АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/868/15 Справа № 705/4560/15-к Категорія: ст. 81 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 жовтня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження № 705/4560/15к (1в/705/490/15) за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Уманського району ОСОБА_8 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20 серпня 2015 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ватутіне Черкаської області та мешканця до арешту: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше судимого:

1) 18.11.2009 Ватутінським міським судом Черкаської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 100 годин громадських робіт, звільнений 15.01.2010 по відбуттю строку покарання;

2) 10.03.2010 Ватутінським міським судом Черкаської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

3) 03.12.2010 Ватутінським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 309, ст. 71 КК України до 1 року 9 місяців позбавлення волі, звільнений 10.02.2012 умовно-достроково на невідбутий строк 6 місяців 23 дні;

4) 29.07.2013 Ватутінським міським судом Черкаської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,

засудженого вироком Ватутінського міського суду Черкаської області від 16.04.2014 за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Ватутінського міського суду Черкаської області від 29.07.2013 і остаточно призначено до відбуття покарання 3 роки і 6 місяців позбавлення волі. Згідно з Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.07.2014 на підставі ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 невідбуту частину строку покарання - 3 роки 5 місяців 5 днів скорочено на 1/2 та вважається не відбутим 1 рік 11 місяців 3 дні. Початок строку відбування покарання: 24.03.2014, кінець строку відбування покарання: 22.03.2016. Станом на 24.07.2015 відбув 2/3 строку покарання - 1 рік 4 місяці, не відбута частина становить 7 місяців 28 днів, -

в с т а н о в и л а :
В.о. начальника Старобабанівської виправної колонії № 92 ОСОБА_9 звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з клопотанням, погодженим головою спостережної комісії при Уманській райдержадміністрації Черкаської області ОСОБА_10 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .

20 серпня 2015 року ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 задоволено. Звільнено засудженого ОСОБА_7 умовно-достроково від відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Ватутінського міського суду Черкаської області від 16.04.2014 року, на невідбутий строк 07 місяців 02 дні.

В апеляційній скарзі прокурор прокуратури Уманського району ОСОБА_8 просить ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20 серпня 2015 року скасувати через невідповідність висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. Просить постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання в.о. начальника Старобабанівської ВК-92 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до вимог ст. 81 КК України умовно - дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує розгляду подання (п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року).

Як вбачається з характеристики засудженого ОСОБА_7 , останній мав 5 судимостей, один раз звільнявся умовно-достроково та двічі звільнявся від відбування покарання з випробуванням. Останній злочин вчинив до закінчення призначеного судом іспитового строку. Тобто судом вже тричі стимулювалося виправлення засудженого, однак ОСОБА_7 продовжував скоювати злочини.

Крім цього, вказує прокурор, не можна вважати сумлінною поведінкою лише формальний факт відсутності у засудженого не знятих або погашених у порядку, встановленому статтею 134 КВК України, стягнень, оскільки дотримання вимог режиму відбування покарання є обов`язком засудженого.

Позитивна характеристика не свідчить про те, що ОСОБА_7 щиро покаявся та твердо встав на шлях виправлення і перевиховання, оскільки за час відбування покарання в Старобабанівській ВК-92 з 17.07.2014 він, хоча і мав 2 заохочення, однак один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності. Також 03.04.2015 засуджений ОСОБА_7 намагався порушити межі локальної дільниці відділення СПС №12, на зроблене зауваження відреагував грубо, висловлював своє невдоволення, від дачі письмового пояснення відмовився.

За вказане порушення засуджений не був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, оскільки начальник відділення СПС ОСОБА_11 обмежився профілактичною бесідою, (а.с. 50-53 особової справи засудженого).

Через вказане потурання засуджений не розкаявся та не зробив для себе належних висновків. На запитання судді про причину вказаного порушення, він її не повідомив, надавши неправдоподібні пояснення школяра, про те, що підійшов до локальної дільниці, бо начебто хотів привітатися із земляком та не знав, що не можна вітатися.

За таких обставин вважати поведінку засудженого стабільно позитивною немає підстав. А отримання ним двох заохочень та добровільне відшкодування збитків напередодні вирішення судом питання про його умовно-дострокове звільнення слід розцінювати як звичайне пристосування з метою отримання поблажливості суду (4-ї на його рахунку), а не щире каяття.

Тобто враховуючи особу засудженого, його поведінка ще не є такою, що може слугувати прикладом для інших засуджених, а також не свідчить про його виправлення та відсутність у нього мотивації на скоєння нових злочинів.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з підстав які в ній наведені; засудженого ОСОБА_7 , який просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно положень ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, зокрема, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення і фактично відбув не менше трьох четвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

ОСОБА_7 відбув передбачені законом 2/3 строку покарання, враховуючи, що один зі злочинів, за які він відбуває покарання згідно з останнім вироком, є тяжким. Це ніким не оспорюється.

Згідно з його характеристикою, наданою адміністрацією колонії, він сумлінною поведінкою і ставлення до праці довід своє виправлення.

Прокурор в своїй скарзі намагається поставити під сумнів дані характеристики засудженого, викладені адміністрацією колонії, вбачаючи їх недостатньо об`єктивними.

Колегія суддів не може погодитися з такою позицією прокурора й вбачає, що саме адміністрація колонії може надати найбільш об`єктивну характеристику засудженого за час його перебування там. Ставити під сумнів об`єктивність цієї характеристики колегія суддів не має достатніх підстав.

Таким чином, наявними є необхідні законні підстави для умовно-дострокового звільнення засудженого, що суд першої інстанції обґрунтовано й зробив.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 81 КК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Уманського району ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20 серпня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :