Провадження №1-кп/761/156/2015
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0009548 від 07 вересня 2014 року, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Самбір, Львівської обл., українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, проживає у цивільному шлюбі, з професійно-технічною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- вироком Самбірського районного суду Львівської області від 08 лютого 2001 року за ч.3 ст. 81, ч.2 ст. 140, 208, 42 КК України 1960 р. до покарання у виді позбавленні волі строком на 3 роки, з відстрочкою виконання вироку згідно ст. 46-1 КК України 1960 р. на 1 рік і штрафу у розмірі 680 грн.;

- вироком Попільнянського районного суду Житомирської області від 16.08.2001 року за ч.2 ст. 140, 17, ч.2 ст. 140, 452 КК України 1960 року до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 28 квітня 2006 року за ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, звільненого з місць відбування покарання 30.06.2010 року по відбуттю покарання;

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В :

07 вересня 2014 року, приблизно о 04 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 та невстановлена слідством особа перебували на пл. Бессарабській, 2 в м. Києві. В цей час вони звернули свою увагу на ОСОБА_6 , який перебував за вказаною адресою та якого побили невстановлені слідством особи. Вважаючи, що у ОСОБА_6 при собі можуть знаходитись цінні речі та предмети, у ОСОБА_3 та невстановленої слідством особи виник злочинний умисел, направлений на повторне заволодіння майном ОСОБА_6 шляхом зловживання довірою, за попередньою змовою групою осіб, розробивши з цією метою злочинний план, який полягав у заволодінні майном ОСОБА_6 .
Реалізуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_3 та невстановлена слідством особа підійшли до ОСОБА_6 та згідно розробленого злочинного плану, запропонували допомогу та допомогли встати з підлоги. Після цьої ОСОБА_3 та невстановлена слідством особа попросили у ОСОБА_6 мобільний телефон, повідомивши про необхідність зателефонувати. Довіряючи останнім та будучи помилково впевненим в правильності та добросовісності дій ОСОБА_3 та невстановленої слідством особи, ОСОБА_6 передав мобільний телефон марки «Motorola Moto G», вартістю 3195 гривень 00 копійок.
Заволодівши мобільним телефоном марки «Motorola Moto G», ОСОБА_3 та невстановлена слідством особа почали поступово відходити від ОСОБА_6 та через деякий проміжок часу зникли з поля зору ОСОБА_6 , розпорядившись в подальшому чужим майном на власний розсуд.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, повністю підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, суду надав показання, що дійсно він вчинив шахрайсто з наглядно знайомим товаришем, оскільки у нього був важкий матеріальний стан, щиро розкаявся у вчиненому.

З приводу вчиненого ОСОБА_3 надав суду показання про те, що дійсно 07 вересня 2014 року близько 04:00 год. він із товаришем перебував у районі Бессарабської площі. Вони побачили бійку та підійшли, щоб її розборонити, а потерпілий у цей час упав на землю. Допомогли з товаришем піднятись потерпілому та він попросив у нього телефон для того, щоб зателефонувати до швидкої допомоги, на що той погодився і передав йому телефон. У цей час у нього виник умисел скористаись довірою потерпілого і вони з товаришем пішли з місця події. Після чого заклали мобільний телефон потерпілого до ломбарду, а отримані кошти поділили між собою.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження проведено у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Враховуючи викладене, суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, яке слід кваліфікувати як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, за попередньо змовою групою осіб.

Обираючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, а саме те, що ним було вчинено кримінальне правопорушення середньої тяжкості, обставини його вчинення, характер діяння, форму й ступінь вини, мотивацію вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу ОСОБА_3 та обставин, що пом`якшують та обтяжують йому покарання.

Зокрема, судом враховано, що обвинувачений раніше неодноразово був засуджений за вчинення корисливих злочинів, при цьому, будучи звільненим з місць відбування покарання по відбуттю його строку, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та, маючи не зняту та не погашену в установленому порядку судимість, знову вчинив кримінальне правопорушення, крім того останній тимчасово не працював, за місцем реєстрації характеризується задовільно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатрка на даний час не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, його віку та стану його здоров`я, думки потерпілого, який вважав, що обвинувачений, перебуваючи тривалий час під вартою вже фактично відбув покарання за вчинене, суд вважає необхідним і достатнім обрати для його виправлення й попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією закону, за яким визнав його винним.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити чинним до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов потерпілого підлягає залишенню без задоволення у зв*язку із тим, що матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, у повному обсязі відшкодовано під час судового розгляду, що підтвердив суду потерпілий ОСОБА_6 .

Судові витрати у провадженні відсутні.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 349, 369-371, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Залишити засудженому ОСОБА_3 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його затримання, тобто з 23.09.2014 року.

Речові докази по справі, а саме приєднаний до матеріалів кримінального провадження відповідно до постанови слідчого від 25.09.2014 р. лист АТЗТ «Скарбниця» від 23.09.2014 р. за № 1753 залишити зберігатись при матеріалах кримінального провадження

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди відмовити.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні,

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1