Номер справи 623/3516/15-к
Номер провадження 1-кп/623/237/2015
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 грудня 2015 року м. Ізюм
Ізюмський міськрайонний суд Харківської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2
за участю прокурора: ОСОБА_3
обвинуваченого: ОСОБА_4
захисника : ОСОБА_5
потерпілої: ОСОБА_6
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця м. Ізюма, Харківської області, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,
ОСОБА_4 , 05 липня 2015 року близько 13-00 години, знаходячись поблизу будинку № 14 по вул. Пролетарській в м. Ізюмі, на ґрунті раніше виниклих особистих неприязних відносин з колишньою співмешканкою ОСОБА_6 , 1959 року народження, маючи намір на заподіяння останній тілесних ушкоджень, завдав ОСОБА_6 удар дерев`яною палкою в область голови, заподіявши останній тілесне ушкодження у вигляді синцю волосистої частини голови справа, кваліфіковане згідно висновку судово-медичної експертизи Ізюмського МРО ХОБСМЕ № 243 - 13/15 від 8 липня 2015 року, як легке тілесне ушкодження, після чого ОСОБА_6 впала на землю, та знаходилась у лежачому положенні, а ОСОБА_4 , один раз завдав останній удар дерев`яною палкою в область лівої ноги, заподіявши ОСОБА_7 тілесне ушкодження у вигляді відкритого перелому лівої великогомілкової кістки, кваліфіковане згідно вищевказаного висновку судово-медичної експертизи Ізюмського МРО ХОБСМЕ, як тяжке тілесне ушкодження.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України визнав повністю, покаявся, підтвердив обставини вчиненого ним злочину.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 повідомила суду, що 05 липня 2015 року близько 13:00 год. вона йшла з подругою ОСОБА_8 по АДРЕСА_2 , назустріч йшов обвинувачений ОСОБА_4 , на плечах у ньому була дерев`яна палка, схожа на дерев`яний плінтус, вони зупинились, поздоровались, потерпіла помітила що обвинувачений мовчить і сказала ОСОБА_8 йти далі, і в цей момент раптово ОСОБА_4 наніс потерпілій удар в голову, вона впала, а ОСОБА_9 ще один раз вдарив в ногу, яку вона підняла щоб захистити ОСОБА_8 від удару. Після чого ОСОБА_8 зупинила автобус, вона разом з потерпілою сіла в автобус, доїхали до ринку, де вже викликали швидку допомогу. На даний час потерпіла разом з обвинуваченим проживають в одному будинку, відносини нормальні. Вважає що необхідно призначити в цей раз обвинуваченому умовне покарання, а вже якщо він ще раз скоїть щось подібне, то призначити суворе покарання.
Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні просив суд не визнавати обставину, яка обтяжує покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, оскільки ніяких доказів на підтвердження таких обставин не надано.
Прокурор у судовому засіданні просив суд призначити покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки та встановити обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно доказів, щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 , захисник, потерпіла ОСОБА_6 та прокурор правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Оцінивши у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, показання обвинуваченого, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, а тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень.
Аналізуючи зібрані по справі докази, які характеризують особистість обвинуваченого, суд вбачає наступне:
ОСОБА_4 офіційно не працює, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, стоїть на обліку у лікаря - нарколога з діагнозом хронічний алкоголізм з 02.04.2008р., за місцем проживання скарг на нього не надходило, раніше не судимий, службу в Збройних Силах України проходив, про що свідчать: довідки лікарів, характеристика з місця проживання, вимога щодо судимості, його свідчення та довідка з військового комісаріату.
При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, скоєного останнім.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України, віднесений до тяжкого злочину.
Обставини, які згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 не встановлено.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке законом віднесено до тяжкого злочину, особу винного, обставини, визнані судом такими, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Судом при призначенні покарання враховуються вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
З огляду на наведене, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.
Враховуючи щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину обвинуваченого ОСОБА_4 те, що за місцем проживання скарг на нього не надходило, зважаючи на відсутність обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , з урахуванням наведених вище обставин справи, позиції потерпілої стосовно міри покарання, суд дійшов висновку, що його перевиховання та виправлення можливо без ізоляції від суспільства, а тому вважає за можливе призначити покарання із застосуванням ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирати.
Судові витрати по справі відсутні.
Цивільний позов не заявлено.
Речові докази відсутні.
Керуючись ст.ст. 50, 65-67, 75,76, ч. 1 ст. 121 КК України, ст. ст. 100, 124, 349, 370, 374 КПК України, суд-
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого за ч. 1 ст. 121 КК України, і призначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Застосувати до ОСОБА_4 вимоги ст.75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, визначивши іспитовій строк 3 (три) роки.
На підставі ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 такі обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили - не обирати.
Судові витрати по справі - відсутні.
Цивільний позов - не заявлено.
Речові докази відсутні.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області через Ізюмський міськрайонний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1