справа 611/1027/15-к
н/п 1 кп/611/120/15

ВИРОК
Іменем України

10 грудня 2015 року. Барвінківський районний суд Харківської області

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Барвінкове Харківської області кримінальне провадження № 1 кп/611/120/15 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Барвінкове Харківської області, гр. України, з освітою середньою, не судимої, яка працює на посаді прибиральниці службових приміщень загальноосвітньої школи І ІІІ ступенів № 2, яка зареєстрована та проживає по АДРЕСА_1 ,

обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Суд визнав доведеним, що обвинувачена ОСОБА_6 3 листопада 2015 року близько 10 00 год., знаходячись на АДРЕСА_2 , діючи навмисно та протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, на ґрунті особистих неприязних відношень, господарськими вилами побила потерпілу ОСОБА_5 , умисно спричинивши легкі тілесні ушкодження у вигляді синців на голові, верхніх та нижніх кінцівках, садна на шиї, правій верхній та нижній кінцівках, забитої рани на голові та рваної рани на лівій кисті потерпілої.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України фактично визнала у повному обсязі, щиро покаялася і дала показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення. Цивільний позов в частині відшкодування на користь потерпілої матеріальних збитків на суму 1314.67 грн. визнала. В частині відшкодування моральної шкоди, в сумі 5000 грн., обвинувачена визнала частково, вважає заявлені вимоги потерпілою у вказаній частині завищеними, не заперечує про стягнення з неї на користь ОСОБА_5 2000 грн. суми моральної шкоди.

Суд, здійснюючи оцінку наданим у кримінальному провадженні доказам, бере до уваги лише ті, що надані сторонами, і власне є доказами, тобто є допустимими фактичними даними у розумінні положень ст.. 84 КПК України.

Крім фактичного визнання обвинуваченою вини у кримінальному провадженні, існує сукупність допустимих доказів, на підставі яких можна зробити переконливий висновок щодо доведеності вини обвинуваченої у вчиненні нею злочинного діяння.

Вина обвинуваченої підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_5 відповідно до яких 3 листопада 2015 року близько 10 00 години на АДРЕСА_2 , під час сварки, яка виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, обвинувачена кричала на останню та побила її господарськими вилами, які були в руках ОСОБА_6 .. Била потерпілу обвинувачена в область голови, кінцівок, хватала за шию, спричинивши їй тілесні ушкодження. В зв?язку з причиненням тілесних ушкоджень, потерпіла страждала, порушився нормальний уклад її життя, зверталася за допомогою до медичної установи.

Зазначені показання потерпілої є допустимими, узгоджуються з іншими доказами у кримінальному провадженні.

Вина обвинуваченої підтверджується також показаннями свідка ОСОБА_8 , яка зазначила, що 3 листопада 2015 року близько 10 00 години вона разом з потерпілою йшли по воду до колодязя, розташованого пор вул.. Щорса м. Барвінкового. В цей час до них підбігла ОСОБА_6 . З господарськими вилами в руках і стала кричати на ОСОБА_5 .. Свідок вказала, що бачила, як обвинувачена вказаними вилами вдарила по голові потерпілу, після чого злякалася і втекла з місця події.

Вина обвинуваченої підтверджується також показаннями свідка ОСОБА_9 , який зазначив, що зі слів потерпілої, з якою він проживає в фактичних шлюбних стосунках, йому стало відомо, що 3 листопада 2015 року близько 10 00 години на вулиці Щорса, ОСОБА_6 , з якою він раніше перебував у фактичних шлюбних стосунках, побила потерпілу, спричинивши тілесні ушкодження.

Показаннями свідка ОСОБА_10 , який зазначив, що 3 листопада 2015 року близько 10 -00 години, він, почувши крик на вулиці, вийшов з двору і на вул.. Щорса, біля будинку № 41 побачив обвинувачену та потерпілу, які сварилися. При цьому в руках у обвинуваченої, його матері ОСОБА_6 , були господарські вина. Свідок підійшов до них, відібрав у матері вила і відвів її до двору.

Зазначені показання свідків є допустимими, узгоджуються з іншими доказами у кримінальному провадженні.

Суд бере до уваги показання свідків як об?єктивні, оскільки вони не суперечать один одному та вказують на вчинення обвинуваченою інкримінованого діяння.

Окрім цього, вина ОСОБА_6 у вчиненні злочину підтверджується висновком експерта № 58 БР/15 від 3 листопада 2015 року та № 63 БР/15 від 19 листопада 2015 року згідно яких ОСОБА_5 було спричинено легкі тілесні ушкодження у вигляді вигляді синців на голові, верхніх та нижніх кінцівках, садна на шиї, правій верхній та нижній кінцівках, забитої рани на голові та рваної рани на лівій кисті потерпілої (а.с. 31 -32), 54 56).

Даними протоколу проведення слідчого експерименту від 17.11.2015 року за участі потерпілої ОСОБА_5 (а.с. 47 52); протоколом проведення слідчого експерименту від 19.11.2015 року за участі обвинуваченої ОСОБА_6 (а.с.64 68), які показали і розказали за яких обставин та механізмом було спричинено тілесні ушкодження потерпілій.

Зазначені докази по кримінальному провадженню зібрано відповідно до вимог кримінально процесуального закону, вони є допустимими, та такими, що в сукупності з іншими доказами безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченою діяння, інкримінованого їй стороною обвинувачення.

Згідно вимог ч.1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Згідно ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність, чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Згідно ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Згідно ст. 87 КПК України недопустимими, зокрема, є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав і свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; отримання доказів внаслідок катування; порушення права особи на захист; отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитись від давання показань та відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права; порушення права на перехресний допит; отримання показань від свідка, який надалі буде визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.
Оцінюючи в сукупності всі досліджені докази, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 скоїла злочин, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України.
Вирішуючи питання щодо правильності кваліфікації дій обвинуваченої, з врахуванням того що суд розглядає справу лише в межах пред`явленого обвинувачення, суд вважає таку кваліфікацію дій обвинуваченої правильною.
Обираючи покарання ОСОБА_6 суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч. 1 ст. 125 КК України, а саме, що даний злочини, відносяться до категорії злочинів невеликої тяжкості, особу винної, яка раніше не судима, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем роботи на проживання характеризується позитивно, має постійне місце реєстрації та проживання.
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченої, що передбачено п.1 ч.1 ст.66 КК України.
Обтяжуючих покарання обставин, що передбачено ст. 67 КК України судом не встановлено.
Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку про необхідність засудження ОСОБА_6 до покарання у виді громадських робіт.
Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та запобігання вчинення нею нових злочинів.
Також суд прийшов до висновку, що позовні вимоги потерпілої про стягнення з обвинуваченої матеріальної та моральної шкоди підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Згідно ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
У ч.1 ст. 128 КПК України, передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
ч.1 ст. 129 КПК України передбачає, що ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Під час судового розгляду судом встановлено, що злочинними діями ОСОБА_6 , які полягають у заподіянні легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 , останній заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 1314.67 грн. і тому ці витрати потерпілої повинні бути відшкодовані обвинуваченою у повному обсязі.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода може відшкодовуватись грішми.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди заподіяної потерпілій ОСОБА_5 від протиправних дій ОСОБА_6 , пов`язаних із заподіянні легких тілесних ушкоджень потерпілій, суд бере до уваги ступінь та глибину душевних страждань, яких вона зазнала у зв`язку із цими діями, а також негативні зміни в її житті, які сталися у зв`язку із цим.
З урахуванням цього, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що потерпілій заподіяно моральну шкоду на суму 3000 гривень, яка повинна бути стягнута з обвинуваченої по справі.
Суд вважає необхідним запобіжний захід по відношенні до обвинуваченої не обирати.
Судові витрати відсутні.
Речові докази відсутні.
Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:

ОСОБА_11 визнати винною у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити покарання у вигляді 120 (ста двадцяти) годин громадських робіт.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_6 не обирати.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 1314 (одну тисячу триста чотирнадцять) грн.. 67 коп. матеріальних збитків та 3 000 ( три тисячі) грн.. суми моральної шкоди, а всього 4314 (чотири тисячі триста чотирнадцять) грн.. 67 коп..

Апеляційна скарга учасниками судового провадження може бути подана до апеляційного суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня оголошення вироку суду.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1 .