Номер провадження: 11-кп/785/1300/15
Номер справи місцевого суду: 495/2982/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.11.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суд Одеської області від 31.07.2015 р., яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Долинське, Ананьївського району, Одеської області, українець, громадянин України, освіта середня, не працюючий, не має судимості в силу ст. 89 КК України,

засуджений за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років.

Застосувало до ОСОБА_8 примусове лікування з приводу алкоголізму за місцем відбування покарання.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави 306,9 грн. за провадження трасологічної експертизи (т.1, а.с. 100).

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 рахувати з 20.02.2015 року, тобто з моменту застосування запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком ОСОБА_8 засуджений за те, що 19 лютого 2015 року приблизно о 21.00 годині, більш точний час встановити не представилось можливим, він будучи в стані алкогольного сп`яніння та перебуваючи в приміщенні палати № 4, корпусу № 1, першого відділення Одеського обласного протитуберкульозного диспансеру № 2, де знаходився на лікуванні, розташованого за адресою: провулок Лікарняний 3, м. Білгород-Дністровський, Одеська область, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин вступив у сварку з потерпілим ОСОБА_9 , який також був пацієнтом відділення вказаного лікувального закладу. Під час сварки обвинувачений ОСОБА_8 , знайденим в палаті кухонним ножем, навмисно, з метою вбивства, наніс два удари в область передньої частини грудини потерпілому ОСОБА_9 , чим спричинив йому тяжкі тілесні ушкодження, від яких останній помер на місці.

На вирок суду обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій оскаржує кваліфікацію скоєного, посилаючись на те, що у нього не було прямого умислу на вбивство потерпілого, він лише захищався, а всі докази на думку були сфабриковані слідством, та просить вирок суду скасувати як незаконній та необґрунтований.

Заслухавши суддю - доповідача; обвинуваченого ОСОБА_8 та його адвоката ОСОБА_7 , які вважають, що вирок необхідно скасувати, так як винуватість ОСОБА_8 не доведена, відсутні будь-які прямі докази, що вказують на умисне вбивство; прокурора, який вважає вирок суду законним та обґрунтованим, а тому просить відмовити в задоволені апеляції; дослідивши матеріали кримінального провадження; перевіривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.94 КПК України суд всебічно дослідив всі обставини кримінального провадження, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення відносно ОСОБА_8 .

Суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.370 КПК України, ухвалив законне, обґрунтоване судове рішення та визнав ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Так судом враховано та прийнято до уваги зібрані по кримінальному провадженню докази, а саме: показами свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , та ОСОБА_12 , експерта ОСОБА_13 ; випискою ЖЄО Білгород-Дністровського MB ГУМВС України в Одеській області про те, що 19.02.2015 року о 22.50 годині від медичної сестри туберкульозного диспансерного відділення ОСОБА_14 надійшло повідомлення про те, що 19.02.2015 року приблизно о 21.00 годині в палаті № 9 тубдиспансерного відділення в ході раптово виниклої сварки між хворими, ОСОБА_8 , схопивши кухонний ніж, наніс тілесні ушкодження у вигляді проникаючих двох поранень в область грудної клітини зліва ОСОБА_9 , в ході чого останній помер на місці (т.1, а.с. 9); протоколом огляду місця події від 19.02.2015 року та фототаблицями до нього на яких зображено: коридор корпусу № 1 першого відділення ООПД № 2; вхід в палату № 9 корпусу № 1 зазначеного відділення; труп ОСОБА_9 в цій же палаті; загальний вид палати № 4 першого відділення ООПД, де було скоєно злочин; кухонний ніж (знаряддя злочину), виявлений на тумбочці даної палати (т. 1, а.с. 10-15);протоколом огляду трупа від 20.02.2015 року відповідно до якого був оглянутий труп ОСОБА_9 та фотознімками до нього, на яких зображено: виявлені колото-різані ушкодження грудини трупа ОСОБА_9 (т.1, а.с. 19-20);лікарським свідоцтвом про смерть, відповідно до якого ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок нападу на нього з використанням гострого предмету з метою вбивства (т.1, а.с. 27); заявою ОСОБА_8 від 20.02.2015 року про те, що 19.02.2015 року приблизно о 21.00 годині він знаходився в палаті № 4 туберкульозного диспансеру. ОСОБА_9 почав провокувати його на конфлікт, він, в свою чергу, попередив його, що ударить ножем, якщо той не припинить, однак ОСОБА_9 не припинив цього. Після чого він ( ОСОБА_8 ) з тумбочки взяв ніж та ударив ним ОСОБА_9 два рази в область живота, вийшов із палати, покликав санітарку, якій повідомив, що убив ОСОБА_9 (т.1, а.с. 48);висновком експерта від 24.03.2015 року № 38; актом судово-медичного дослідження № 1249/38 від 26.02.2015 року (т.1, а.с. 59);актом судово-медичного дослідження від 04.03.2015 року № 643/38 (т.1, а.с. 60);актом судово-медичного дослідження від 24.02.2015 року № 213/38 (т.1, а.с. 61);актом судово-медичного дослідження від 27.02.2015 року № 148/38 (т. 1, а.с. 62-65);висновком експерта від 30.03.2015 року № 267 (т.1, а.с. 69-72);висновком експерта № 150 від 04.03.2015 (т.1, а.с. 76-84);висновком експерта від 30.03.2015 року № 271 (т.1, а.с. 88-91);висновком експерта від 16.03.2015 року № 155, (а.с. 93-96); висновком судово-психіатричних експертів № 45 від 26.03.2015 року (т.1, а.с. 157-162); протоколом проведення слідчого експерименту від 26.02.2015 року та фототаблицями до нього, на яких зображено: як підозрюваний ОСОБА_8 пояснював, що потерпілий ОСОБА_9 намагався схопити його за шию під час конфлікту; показав, яким чином під час сварки з ОСОБА_9 з поверхні тумбочки взяв ніж, який там знаходився; показав, держачи в лівій руці макет ножа, та наніс кілька ударів в область грудної клітини потерпілого, при цьому потерпілий знаходився по відношенню до нього трохи в розвороті у співвідношенні «праве плече далі, ліве ближче». Розповів і показав, що після нанесення ударів ножем потерпілому ОСОБА_9 , коли він його відштовхнув, вийшов з палати № 4 в коридор (т.1, а.с. 163-166);

Оцінивши докази в сукупності, суд дійшов вірного висновку щодо доведеності вини ОСОБА_8 та наявності в діях останнього складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Таким чином, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 , викладені ним в апеляційній скарзі та доводи його захисника викладені в судовому засідання про кваліфікацію його дії за ч.1 ст.118 КК України, - є безпідставними та суперечать фактичним обставинам справи.

При призначенні ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції з дотримання вимог ст.65-67 КК України, врахував ступень тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, наслідки вчиненого злочину.

Так суд врахував стан здоров`я ОСОБА_8 , який відповідно до виписки з медичної карти стаціонарного хворого діагноз обвинуваченого «туберкульоз легенів», позитивну характеристику за місцем лікування, що він перебуває у цивільному шлюбі на утримані неповнолітніх дітей немає, до арешту не працював, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, але в силу ст.89 КК України значиться таким, що не має судимості, вчинив кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я особи, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливої тяжкості, провину не визнав.

Всі вищевказані обставини дозволили суду першої інстанції призначити обвинуваченому ОСОБА_8 мінімальне покарання передбачене санкцією ч.1 ст.115 КК України.

На думку колегії суддів покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, характеру і ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення й даними про особу винного та є необхідним для виправлення останнього, запобіганню новим кримінальним правопорушенням.

Враховуючи викладене і керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляцію обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суд Одеської області від 31.07.2015 р. яким ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений за ч. 1 ст. 115 КК України залишити без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали суду.

Колегія суддів апеляційного суду
Одеської області
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4