Дата документу Справа № 331/8696/14-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/754/15 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 331/8696/14-к Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст.286 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 серпня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянула в м. Запоріжжя у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора, який приймав участь при розгляді справи у суді першої інстанції на вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 лютого 2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, українця, який має середню освіту, приватний підприємець, має на утриманні неповнолітню дитину, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ч.2 ст.286 КК України із застосуванням ст.69 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покладено обов`язки, передбачені п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_8 до набуття вироком законної сили залишений без зміни особисте зобов`язання.

Вироком вирішена доля речових доказів у порядку ст. 100 КПК України.

Згідно вироку суду, 12.09.2014 року, приблизно о 14 годині 35 хвилин, водій ОСОБА_8 , керуючи автомобілем «Хюндай 130» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині вул. Артема, рухаючись з боку вул. Леппіка в напрямку вул. Чекістів в м. Запоріжжя.

В цей же час, у зустрічному для водія ОСОБА_8 напрямку, рухався скутер «Фада» без реєстраційних номерів, під керуванням водія ОСОБА_9 .

Під час руху на перетині проїзних частин вул. Артема та вул. Чекістів, в районі будинку № 33, водій ОСОБА_8 , діючи в порушення вимог п. 10.1. Правил дорожнього руху України, де вказано «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», а також в порушення вимог п. 16.13 Правил дорожнього руху України, де вказано: «перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю, попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч....» не переконався в безпеці своїх дій, дорогу скутеристу ОСОБА_9 , який рухався у зустрічному напрямку прямо, не надав, а почав виконувати маневр лівого повороту намагаючись виїхати на вул. Чекістів.

В результаті порушення вимог правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_8 допустив зіткнення правої бічної частини кузова керованого ним транспортного засобу із скутером «Фада», під керуванням водія ОСОБА_9 .

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_9 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 4379 МД від 15.10.2014 року, отримав тілесні ушкодження у вигляді: тупої травми живота з розривом селезінки, з внутрішньочеревною кровотечею що кваліфікується, як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя, а також у вигляді: саден в області м`яких тканин верхніх і нижніх кінцівок, які кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження.

В апеляційній скарзі прокурор не оскаржуючи фактичні обставини справи, доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 кваліфікацію його дій, вважає що вирок суду є незаконним та необґрунтованим, таким, що підлягає скасуванню в частині призначеного покарання, у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення внаслідок м`якості та неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність.

Вказує, що суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_8 покарання, в повній мірі не врахував ступеня тяжкості скоєного злочину, даних про його особу, формально перерахувавши лише характеризуючи дані і пом`якшуючі обставини, але не навів жодних переконливих мотивів про можливість застосування до засудженого ст.69 КК України в частині призначення більш м`якого покарання.

У зв`язку з викладеним, прокурор просить вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 лютого 2015 року щодо ОСОБА_8 скасувати та ухвалити новий вирок,яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 3 років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами, застосувати ст.75 КК України та звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили вирок суду залишити без зміни, перевіривши кримінальне провадження, колегія судів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, у зв`язку з наступним.

Висновки суду про доведеність винності ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), за який він засуджений, при обставинах, викладених у вироку правильні та ґрунтуються на доказах, досліджених в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, та в апеляції не оскаржуються.

У відповідності до ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідність за скоєний злочин, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини пом`якшуючи та обтяжуючі покарання. Особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Як вбачається з мотивувальної частини вироку, суд призначаючи покарання ОСОБА_8 , виконав вимоги ст. 65 КК України, а саме: врахував ступінь тяжкості скоєного ним суспільно небезпечного діяння, яке у відповідності до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, працює приватним підприємцем, на обліку у психіатра і нарколога не перебуває; суд визнав обставинами що пом`якшують покарання,- щире каяття обвинуваченого та добровільне відшкодування спричиненої матеріальної шкоди потерпілому. Обтяжуючі покарання обставин по справі - відсутні.

Санкція статті передбачає можливість призначити покарання як з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом на строк до трьох років так і без такого.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про невідповідність призначеного ОСОБА_8 покарання ступеню тяжкості злочину та особі винного неспроможні. А тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування вироку у зв`язку з м`якістю призначеного покарання за доводами апеляційної скарги.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що при мотивуванні призначення покарання ОСОБА_8 , суд необґрунтовано допустив формулювання в межах санкції статті, що підлягає виключенню. Вважати що покарання ОСОБА_8 призначене із застосуванням ст.ст. 69, 75 КК України. В решті вирок залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь при розгляді справи у суді першої інстанції задовольнити частково.

Вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 лютого 2015 року щодо ОСОБА_8 змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку формулювання про призначення покарання ОСОБА_8 в межах санкції статті.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4