АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 639/2458/15-к Головуючий 1-ї інстанції
Провадження № 11-СС/790/505/15 ОСОБА_1
Категорія: ст.ст. 177, 178 КПК України Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
-«- захисника - ОСОБА_7 ,
-«- потерпілого - ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 березня 2015 року, якою у відношенні ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 20 мінімальних заробітних плат, тобто 24 360 гривень (двадцять чотири триста шістдесят гривень) 00 коп., -
В С Т А Н О В И Л А :
Старший слідчий СВ Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та про надання дозволу на затримання особи з метою приводу для участі у розгляді зазначеного клопотання стосовно ОСОБА_9 .
Продовжуючи свої злочинні наміри, діючи умисно, із корисних намірів, ОСОБА_9 у жовтні 2013 року через малознайомого ОСОБА_14 , з метою узяття у оренду автомобіль марки «Рено-Кенго», д.з. НОМЕР_2 , звернувся до ОСОБА_15 , яка розпоряджалася зазначеним автомобілем на підставі довіреності, виданої на її ім`я його власником ОСОБА_16 .
Уклавши з ОСОБА_15 усну угоду на право користування вказаним автомобілем, а також його ремонту, ОСОБА_9 розпочав ним користуватися. Однак, заздалегідь не бажаючи виконувати умови укладеного договору, з початку ОСОБА_9 періодично дзвонив ОСОБА_15 та розповідав їй про хід здійснення ремонту її автомобіля, тим самим увійшов до неї у довіру, однак через деякий час перестав відповідати на телефонні дзвінки та уникав зустрічі із ОСОБА_15 .
У період часу з жовтня 2013 року до 19.02.2014 року ОСОБА_9 при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, продав за 6000 доларів США автомобіль марки «Рено-Кенго», д.з. НОМЕР_2 гр. ОСОБА_17 , надавши останній довіреність на право розпорядження зазначеним автомобілем, вписану нібито від імені власника вказаного автомобіля ОСОБА_16 .
В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та наявні ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також те, що перебуваючи на волі ОСОБА_9 , переховувався від органів досудового розслідування.
26 березня 2015 року слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Харкова задовольнив клопотання старшого слідчого СВ Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , але з визначенням застави.
З таким рішенням суду не погодився захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 та подала апеляційну скаргу, в якій прохає ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 березня 2015 року, скасувати, а відносно її підзахисного обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Вважаючи вказану ухвалу необґрунтованою та незаконною. Вказуючи, що розглянувши матеріали клопотання слідчий суддя його задовольнив з формальних підстав, посилаючись на ст. 177 КПК України. Під час розгляду клопотання слідчий та прокурор не змогли переконливо довести що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є доцільним та необхідним, а більш м`які запобіжні заходи не можуть усунути зазначені ризи. Слідчий суддя неналежним чином вивчив особу затриманого, наявність реєстрації, але мешкання не за місцем реєстрації не є протиправною злочинною дією, її підзахисний тривалий час робив неофіційно, а останній час був оформлений офіційно, тільки не м. Харкові, а за місцем проживання батьків м. Семенівка Чернігівська область, надсилаючи зароблені грошові кошти дружині, для забезпечення їх спільних дітей, таким чином у її підзахисного встановлені міцні соціальні зв`язки, те, що він розшукується робітниками міліції не знав, а дізнався лише 25.02.2015 року й сам прийшов до РВ для з`ясування обставин. Крім цього під час судового розгляду клопотання слідчого, ОСОБА_9 пояснив, що в разі необхідності, та якщо суд зобов`яже його не покидати межі м. Харкова й мешкати в м. Харкові, він має місце мешкання, це адреса постійного мешкання його дружини та їх спільних дітей.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_7 , яка наполягала на задоволенні її вимог в апеляційній скарзі; думку прокурора та потерпілого, які вважали ухвалу слідчого судді законною; вивчивши судові матеріали та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
З показань ОСОБА_9 встановлено, що він фактично був затриманий 25.03.2015 року о 13-00 год в смт. Семенівка, Чернігівської області на підставі вищезазначеної ухвали судді від 18.03.2015 року, також вбачається, що він обізнаний у змісті підозри.
Обставини клопотання підтверджені наданими суду доказами витягом з кримінального провадження; протоколами допиту потерпілих, свідків, інших документів, частково з показань самого ОСОБА_9 , наданих в судовому засіданні, вбачається наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.
Слідчий суддя врахувавши тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 , його особу і тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним у зазначеному кримінальному правопорушенні, а також те, що він раніше засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, що свідчить про стійку настанову у ОСОБА_9 на вчинення корисливих злочинів за схожою злочинною схемою, та йому було призначено покарання на підставі ст. 75 КК України, тобто він підозрюється у вчиненні злочину під час іспитового строку, слідчий суддя вірно дійшов до висновку про те, що застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно вплинути на свідків у кримінальному провадженні; продовження кримінального правопорушення в якому підозрюється, обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу підозрюваного, те що він ніде не працює, законних джерел заробітку не має, непрацездатних батьків на утриманні не має, нерухомості та транспортних засобів у власності не має, одружений, має двох неповнолітніх дітей, але фактично з ними більш ніж протягом року не проживає. Тому слідчий суддя задовольнив клопотання старшого слідчого Жовтневого РВ, та застосував відносно ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 22 травня 2015 року, але з визначенням застави.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді законна та обгрунтована, а тому підстав для її скасування не вбачається.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 березня 2015 року, якою у відношенні ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі 20 мінімальних заробітних плат, тобто 24 360 гривень (двадцять чотири тисячі тримаста шістдесят гривень) 00 коп. залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді -