Справа №488/6928/13-к 23.10.2015 23.10.2015 23.10.2015
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 жовтня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 на ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18 травня 2015 року, якою відносно
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, мешкає в АДРЕСА_1 ,
застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7 ,
захисник ОСОБА_5 ,
представник департаменту праці та соціального захисту
населення Миколаївської міської ради ОСОБА_8 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Захисник ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18 травня 2015 року та закрити кримінальне провадження на підставі ч. 3 ст. 513 КПК України.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18 травня 2015 року відносно ОСОБА_6 застосовані примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Узагальнені доводи апелянта.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 зазначає, що суд першої інстанції не зазначив, з яких підстав дійшов висновку про вчинення саме ОСОБА_6 кримінального правопорушення.
Зазначає, що протокол огляду дорожньо-транспортної пригоди та схема дорожньо-транспортної пригоди лише фіксують розміщення транспортних засобів і лише покази потерпілого ОСОБА_9 свідчать про те, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія автомобіля Хюндай, який виїхав на зустрічну смугу руху, та від удару з яким ОСОБА_6 намагався уникнути зіткнення, тому повернув вправо.
Вказує на те, що первинний висновок автотехнічної експертизи визнаний судом сумнівним доказом та додаткова авто технічна експертиза на її думку, також є сумнівною, оскільки на її обґрунтування експерт враховує недопустимі докази, а саме покази потерпілого про швидкість руху автомобіля ВАЗ під керуванням ОСОБА_6 90-100 км/год., які він надавав на досудовому слідстві, але в судовому засіданні не підтвердив. В додатковій експертизі експерт, нічим не обґрунтовуючи, використовує швидкість автомобіля Хюндай 60 км/год., який так і не був встановлений.
Зазначає, що додатковий висновок автотехнічної експертизи є суперечливим, оскільки окремі його положення суперечать між собою. Так на 8 сторінці експертом зроблено висновок про те, що існувала можливість безпечно роз`їхатися автомобілям, але на 10 сторінці експерт вказав на те, що виїзд автомобіля Хюндай на зустрічну смугу створив небезпеку, оскільки інтервал між автомобілями не дозволяв безпечно роз`їхатися. Також є суперечливою інформація щодо розміщення автомобілів відносно проїжджої частини дороги та їх швидкості, яка була надана потерпілим та зафіксована у протоколі огляду і схемі ДТП.
Враховуючи наведене апелянт вважає, що первинна та додаткова авто технічні експертизи, які є єдиними доказами вини ОСОБА_6 , є сумнівними та суперечать показам потерпілого ОСОБА_10 єдиного свідка аварії.
З урахуванням зазначеного, вважає, що висновки суду першої інстанції про вину ОСОБА_6 у вчиненому правопорушенні не відповідають фактичним обставинам справи, що є підставою для скасування ухвали суду на підставі ч. 3 ст. 513 КПК України.
Обставини, встановлені судом першої інстанції.
01.08.2013 р. близько 18.00 годині водій ОСОБА_6 , рухаючись по вул. Айвазовського в м. Миколаєві, керуючи автомобілем ВАЗ реєстраційний номер НОМЕР_1 , в порушення вимог п.п. 12.1, 12.3, 12.14 Правил дорожнього руху України рухався в населеному пункті з перевищенням дозволеної та безпечної швидкості, щонайменше 66-69 км/год., і, при виникненні перешкоди, яку він був об`єктивно спроможний виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного об`їзду транспортного засобу або безпечного об`їзду перешкоди, внаслідок чого допустив виїзд автомобіля за межі проїзної частини та наїзд на дерево.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля ВАЗ ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості.
Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 565 від 22.11.2013 р., ОСОБА_6 страждає психічним розладом у вигляді органічного (травматичного) амнестичного синдрому (F04). Під час інкримінованого діяння у ОСОБА_6 не відмічалося ознак будь-якого тимчасового психічного розладу, він міг віддавати звіт своїм діям та керувати ними.
За висновком судово-психіатричної експертизи № 205 від 12.05.2014 р. ОСОБА_6 має ознаки органічного ураження головного мозку внаслідок перенесеної щелепно-мозкової травми у вигляді зниження інтелектуально мнестичних функцій з початковими змінами особистості. Ступінь психічних порушень така, що позбавляє його можливості віддавати звіт своїм діям та керувати ними.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав за можливим задовольнити апеляційну скаргу частково, посилаючись на те, що розгляд кримінального провадження судом першої інстанції всупереч вимог діючого законодавства відбувся без участю законного представника особи, відносно якої застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.
Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.
У відповідності до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених КПК.
Постановляючи ухвалу про застосування відносно ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, суд не дотримався зазначених вимог закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 512 КПК України судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється суддею в судовому засіданні за участю прокурора, законного представника, захисника згідно із загальними правилами КК України.
Проте суд першої інстанції розглянув кримінальне провадження без залучення законного представника, який мав захищати інтереси особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру. Матеріали кримінального провадження не містять даних про виклик законного представника ОСОБА_6 в судове засідання.
Таким чином, суд першої інстанції при розгляді даного кримінального провадження допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, тобто, як зазначено в ч. 1 ст. 412 КПК України, такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили йому ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
За таких обставин, з причин істотного порушення вимог кримінально-процесуального закону, судові рішення підлягають скасуванню. При цьому суд апеляційної інстанції позбавлений можливості перевірити доводи захисника, в тому числі і чи вчинив ОСОБА_6 суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності, оскільки це пов`язано з безпосереднім дослідженням доказів та їх оцінкою в суді першої інстанції.
Відповідно до п. 1 ст. 415 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені п. п. 2, 3, 4, 5, 6, 7 ч. 2 ст. 412 КПК України. Однак, виходячи з положень ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, кримінально-процесуального кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, тобто суд під час розгляду кримінального провадження повинен дотримуватися законності. А у випадках, коли положення КПК не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.
Виходячи з викладеного, оскільки судом першої інстанції при розгляді справи порушені загальні засади кримінального провадження, то ухвала суду підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.
Під час нового судового розгляду в суді першої інстанції необхідно розглянути кримінальне провадження з дотриманням норм кримінального процесуального законодавства та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 412, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :
апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_5 задовольнити частково.
Ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18 травня 2015 року відносно ОСОБА_6 скасувати, призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді
____________________ ___________ ________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3