АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №11кп/796/142/2016 Головуючий в суді 1інстанції ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст. 186 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві, кримінальне провадження № 0001805 за апеляційними скаргами прокурора прокуратури Подільського району м. Києва ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Подільського районного суду м. Києва від 10 вересня 2015 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Києва, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий 27.12.2006 року Апеляційним судом Київської області за ст. 115 ч. 2, п.. 12, 69 КК України на 8 років позбавлення волі,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_9 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

встановила:

Вироком Подільського районного суду м. Києва від 10 вересня 2015 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 - тримання під вартою - залишено без змін до вступу вироку у законну силу.

У справі вирішено питання речових доказів.

За вироком суду, ОСОБА_7 , 18.03.2015 року, реалізуючи злочинний намір спрямований на відкрите викрадення чужого майна, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, діючи з корисливих спонукань спільно з невстановленою особою, підійшов до ОСОБА_10 вдарив останнього в область тулуба, в результаті чого потерпілий впав на землю, в подальшому заволодівши сумкою чорного кольору, в якій знаходився планшет марки «Lenovo IdeaTab A 2017-F s/n: xd00755473» та паспорт громадянина України, передав останнє невстановленій особі. В наслідок чого, потерпілому завдано фізичний біль. Заволодівши майном, з місця вчинення злочину втік та викраденим майном розпорядились на власний розсуд. Однак після вчинення злочину ОСОБА_7 був затриманий працівниками ПС Подільського РУ ГУМВС України в м. Києві.

Згідно висновку експерта №155тв від 08.04.2015 року середня ринкова вартість планшету марки «Lenovo» модель IdeaTab A 2017-F s/n: xd00755473 на момент вчинення кримінального правопорушення, а саме на 18.03.2015 року, могла становити 975,00 грн.

Не погоджуючись з вироком суду захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 та прокурор прокуратури Подільського району м. Києва ОСОБА_6 , подали апеляційні скарги.

В поданій апеляційній сказі прокурор, просить вирок суду змінити, виключити з мотивувальної частини вироку посилання суду на вчинення ОСОБА_7 нового корисливого злочину та невизнання вини, як обставини, що впливає на визначення міри покарання, в резолютивній частині вироку замінити слово «винним» словом «винуватим», в решті вирок суду залишити без змін. В обґрунтування апеляційних вимог, зазначає, що суд помилково визнав обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_7 невизнання вини та вчинення нового корисливого злочину, оскільки в даному випадку обставиною, що обтяжує покарання є лише рецидив злочину.

В апеляційній сказі адвокат ОСОБА_8 просить скасувати вирок Подільського районного суду м. Києва щодо ОСОБА_7 та закрити кримінальне провадження в з`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості обвинуваченого в суді і вичерпанням можливостей їх отримання.

Свої апеляційні вимоги мотивує тим, що судом першої інстанції при ухваленні ОСОБА_7 обвинувального вироку, досліджені не всі обставини кримінального провадження, що відобразилось у неповноті судового розгляду, а тому дане судове рішення являється необґрунтованим і є всі наявні підстави для його скасування. Так, апелянт стверджує, що органом досудового розслідування було грубо порушено кримінально процесуальне законодавство, зокрема, порушено право ОСОБА_7 під час затримання право на захист, проте судом не надано жодної оцінки цій обставині. Крім того, зазначає, що в основу вироку покладено показання потерпілого ОСОБА_10 та показання свідків, разом з тим, зазначені показання не можуть бути визнані судом належними та допустимими доказами на підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки вони є нелогічними, непослідовними та містять багато суперечностей, а тому не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який не підтримав вимоги, що містяться в апеляційній скарзі прокурора та заперечував проти задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 , думку адвоката ОСОБА_8 , який підтримав подану апеляційну скаргу, просив вирок суду скасувати, провадження у справі щодо ОСОБА_7 закрити за відсутністю в його діях складу злочину, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , просив її задовольнити, вирішення апеляції прокурора залишив на розсуд суду, провівши часткове судове слідство, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_7 , перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги прокурора та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задоволенню не підлягають.

Колегія суддів, у відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, перевіряє вирок суду в межах поданих апеляційних скарг.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме, у відкритому викраденні чужого майна, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, обґрунтовані на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів, які досліджені судом під час судового розгляду та оцінені у відповідності до вимог, передбачених ст. 94 КПК України.

Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_7 , його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, повністю підтверджується сукупністю доказів, які були безпосередньо досліджені судом під час судового розгляду.

Так, на підтвердження встановлених фактичних обставин справи, суд першої інстанції обґрунтовано послався на:

- показання потерпілого ОСОБА_10 , надані в судовому засіданні, згідно яких саме ОСОБА_7 , з яким вони попередньо відпочивали в кафе 17 березня 2015 року, де ОСОБА_7 був із своїм знайомим на ім`я ОСОБА_11 , в наступному, вийшовши з кафе, підбіг та накинувся на нього, вдарив, після чого він (потерпілий) впав та ОСОБА_7 зняв з нього, ОСОБА_10 , сумку, перевіривши, що там є планшет та паспорт, ОСОБА_7 його ще тримав, але він вирвався і втік, потім затримали ОСОБА_7 та особу на ім`я ОСОБА_11 , він їх впізнав. При затриманні працівниками ПС Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_7 , у нього був планшет та паспорт;

- показання в суді свідка ОСОБА_12 , який підтвердив,що ввечері 17 березня 2015 року відповичивав разом з ОСОБА_13 в кафе, там був і ОСОБА_14 з двома чоловіками, десь о третій ночі він пішов додому, що з вранці 18 березня 2015 року зателефонувавши ОСОБА_10 , він дізнався, що його, ОСОБА_10 , побили та забрали планшет і паспорт, ОСОБА_13 сказав, що це зробив ОСОБА_7 ;

- показання свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які були присутні в якості понятих при огляді місця події та під час якого у ОСОБА_7 було вилучено планшет та паспорт громадянина України не на ім`я ОСОБА_14 ;

- дані, що містяться у протоколі огляду місця події від 18 березня 2015 року, в ході проведення якого у громадянина ОСОБА_7 було вилучено планшет марки «Леново» разом із паспортом громадянина України на ім`я ОСОБА_10 ;

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 18.03.2015 року,згідно якого ОСОБА_10 впізнав за зовнішніми рисами обличчя ОСОБА_17 як особу, яка відкрито заволоділа його сумкою із застосуванням насильства за адресою: АДРЕСА_3 , в якій знаходились планшет марки «Леново» разом із паспортом громадянина України на ім*я ОСОБА_10 ;

- дані, що містяться у висновку експерта № 844 від 24.03.2015 року про те, що виявлене у ОСОБА_10 садно в тім`яній ділянці по середній лінії, могло утворитись 18.03.2015 року та належить до легких тілесних ушкоджень.

Наведені докази перевірені судом першої інстанції з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та їх обґрунтовано покладено в основу вироку.

Судом правильно оцінено показання обвинуваченого ОСОБА_7 , який своєї вини не визнав, визнавши їх такими, що не узгоджуються з показаннями потерпілого, свідків та іншими матеріалами кримінального провадження, спрямовані на ухилення від кримінальної відповідальності.

Суд у вироку дав детальну оцінку зазначеним доказам та навів достатнє обґрунтування для їх прийняття. Такі висновки підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги захисника про невідповідність висновку суду фактичним обставинам справи, про непричетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, не заслуговують на увагу, оскільки були перевірені судом першої інстанції та визнані як безпідставні та необґрунтовані, про що свідчать наведені докази.

На думку колегії суддів, показання потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , у сукупності з іншими належними доказами у справі, зокрема, даними, що містяться у протоколах огляду місця події, а також речовими доказами у справі вилученими у обвинуваченого, в цілому доводять винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Також, колегією суддів не встановлено порушення права на захист обвинуваченого ОСОБА_7 в ході досудового розслідування.

При призначенні покарання ОСОБА_7 , суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення; обставини справи, а також конкретні дані про особу обвинуваченого, який судимий, вчинив новий злочин, що є корисливим, неодружений, дітей на утриманні не має, не працює, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває.

Обставин, що пом`якшують покарання, судом не встановлено. Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнав рецидив злочинів.

Із таким висновком погоджується колегія суддів, оскільки судом першої інстанції дотримано вимоги ст. ст. 50, 65 КК України, а призначене покарання ОСОБА_7 є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Тому вимоги в апеляційній скарзі прокурора про виключення з мотивувальної частини вироку посилання суду на вчинення ОСОБА_7 нового корисливого злочину та невизнання вини, як обставини, що впливає на визначення міри покарання, є необґрунтованими.

Безпідставними є також доводи в апеляційній скарзі прокурора про необхідність зміни в резолютивній частині вироку слова «винний» на «винуватий», оскільки юридичний словник української мови тлумачить слово винуватий в одному з його розумінь як винний.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судовий розгляд справи проведено повно, всебічно та об`єктивно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які є підставою для скасування чи зміни вироку у справі не встановлено.

Вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим, а тому підстав для задоволення апеляційних скарг прокурора та захисника обвинуваченого, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Вирок Подільського районного суду міста Києва від 10 вересня 2015 року, яким ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ст. 186 ч. 2 КК України та призначено покарання у виді п`яти років позбавлення волі - залишити без змін, апеляційну скаргу прокурора прокуратури Подільського району міста Києва ОСОБА_6 та апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення,

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подано касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4