Апеляційний суд Вінницької області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого-судді: Пікановського Б.В. суддів: Аліфанова Ю.Б., Паська Д.П.

за участю прокурора: Фінца Д.Г.

розглянула 26 серпня 2010 року у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальну справу за апеляціями прокурора з доповненнями та адвоката ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2 на вирок Ленінського районного суду м. Вінниці від 10 червня 2010 року, яким

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, не судимий

засуджений за ст. 119 ч. 1 КК України на пять років позбавлення волі зі звільненням від призначеного покарання на підставі п. „в ст. 6 Закону України «Про амністію».

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 11020 гр. 25 коп. матеріальної шкоди та 50000 гр. моральної шкоди.

Як вбачається з вироку районного суду ОСОБА_2 визнаний винним і засуджений за те, що він 12.07.2007 р. біля 19 години у м. Вінниці на автобусній зупинці «Проспект Космонавтів» по вул. Келецькій, перебуваючи в стані алкогольного спяніння вступив в суперечку з ОСОБА_4, через непристойну поведінку останнього по відношенню до оточуючих людей і який теж перебував у стані алкогольного спяніння. Після взаємного нанесення ударів ОСОБА_2 маючи намір встановити дистанцію від ОСОБА_5 штовхнув його двома руками в область грудної клітки, внаслідок чого ОСОБА_5 втративши рівновагу задньою частиною тіла впав на плиткове покриття тротуару та отримав відкриту черепно-мозкову травму, яка відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, що призвела до смерті потерпілого на місці пригоди.

В апеляції адвоката ставиться питання про скасування вироку як незаконного, закриття кримінальної справи на підставі п. в„ ст. 1 Закону України «Про амністію» від 12.12.2008 року та п. 4 ч. 1 ст. 6 КПК України і залишення цивільного позову без розгляду мотивуючи це тим, що суд повинен був закрити кримінальну справу ще при попередньому її розгляді, оскільки під час такого розгляду ОСОБА_2 заявив клопотання про закриття кримінальної справи щодо нього за амністією, але суд всупереч положенням ст. 86 КК України та п. 4 ч. 1 ст. 6 КПК України, згідно яких кримінальні справи, які порушені і передані до суду, але не розглянуті ними, підлягають обовязковому закриттю внаслідок акту амністії, відмовив у задоволенні клопотання, а кримінальну справу замість того щоб її закрити, призначив до розгляду по суті, розглянув і виніс вирок, який є незаконним.

В апеляції прокурора з доповненнями ставиться питання про скасування вироку як незаконного, застосування до ОСОБА_2 ч. 1 ст. 74 КК України та закриття кримінальної справи щодо нього на підставі п. 4 ч. 1 ст. 6 КПК України, оскільки посилання суду у вироку лише на ст. 1 п. „в Закону України «Про амністію» є недостатнім, тобто суд неправильно застосував кримінальний закон.

Заслухавши доповідача, виступ прокурора, який підтримав апеляцію з доповненнями, перевіривши матеріали кримінальної справи, обговоривши доводи апелянтів колегія суддів приходить до висновку, що апеляції обгрунтовані і підлягають задоволенню з наведених у них підстав.

На думку колегії суддів районним судом ОСОБА_2 мав був звільнений від кримінальної відповідальності як особа, що вчинила злочин з необережності, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України і яка на день набрання чинності Закону України «Про амністію» від 12.12.2008 року мала дитину, якій не виповнилося 18 років (син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2) і який ще під час попереднього розгляду справи заявив клопотання про застосування до нього амністії і закриття справи.

Можливість звільнення особи від кримінальної відповідальності передбачена ст.ст. 44 ч. 1 та 86 ч.ч. 1 та 2 КК України, а також ст. 6 та ст. 1 Закону України «Про амністію» від 12.12.2008 року, в яких, зокрема передбачено звільнення від кримінальної відповідальності в порядку та на умовах, визначених цим Законом, осіб, які підпадають під дію статті 1 цього Закону, кримінальні справи стосовно яких перебувають у провадженні органів дізнання, слідства чи не розглянуті судами про злочини, вчинені до набрання чинності цим Законом.

ОСОБА_2 не заперечував щодо застосування до нього амністії, а навпаки, клопотав про це, на що суд не звернув увагу і безпідставно притягнув його до кримінальної відповідальності хоча і звільнив від покарання.

Наведене свідчить про неправильне застосування кримінального закону, а тому на підставі ст. 371 ч. 1 п. 1 і 2 КПК України вирок підлягає скасуванню, ОСОБА_2 звільненню від кримінальної відповідності, а справа закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366, 377, 376 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляції прокурора з доповненнями та адвоката задовольнити повністю.

Скасувати вирок Ленінського районного суду м. Вінниці від 10 червня 2010 року щодо ОСОБА_2 про засудження його за ст. 119 ч. 1 КК України на пять років позбавлення волі і звільнення від призначеного покарання на підставі п. в„ ст. 1 Закону України «Про амністію» від 12.12.2008 року.

Звільнити ОСОБА_2 від кримінальної дповідальності на підставі ст.ст. 1 п. „в та 6 Закону України «Про амністію», та ст. 44 КК України, а кримінальну справу стосовно нього закрити на підставі ст. 6 ч. 1 п. 4 Кримінально-процесуального кодексу України.

На ухвалу можуть бути подані касаційні скарги безпосередньо до касаційного суду протягом трьох місяців з моменту набрання нею законної сили.

Судді:

З оригіналом вірно: