УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Категорія cт.81 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 листопада 2015 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі судове провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира, від 15 вересня 2015 року, -
Цією ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за вироком Богунського районного суду м. Житомира від 18.03.2004.
Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що засуджений, своєю поведінкою та відношенням до праці не довів, що став на шлях виправлення.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 вважає рішення суду необґрунтованим та незаконним. Вказує, що на даний час усі застосовані до нього адміністрацією установи стягнення є погашеними. Також не погоджується з наданою установою виконання покарань щодо нього характеристикою, яку вважає такою, що його умисно дискредитує. За результатами апеляційного розгляду просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання.
Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, перевіривши постанову суду першої інстанції в межах, передбачених ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що дана скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно до ч.2, ч.3 п.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений, після фактичного відбуття не менше трьох чвертей строку покарання призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
За змістом ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі є правом, а не обов`язком суду.
Як встановлено в ході апеляційного розгляду, суд першої інстанції всебічно дослідив матеріали особової справи засудженого, заслухав думку представника адміністрації Житомирської виправної колонії №4, який заперечив щодо задоволення клопотання, взяв до уваги, що засуджений вину у вчиненому злочині не визнав, врахував відомості про його поведінку та ставлення до праці, зокрема те, що ОСОБА_7 за весь період відбування покарання мав лише п`ять заохочень, та допустив п`ятдесят вісім порушень режиму утримання за що був покараний правами адміністрації установи. За вказаних обставин, враховуючи негативну характеристику засудженого, суд прийшов до обґрунтованого висновку, що ОСОБА_7 на шлях виправлення не став, та про відсутність підстав для задоволення його клопотання. З такими висновками суду погоджується і колегія суддів.
За вказаних обставин, доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 про незаконність рішення суду, колегією суддів визнаються безпідставними.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Богунського районного суду м. Житомира, від 15 вересня 2015 року про відмову в задоволенні його заяви про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, - без зміни.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді :