Справа №577/4623/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/733/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Ухилення від покарання, не пов`язаного з позбавленням волі
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 грудня 2015 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером 0001722, за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 06 жовтня 2015 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка та мешканка АДРЕСА_1 , громадянка України, раніше судима вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 06 квітня 2015 року за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 240 годин,

визнана винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України , і за цим законом їй призначено покарання у виді обмеження волі на строк один рік та на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання як невідбутої частини покарання за попереднім вироком Контопського міськрайонного суду Сумської області від 06 квітня 2015 року у виді обмеження волі на строк десять днів, визначено остаточне покарання у виді обмеження волі на строк один рік і десять днів, а також ухвалено про взяття обвинуваченої ОСОБА_6 під варту в залі суду,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, а саме - ухилення від відбування призначеного вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 06 квітня 2015 року за ч.1 ст. 185 КК України покарання у виді громадських робіт на строк 240 годин, а саме в тому, що ОСОБА_6 , будучи направленою для відбування з 16 липня 2015 року вищезазначеного покарання у ТОВ ЖЕД "Сім вітрів", не зважаючи на винесені їй письмові попередження, не відбула громадські роботи 16, 17, 20, 23, 24, 31 липня, 03 - 07, 10, 12-14, 17-21, 25, 26 серпня 2015 року, а також усупереч визначеному їй у передбаченому законом порядку обов"язку не з"явилася без поважних причин на реєстрацію 03, 17 липня і 07 серпня 2015 року.

У поданій апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення та кваліфікацію її дій, просила ухвалений щодо неї вирок суду скасувати з мотивів того, що на її утриманні знаходиться тяжкохворий батько, а її сестра виховує трьох дітей інвалідів та мешкає в іншому селищі, а тому не має можливості доглядати батька. Також, у поданих до початку апеляційного розгляду змінах і доповненнях до апеляційної скарги обвинувачена ОСОБА_6 заперечує проти доводів апеляційної скарги прокурора, просить звільнити її від відбування покарання з випробуванням, враховуючи її щире каяття, а також те, що вона не прибувала на відбування частини громадських робіт по причині незадовільного стану здоров"я її батьків.

У поданій апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_9 просив ухвалений щодо ОСОБА_6 вирок скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості призначеного покарання, і постановити апеляційним судом новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні інкримінованого їй злочину та призначити обвинуваченій покарання у виді 2 років обмеження волі і на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання частини покарання за вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 6 квітня 2015 року у виді 10 днів обмеження волі визначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк два роки і десять днів.

До початку апеляційного розгляду прокурор ОСОБА_9 , скориставшись своїм правом, передбаченим ч.1 ст. 403 КПК України, відмовився від поданої ним апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача про обставини провадження і зміст апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_6 , думку захисника ОСОБА_8 і пояснення обвинуваченої ОСОБА_6 , які апеляційну скаргу підтримують в редакції поданих змін і доповнень і просять пом"якшити призначене обвинуваченій покарання з урахуванням пом"якшуючих обставин, серед яких - щире каяття у вчиненні злочину, незадовільний стан здоров"я обвинуваченої, вчинення обвинуваченою злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, а саме - незадовільного стану здоров"я її батьків, думку прокурора ОСОБА_7 , яка вважає вирок суду першої інстанції законним і обгрунтованим, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинуваченої, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_6 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, за обставин, викладених у вироку, грунтуються на досліджених у судовому засіданні доказах, яким судом дана належна оцінка, і обвинуваченою та її захисником під сумнів не ставляться.

Злочинні дії обвинуваченої ОСОБА_6 судом кваліфіковано правильно.

Разом з тим, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_6 і доводи захисника ОСОБА_8 про те, що при ухваленні судом вироку у даному провадженні були недостатньо враховані та оцінені обставини вчинення злочину і обставини, що пом"якшують покарання.

Згідно ч.1 ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом"якшують покарання. Також, ч.2 ст. 65 КК України передбачено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, при цьому більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Санкцією ч.2 ст. 389 КК України передбачено покарання у виді арешту на строк до шести місяців або обмеження волі на строк до трьох років.

Як убачається зі змісту ухваленого щодо ОСОБА_6 вироку, суд визнав пом"якшуючою покарання обставиною щире каяття обвинуваченої у вчиненні злочину та визнав необхідним призначити обвинуваченій покарання у виді обмеження волі, посилаючись загальною фразою на врахування обставин справи, без мотивування такого рішення на предмет того, чому суд не знайшов можливим призначити передбачене законом менш суворе покарання у виді арешту.

Разом з тим, з матеріалів судового провадження убачається, що в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_6 в період відбування покарання у виді громадських робіт фактично проживала в житлі своїх батьків, доглядаючи за хворою матір"ю, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується наданою обвинуваченою суду копією свідоцтва про смерть, а також що сама ОСОБА_6 мала незадовільний стан здоров"я внаслідок невдалого зростання перелому руки, факт якого візуально убачається у судовому засіданні.

Тому, у суду першої інстанції при призначенні обвинуваченій покарання малися всі підстави, передбачені ст.ст.65 і 66 КК України, для врахування зазначених обставин як таких, що пом"якшують покарання обвинуваченої, але суд ці обставини залишив поза увагою.

Колегія суддів вважає за необхідне виправити вищевказану помилку суду першої інстанції та з огляду на обставини вчинення ОСОБА_6 злочину, від якого тяжких наслідків не наступило, дійшла висновку, що з урахуванням вищевказаних пом"якшуючих покарання обставин призначене ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі є явно несправедливим та невмотивованим на вимогах закону, і що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення як нею, так і іншими особами, нових злочинів буде призначення за ч.2 ст. 389 КК України покарання у виді арешту на строк два місяці.

Обставини, передбачені ч.3 ст. 60 КК України, які б унеможливлювали призначення ОСОБА_6 покарання у виді арешту у даному провадженні відсутні.

Крім того, за результатами апеляційного розгляду колегія суддів знаходить незаконним застосування судом до обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і вважає необхідним цей запобіжний захід скасувати, так як ОСОБА_6 притягнута до кримінальної відповідальності за вчинення злочину невеликої тяжкості, за вчинення якого не передбачено покарання у виді позбавлення волі, а тому відповідно до вимог ч.2 ст. 183 КПК України не може бути піддана такому запобіжному заходу як тримання під вартою.

Оскільки остаточне покарання обвинуваченій ОСОБА_6 має бути призначене на підставі ст. 71 КК України, то відповідно до вимог ст. 72 КК України невідбута обвинуваченою частина покарання у виді громадських робіт за вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 06 квітня 2015 року має бути переведена в призначений їй за ч.2 ст. 389 КК України вид покарання - арешт у співвідношення відповідності одному дню арешту восьми годин громадських робіт.

Також, на підставі п.1 ч.1, ч.5 ст. 72 КК України строк тримання ОСОБА_6 під вартою з 06 жовтня по 17 грудня 2015 року підлягає зарахуванню у строк остаточно визначеного обвинуваченій покарання за сукупністю вироків за співвідношенням: одному дню арешту відповідає один день попереднього ув"язнення.

Тому, керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 06 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_6 змінити.

Пом"якшити призначене ОСОБА_6 судом першої інстанції у даному кримінальному провадженні покарання за ч.2 ст. 389 КК України та вважати її засудженою за ч.2 ст. 389 КК України до покарання у виді арешту на строк два місяці.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати до покарання, призначеного за ч.2 ст. 389 КК України, покарання у виді арешту на строк десять днів невідбутої частини покарання за попереднім вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 06 квітня 2015 року, обрахованої внаслідок переведення на підставі ст. 72 КК України менш суворого виду покарання в більш суворий у співвідношенні відповідності одному дню арешту восьми годин громадських робіт, та визначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді арешту на строк два місяці і десять днів.

Скасувати застосований до обвинуваченої ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, звільнивши ОСОБА_6 з-під варти в залі суду негайно.

На підставі п.1 ч.1, ч.5 ст. 72 КК України зарахувати у строк остаточно визначеного ОСОБА_6 покарання за сукупністю вироків строк її попереднього ув"язнення з 06 жовтня по 17 грудня 2015 року за співвідношенням: одному дню арешту відповідає один день попереднього ув"язнення.

Ця ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4