У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 лютого 2016 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши, у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Новозаводського районного суду міста Чернігова від 29 грудня 2015 року,

з участю:

прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_6 ,

представника Чернігівського СІЗО ОСОБА_9

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просив скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове, яким задовольнити клопотання засудженої ОСОБА_7 та застосувати до неї Закон України «Про амністію у 2014 році».

Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від

29 грудня 2015 року залишено без розгляду клопотання засудженої ОСОБА_7 про застосування до неї Закону України «Про амністію у 2014 році».

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, захисник вказав, що на засуджену ОСОБА_7 , котра на даний час відбуває покарання в СІЗО міста Чернігова, який відповідно до частини 2 статті 11 КВК України є установою виконання покарань, розповсюджується дія Закону України «Про амністію у 2014 році».

Залишаючи без розгляду клопотання засудженої, суд першої інстанції зазначив, що під час виконання вироку питання про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році», враховуючи зміст положень частини 6 статті 9 КПК України, має вирішуватися у порядку, передбаченому статтею 9 Закону України «Про амністію у 2014 році», місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Заслухавши доповідача, захисника, котрий підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, прокурора та представника Чернігівського СІЗО, які заперечували проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів підстав для її задоволення не знаходить.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, згідно вироку Деснянського районного суду міста Чернігова від 24 грудня 2012 року, який набрав законної сили 28 березня 2013 року, ОСОБА_7 засуджена за частиною 3 статті 307 КК України, із застосуванням статті 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 , визначено місцевим судом рахувати з моменту її фактичного затримання.

Згідно протоколу затримання особи засудженої до позбавлення волі від 03 грудня 2015 року, який мається в матеріалах особової справи, ОСОБА_7 була затримана о 14 годині 03 грудня 2015 року на підставі вироку Деснянського районного суду міста Чернігова від 24 грудня 2012 року, як засуджена особа, яка ухиляється від виконання вироку (а.о.с. 36).

Відповідно до частини 2 статті 11 Кримінально-виконавчого кодексу України, установами виконання покарань є зокрема слідчі ізолятори у випадках, передбачених цим Кодесом.

За змістом частини 3 статті 18 Кримінально-виконавчого кодексу України, слідчі ізолятори виконують функції виправних колоній мінімального рівня безпеки із загальними умовами тримання і виправних колоній середнього рівня безпеки стосовно засуджених, які залишені для роботи з господарського обслуговування.

Рішенням комісії з питань розподілу, направлення та переведення для відбування покарання осіб, засуджених до позбавлення волі в Чернігівській області (протокол від 15 грудня 2015 року № 36) ОСОБА_7 визначено мінімальний РБ з загальними умовами вперше (а.о.с. 44).

За повідомленням Чернігівського СІЗО засуджена ОСОБА_7 , була залишена в слідчому ізоляторі для подальшої її доставки до Новозаводського районного суду міста Чернігова для участі в судовому засіданні під час розгляду клопотання засудженої про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році» та для забезпечення її права на захист внаслідок оскарження рішення місцевого суду в апеляційній інстанції.

За змістом статті 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішується місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

Враховуючи, що засуджена ОСОБА_7 не залишена в ізоляторі для роботи з господарського обслуговування, внаслідок чого слідчий ізолятор не виконує функції виправної колонії, що в свою чергу виключає відбування ОСОБА_7 покарання в межах територіальної юрисдикції Новозаводського районного суду міста Чернігова і свідчить про перебування засудженої в Чернігівському СІЗО тимчасово, місцевий суд, прийняв правильне та обґрунтоване рішення про повернення ОСОБА_7 її клопотання про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році».

З огляду на наведене, доводи захисника ОСОБА_6 про відбування засудженою ОСОБА_7 покарання у Чернігівському слідчому ізоляторі, який є установою виконання покарань безпідставні, не заслуговують на увагу, оскільки не ґрунтуються на законі.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого у справі судом першої інстанції рішення, не вбачається.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Новозаводського районного суду міста Чернігова від 29 грудня 2015 року, залишити без задоволення.

Ухвалу Новозаводського районного суду міста Чернігова від 29 грудня 2015 року про залишення без розгляду клопотання засудженої ОСОБА_7 про застосування до неї Закону України «Про амністію у 2014 році» залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4