Справа № 369/5437/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1275/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 34 03.11.2015

УХВАЛА
Іменем України
03 листопада 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: - ОСОБА_5

за участю

прокурора: - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000102 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 серпня 2015 року, яким,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, українця, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні 3 (трьох) малолітніх дітей, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

На підставі п. «в» ст.1 ЗУ «Про амністію у 2014 році» звільнено ОСОБА_7 від відбування основного і додаткового покарання.

Вироком задоволено цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 та стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_8 100 000 (сто тисяч) гривень в якості відшкодування моральної шкоди.

Вироком також вирішено питання щодо речових доказів,
В С Т А Н О В И Л А:
Згідно з вироком суду, 01.10.2012 року близько 04 години 45 хвилин водій ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Renault Clio Simbol» державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався на ньому по автодорозі Київ-Одеса в напрямку м. Київ. Рухаючись у вказаному напрямку по автодорозі Київ-Одеса 16км.+650м в межах смт. Чабани Києво-Святошинського району Київської області водій ОСОБА_7 проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та її зміною, перевищив швидкість руху, дозволену в населених пунктах, тим самим не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, не зменшив швидкість, як наслідок своєчасно не помітив пішохода ОСОБА_9 , яка переходила проїжджу частину автодороги Київ-Одеса по пішохідному переходу з права на ліво відносно напрямку руху автомобіля. Таким чином водій ОСОБА_7 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, а саме: п. 1.3. де вказано, що учасники дорожнього руху зобовязані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємноввічливими; п. 1.5. де вказано, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3. «б», де вказано, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний - бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом на дорозі; п. 12.4. де вказано, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год; п. 18.1. де вказано, що водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека. Сукупність допущених водієм ОСОБА_7 порушень вимог пунктів 12.4, 18.1 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку із вчиненою дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками у виді загибелі пішохода ОСОБА_9 на місці події.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить змінити вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31.08.2015, зменшивши суму відшкодування моральної шкоди за цивільним позовом потерпілого ОСОБА_8 до 50 000 (п`ятдесяти тисяч) гривень. Вважає вирок в частині задоволення цивільного позову необґрунтованим та незаконним, адже судом не було в повній мірі з`ясовано, чому саме суму 100 000 (сто тисяч) гривень потерпілий вважає достатньою для відшкодування його моральних страждань. Крім того, вказує на те, що сума в 100 000 (сто тисяч) гривень є непосильною для нього, адже він має на утриманні 3 неповнолітніх дітей, та на даний час не працює.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, зазначених у вироку суду першої інстанції, підтверджується сукупністю доказів, зібраних у встановленому законом порядку, досліджених у судовому засіданні, викладених у вироку і належно оцінених судом. Діям обвинуваченого дана правильна юридична оцінка. Рішення суду в частині доведеності вини ОСОБА_7 , правильності кваліфікації його дій за ч.2 ст. 286 КК України та в частині призначеного йому покарання учасниками судового розгляду не оспорюється.

Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченого про необхідність зміни вироку в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 , а саме в частині необхідності зменшення розміру моральної шкоди, що була стягнута з обвинуваченого, то колегія суддів вважає їх безпідставними виходячи з наступного.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що внаслідок протиправних необережних дій обвинуваченого потерпілому було заподіяно моральну шкоду, яка полягає у моральних та фізичних стражданнях, пов`язаних зі смертю його матері.

При цьому розмір моральної шкоди в сумі 100000 грн. визначено судом з урахуванням характеру вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, глибини душевних та фізичних страждань потерпілого та виходячи з вимог розумності і справедливості. З правильністю такого рішення колегія суддів погоджується.

Таким чином, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції відповідає вимогам закону, є обґрунтованим і належним чином мотивованим, підстав для його зміни чи скасування, в тому числі, і в частині вирішення цивільного позову потерпілого, не вбачає, а тому залишає апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення, а вирок суду - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 серпня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Касаційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

______________ ______________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4