Справа № 581/851/15-к
Провадження № 1-кп/581/3/16
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и
12 лютого 2016 року сел.Липова Долина
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , розлученого, непрацюючого, інвалідності не маючого, громадянина України, не перебуваючого на обліку у лікаря нарколога та психіатра, раніше не судимого,
по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст.263 ч.1 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_5 незаконно придбав, носив, зберігав вибухову речовину без передбаченого законом дозволу, за нижченаведених обставин.
Улітку 2013 року ОСОБА_5 під час риболовлі на березі ставку «Широкий» поблизу с. Берестівка Липоводолинського району Сумської області знайшов сумку, в якій знаходилась металева банка з-під кофе. Перевіривши вміст банки, ОСОБА_5 виявив, що в ній міститься порох. Діючи умисно, усвідомлюючи те, що він не має дозволу на поводження з вибуховими речовинами, ОСОБА_5 привласнив знайдене. У подальшому ОСОБА_5 переніс порох до себе додому по АДРЕСА_1 , де і зберігав, чим порушив вимоги Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576 та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, і перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів від 21 серпня 1998 року № 622 (з наступними змінами), вчинивши у такий спосіб незаконне поводження з вибуховою речовиною.
Допитаний в ході судового розгляду під час первісного допиту в присутності захисника обвинувачений ОСОБА_5 провину у вищевказаному діянні спочатку не визнавав та суду показав про те, що осінню 1990 року він поблизу ставка між селам Берестівка та Кімличка Липоводолинського району Сумської області знайшов пакунок із донками та іншими рибаловецькими приналежностями. Усередині пакунку була наявна банка з-під пороху циліндричної форми, висотою біля 15 см., шириною в діаметрі біля 5-7 см., без етикетки, із незначними проявами іржі металу, всередині якої був наявний розсипчастий сірий порошок, подрібнений невеликими квадратиками (банка була заповнена приблизно на 1,5-2 см. всередині, і була легкою). Повернувшись до себе додому він поклав усі ці речі за тумбочкою у будинку по місцю свого проживання разом із батьком в с.Берестівка, вважаючи те, що це прикормка для риб, яка мала вигляд невеличких гранул-квадратиків, та взагалі нею не користувався як такою, не виймав цю суміш і не додавав до неї жодних речовин (в тому числі, води, тощо). Під час перестановок в будинку ця річ також переміщалася ним всередині будинку і протягом останнього часу вказана коробка перебувала за шафою в одній із зачинених ним спалень будинку. Потім, коли він переміщував мішки із різною засипкою в цій кімнаті, то вказана банка вже була переміщена до одного з мішків із цукром. Уточнив, що він не є мисливцем, дозволу на зберігання зброї чи вибухових речовин не має, вага речовини в банці фактично не відповідає тій вазі, яка в ній виявлена, при цьому він не оспорює її належності до пороху; до 1996 року він в с.Берестівка періодично проживав разом із батьками в одному будинку, за півтора роки до проведеного обшуку в житлі він проживав в будинку один, а про те, що дана речовина схожа на порох він дізнався під час проведення обшуку. Під час повторного допиту в присутності захисника свою винуватість обвинувачений визнав та суду пояснив про те, що він усвідомлює на даний час ті обставини, що тримати в домашніх умовах порох, як вибухову речовину, є порушенням чинного законодавства з питань дозвольної системи, що він не мав законних підстав для його його відшукання, перенесення до будинку і поміщення його до свого житла, так як не мав відповідних дозволів для цього, також він не є мисливцем, якому дозволено такі операції з вказаною вище речовиною.
Незважаючи на визнання обвинуваченим провини у вчиненні інкримінованого йому протиправного діяння, обставини його вчинення ОСОБА_5 підтверджується дослідженими в ході судового розгляду доказами, а саме:
- оголошеною ухвалою слідчого судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 05 серпня 2015 року, на підставі якої надано дозвіл на проведення обшуку в домоволодінні по місцю проживання обвинуваченого в АДРЕСА_1 , з метою відшукання і вилучення незаконно привласнених паспортів громадян України та оголошеним протоколом обшуку від 05 серпня 2015 року, в якому зафіксовано, як у вищевказаному будинку, в одній із кімнат під ліжком на підлозі виявлено жерстяну банку сірого кольору з речовиною, яка нагадує порох. За результатами проведеного обшуку вказану банку вилучено і поміщено до пакету експертної служби МВС України № 1557818. Достовірність обставин, викладених у вищевказаному протоколі обшуку, та дійсну послідовність вчинених дій при цій слідчій дії підтвердили допитані в судовому засіданні в якості свідків поняті ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с.42-44,84);
- оголошеним протоколом огляду предметів від 08 січня 2016 року з фототаблицями до нього, складеного за дорученням суду в порядку ст.333 КПК України, зі змісту якого вбачається проведений огляд та зважування на повірених електронних вагах слідчим Липоводолинського ВП ГУПН в Сумській області ОСОБА_8 в присутності двох понятих металевої банки з речовиною темносрібного кольору зернистої форми, окремо вага останньої речовини дорівнювала 100 грам (а.с.119,124-130);
- показаннями свідка ОСОБА_9 , який суду показав про те, що 06 серпня 2015 року ним особисто, як техніком-сапером НДЕКЦ при УМВС України в Сумській області, у одного зі співробітників Липоводолинського РВ УМВС України в Сумській області (прізвище, ім?я та по батькові якого він не пам?ятає, проте він пред?явив службове посвідчення і був одягнутий у формений міліцейський одяг) із металевої банки з порохом він відібрав зразки для передачі штатному експерту-хіміку указаної експертної установи для проведення експертного дослідження. Уточнив, що згідно з існуючими інструкціями протоколом відібрання зразків та огляду речовини не складається і лише передбачається відібрання зразків при тій особі, яка привезла їх на експертизу, після цього зразки для експертного дослідження запечатуються у відповідний конверт і передаються цій же особі для безпосередньої подачі до експерта в НДЕКЦ в Сумській області. Для відібрання зразків був наданий спеціальний пакет без пошкоджень, опечатаний в установленому порядку печаткою райвідділу міліції № 1 із підписами слідчого та понятих, і пред?явлена постанова слідчого про призначення експертизи у справі із супровідчим листом. Спочатку він в присутності співробітника Липоводолинського РВ та начальника експертної служби ОСОБА_10 зважили металеву банку, потім відібрали фарфоровою ложкою зразок із банки (це була речовина темно сірого чи чорного кольору у розсипчастому вигляді) і зважили окремо відібране (його вага коливалася до 2-х грам). Після цього відібраний зразок він помістив на аркуш паперу формату А4, декілька разів загорнув, заклеїв та проставив печатку експертної установи за зворотньому боці конверта, вагу на конверті не зазначав. Уточнив, що при дотриманні умов зберігання (в тому числі, без потрапляння вологи) порох здатен зберігати вибухові властивості до 20 років;
- показаннями свідка ОСОБА_11 , який суду показав про те, що цього року він у форменому одязі співробітника міліції, отримавши від слідчої Липоводолинського РВ ОСОБА_8 пакет експертної служби разом із постановою про призначення експертизи, відвіз його до відділу пожежної та вибухо-технічних експертиз НДЕКЦ при УМВС України в Сумській області (м. Суми по вул.Роменська). В його присутності вказаний запечатаний пакунок був розпакований і всередині нього була поміщена жерстяна банка, з неї предметом, схожим на наперсток жовтого кольору, відібрана частини речовини і поміщена у паперовий конверт в якості зразка, далі пакет було опечатано і поміщено до нового пакету спеціалістом із пояснювальним записом, указаний пакет у наступному ним було відвезено до НДЕКЦ при УМВС України в Сумській області для безпосереднього проведення експертизи. Про отримання зразку для експертизи він особисто розписався у відповідному Журналі. Саму металеву банку спеціалістом було поміщено у попередню упаковку і передано даному свідку;
- оголошеним висновком судово-хімічної експертизи від 10 серпня 2015 року № 1018 (із фототаблицею до нього), проведення якої визначено постановою слідчого від 06 серпня 2015 року, у остаточних висновках якого констатовано належність наданого на дослідження зразка речовини до нітроцелюлозного пороху, який відноситься до вибухових речовин метальної дії. Експертним зразком був паперовий згорток, опечатаний спеціалістом ОСОБА_12 та із вчиненим на ньому пояснювальним записом, що особисто підтвердив в судовому розгляду свідок ОСОБА_12 , проглядаючи додаток до вищевказаного висновку експерта (а.с.48-50,52);
Таким чином, суд вважає, що факт вчинення обвинуваченим злочину (кримінального правопорушення) знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду, є повністю доведеними, а тому дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ст.263 ч.1 КК України, оскільки він влітку 2013 року всупереч встановленому порядку без передбаченого законом дозволу придбав вибухову речовину у спосіб привласнення знайденого, приніс її до себе додому, перенісши її у такий спосіб, а також незаконно з літа 2013 року і 05 серпня 2015 року зберігав вибухову речовину по місцю свого проживання.
Окремо слід зазначити, що склад злочину, передбачений ст.263 ч.1 КК України, є формальним, а тому за його законодавчою конструкцією при усвідомленні обвинуваченим суспільної небезпечності діяння і фактичних наслідків, що настали, слід вважати що така особа діяла з прямим умислом на вчинення злочину, що і встановлено судом під час розгляду даної справи.
При призначенні покарання обставинами, які його пом`якшують, судом визнаються щире каяття, що полягає в усвідомленні ОСОБА_5 своєї протиправної поведінки через визнання ним своєї провини і готовності нести кримінальну відповідальність; активне сприяння розкриттю злочину, що виявилося у наданні на стадії судового розгляду зізнавальних показань.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, суд не вбачає.
Ураховуючи характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_5 , а саме те, що він вчинив тяжкий злочин (кримінальне правопорушення) в розумінні ст.12 КК України, його особу (характеризується посередньо по місцю проживання, інвалідності не має, на обліку у лікарів- нарколога та психіатра в Липоводолинській ЦРЛ не перебуває, непрацюючий, розлучений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, має постійне місце проживання, має хронічне серцево-судинне захворювання, раніше не судимий), наявність декількох обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, відсутність обставин, які його обтяжують, а також наявність обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину (останнє пов`язувалось із придбанням практично при випадкових обставинах обвинуваченим вибухової речовини, перенесення її додому та зберігання протягом тривалого часу у звичайних житлово-побутових умовах в незначному за вагою розмірі, що не створювало крайню небезпеку для життя чи здоров`я інших мешканців с.Берестівка, та не пов`язувалось із використання вибухової речовини у побутових умовах за її призначенням), суд приходить до висновку про необхідність застосувати до обвинуваченого більш м`яке основне покарання, ніж передбачене санкцією ст.263 ч.1 КК України, з переходом до іншого основного покарання не зазначеного в санкції норми вищевказаного закону на підставі ст.69 ч.1 КК України, а саме у виді штрафу в розмірі, визначеному ст.53 ч.2 КК України. На думку суду, призначення саме такого покарання є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого й попередження вчинення ним нових злочинів, з огляду на переосмилену ним поведінку по відношенню до вчиненого. До цього, ОСОБА_5 отримує від ведення власного домашнього господарства доходи у спосіб продажу вирощених на огороді продуктів харчування, м`яса свинини та кролів, а тому за майновим станом обвинувачений здатний сплатити розмір штрафу в якості визначеного судом покарання.
Цивільний позов по справі не заявлявся. Питання щодо речових доказів потрібно вирішити згідно з вимогами п.4 ч.6 ст.100 КПК України, а саме: металеву банку з порохом із відповідним упакуванням, яка зберігається в Липоводолинському ВП ГУНП в Сумській області, необхідно знищити.
На підставі ст.124 ч.2 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого витрати по залученню експерта на користь держави, а саме за проведення судово- вибухої експертизи на суму 460 грн. 80 коп.
Строк дії запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, обраного відносно ОСОБА_5 , закінчився 19 жовтня 2015 року. Відповідно до положень ст.ст.183,331 КПК України прокурор не подав суду відповідне клопотання про продовження строку дії раніше обраного запобіжного заходу або про зміну його на більш суворий із наведенням достовірних обставин про наявність ризиків, які б дають підстави суду вважати, що обвинувачений може вчинити дії по переховуванню від суду чи органу досудового розслідування, продовжити вчиняти кримінальне правопорушення чи вчинить інше правопорушення тощо, а також приймаючи до уваги те, що суд з власної ініціативи не може обирати запобіжний захід обвинуваченому, і дані про належну процесуальну поведінку обвинуваченого під час судового розгляду даного провадження (він з`являвся за всіма викликами в судові засідання, добросовісно користувався наданими йому правами, недопускаючи зловживань, та виконував обов`язки, визначені йому при обранні запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, приводи до нього не застосовувались), незмінні анкетні дані про особу обвинуваченого (те, що він є неодруженим, раніше не судимим, має постійне місце проживання, мешкає один в с.Берестівка), суд вважає за доцільне не обирати взагалі будь-якого запобіжного заходу обвинуваченому до набрання даного вироку законної сили.
Керуючись ст.ст. 368,373,374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ст.263 ч.1 КК України (в редакції Закону України № 5064-VI від 05 липня 2012 року), і призначити йому покарання за цим законом із застосуванням ст.69 ч.1 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, який дорівнює 850 гривень.
Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання даного вироку законної сили не обирати.
Речовий доказ у виді металевої банки з порохом із відповідним упакуванням, яка зберігається в Липоводолинському ВП ГУНП в Сумській області знищити.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 460 грн. 80 коп.
На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Сумської області через Липоводолинський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Суддя ОСОБА_1