо наявності в останнього тілесних ушкоджень, отриманих ним від удару головою об двері та втрати ним свідомості. Органом досудового розслідування не встановлено особу водія автомобіля, якого зупиняв потерпілий ОСОБА_7 . А також не проведено такої процесуальної дії як впізнання потерпілим ОСОБА_7 гр. ОСОБА_11 як особи, яка могла вчинити відносно ОСОБА_7 розбійний напад.
Дослідивши всі матеріали кримінального провадження судом встановлено, що дійсно стороною обвинувачення не надано суду доказів, які б свідчили, що відносно вилученої у ОСОБА_6 кулі призначалася експертиза та перед експертом ставилися питання щодо встановлено факту, що цю кулю було дійсно вистрелено з револьвера, який визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні, так само не надано доказів, які б свідчили, що дану кулю було визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінальним провадженням.
Однак, відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Згідно із ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

У зв`язку з чим суд у відповідності до ст. ст. 23, 26, 94 КПК України досліджує, аналізує та надає оцінку лише тим доказам, які надані сторонами безпосередньо у судовому засіданні.
У даному випадку хоч і має місце деяка неповнота досудового розслідування, але вина обвинуваченого в інкримінованих йому злочинах повністю доказується іншими дослідженими доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження: показами потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , письмовими доказами, речовими доказами, які були виявлені та вилучені у ОСОБА_3 та ОСОБА_11 .
Крім того, сам факт вистрілу з даного револьвера і влучення кулі з нього в потерпілого ОСОБА_6 ніким із сторін не оспорювався. Цей факт підтвердив у судовому засіданніяк потерпілий, так і обвинувачений. В даному випадку оспорювався суб`єкт та спосіб (механізм) заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 . Обвинувачений стверджував, що в момент, коли він закрутив потерпілому руку, то почув вистріл, який відбувся з даного револьвера. Заподіяння легкого тілесного ушкодження, яке спричинило короткочасний розлад здоров`япотерпілому ОСОБА_6 , було вчинено не умисно, а захищаючись від потерпілого ОСОБА_6 .

Під час дослідження судом речових доказів, а саме: револьвера моделі «Ekol Python 3» № НОМЕР_1 , калібру 4 мм, виробництва фірми «Ekol» (Туреччина), який визнано речовим доказом по даному кримінальному провадженню, обвинувачений чітко впізнав даний револьвер та вказав, що забрав його у ОСОБА_6 та з цього револьвера було здійснено вистріл в шию потерпілого.

Суд вважає необґрунтованими посилання сторони захисту щодо не доведення вини обвинуваченого в інкримінованому йому злочині в частині не поставлення перед експертами питання, яке випливає з показів потерпілого ОСОБА_6 щодо наявності в останнього тілесних ушкоджень, отриманих ним від удару головою об двері та втрати ним свідомості, а також не встановлення особи водія автомобіля, якого зупиняв потерпілий ОСОБА_7 , оскільки встановлення цих обставин ніяким чином не впливають на кваліфікацію злочинів.
Щодо не проведення органом досудового розслідування такої процесуальної дії як впізнання потерпілим ОСОБА_7 гр. ОСОБА_11 як особи, яка могла вчинити відносно ОСОБА_7 розбійний напад, то у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 як на початку судового розгляду, так і під час завершення з`ясування обставин справи чітко стверджував, що саме ОСОБА_3 він впізнав як особу, яка вчинила відносно нього розбійний напад: під час затримання останнього, впізнання за фотографіями під час проведення відповідної слідчої дії; а також у залі судового засідання. Іншу особу, яка разом із ОСОБА_3 вчинила відносно нього розбійний напад, він не зможе впізнати, так як не запам`ятав його, про що він говорив і на досудовому розслідуванні.
Отже, всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясувавши всі обставини кримінального провадження, перевіривши їх доказами, отриманими на підставі змагальності сторін та свободи у доведенні їх переконливості, дослідженими в судовому засіданні у їхній сукупності й оціненими з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку, а також незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_3 не визнав своєї вини в інкримінованих йому злочинах, а також беручи до уваги те, що сторона обвинувачення та сторона захисту проти закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами не заперечувала, суд приходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 доведена в повному обсязі, підтверджується сукупністю досліджених доказів, які є належними та допустимими.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 судом кваліфікуються: за ч. 1 ст. 187 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій); за ч. 2 ст. 187 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений особою, яка раніше вчинила розбій за попередньою змовою групою осіб.

Органи досудового розслідування помилково кваліфікували дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 125 КК України у заподіянні ОСОБА_6 умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, оскільки відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» умисне заподіяння у процесі розбою чи вимагання легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, а також середньої тяжкості тілесного ушкодження, незаконне позбавлення волі, вчинене способом, небезпечним для життя або здоров`я потерпілого, завдання побоїв, що мало характер мордування, охоплюються статтею 187 або 189 КК і додаткової кваліфікації за іншими статтями КК, що передбачають відповідальність за злочини проти здоров`я, не потребують.

Враховуючи викладене, суд виключає з обвинувачення ОСОБА_21 вказівку на кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 125 КК України як зайве поставлену йому у провину.

Вирішуючи питання про міру та вид покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які згідно ст. 12 КК України є тяжкими злочинами, особу обвинуваченого: молодий вік, стан його здоров`я, не працюючий, не одружений, до кримінальної відповідальності притягується вперше, має позитивні характеристики з місця постійного проживання та з місця навчання (с. Богдан Рахівського району Закарпатської області), на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також враховує конкретні обставини, спосіб, обстановку вчинених ним злочинів, його відношення до скоєного, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.

Одночасно суд враховує і те, що обвинувачений ОСОБА_3 з потерпілими не примирився, з часу вчинення ним злочинів пройшло більше як півроку, однак потерпілим жодного разу не допоміг ні матеріально, ні морально, навіть не вибачився.

У зв`язку з чим суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства і міра покарання повинна бути пов`язана з позбавленням волі та визначена у межах санкцій відповідних статей Особливої частини Кримінального кодексу України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 матеріальної шкоди в сумі 550 грн. 57 коп. задовольняється частково, а саме: в частині, яка підтверджена документально 105 грн. 57 коп.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 моральної шкоди у сумі 40 000 гривень на користь потерпілого ОСОБА_7 судом задовольняється частково, а саме: 30000 гривень на користь потерпілого ОСОБА_7 . Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує, що така шкода заподіяна злочинними діями обвинуваченого, враховує глибину, характер та обсяг душевних страждань потерпілого ОСОБА_7 , був порушений нормальний стан його життя, потерпілий вимушений прикладати постійні зусилля для збереження погіршеного стану здоров`я, який склався у нього внаслідок злочинних дій обвинуваченого, а також для відновлення його попереднього стану, потерпілий не отримав жодного морального відшкодування, а також вибачень з боку обвинуваченого. При цьому суд бере до уваги вік, стан здоров`я обвинуваченого, його соціальний статус, керується принципом розумності і достатності і вважає, що визначений розмір моральної шкоди є достатнім і справедливим.

Долю речових доказів та процесуальних витрат необхідно вирішити у відповідності до вимог ч. 9 ст. 100 та ч. 2 ст. 124 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 368, 373-376 КПК України, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 187 та ч. 2 ст. 187 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки;

- за ч. 2 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років з конфіскацією майна.

Згідно ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_3 призначити у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з 11 листопада 2014 року, тобто з дня його затримання.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ОСОБА_3 залишити без змін тримання під вартою в Київському СІЗО № 13 Управління державної пенітенціарної служби України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 в частині відшкодування матеріальної шкоди задовольнити частково. Стягнути із ОСОБА_3 матеріальну шкоду в сумі в сумі 105 (сто п`ять) гривень 57 копійок на користь ОСОБА_7 .

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 в частині відшкодування моральної шкоди задовольнити частково. Стягнути із ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 30 000 (тридцять тисяч) гривень 00 копійок на користь ОСОБА_7 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 393 (триста дев`яносто три) гривні 12 коп. витрат за проведення балістичної експертизи № 900 від 19.11.2014 р.; 442 (чотириста сорок дві) гривні 26 коп. витрат за проведення трасологічної експертизи № 1490 від 25.11.2014 року.

Речові докази по справі:

- револьвер моделі «Ekol Python 3» № НОМЕР_1 , калібру 4 мм, виробництва фірми «Ekol» (Туреччина), переданий на зберігання до камери схову речових доказів Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві, передати за належністю законному володільцеві;

- мобільний телефон синього кольору марки «Samsung Duos», ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 без сім-картки до нього, який передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 , залишити за належністю законному володільцеві;

- кредитна картка «Приват Банку» № НОМЕР_2 , яку передано на відповідальне зберігання власнику даного майна ОСОБА_22 , залишити за належністю законному володільцеві;

- предмет, схожий на ніж, який не являється холодною зброєю та виготовлений заводським способом за типом господарсько-побутових ножів, який переданий на зберігання до камери схову речових доказів Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві, знищити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1