Справа №490/5046/15-к 13.08.2015 13.08.2015 13.08.2015
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/784/598/15 Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.3 ст.15 і ч.2 ст.185 КК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 серпня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0002706 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 червня 2015 року, яким

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Миколаєва, зареєстрованого та

проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1.08.05.1990 р. Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч. 1 ст. 229-6 КК України до 3 років позбавлення волі;

2.25.10.1990 р. Злочевським районним судом Львівської області за ч. 2 ст. 229-6, ст. 43 КК України 6 років позбавлення волі, звільнений 02.08.1996 р. по відбуттю строку покарання;

3.09.07.1998 р. Центральним районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 140, ч. 3 140, ч. 2 ст. 141, ст. 42 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 09.02.2002 р. по відбуттю строку покарання;

4.03.07.2003 р. Заводським районним судом м. Миколаєва за ч. 1 ст. 316 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком на 1 рік, постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 211.11.2003 р. скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено до місць позбавлення волі. Звільнений 25.07.2005 р. по відбуттю строку покарання;

5.29.05.2006 р. Центральним районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений 12.12.2007 р. умовно-достроково на 5 місяців 22 дні;

6.02.02.2010 р. Центральним районним судом м. Миколаєва за ч. 1 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 3 роки;

7.21.04.2010 р. тим же судом за ч. 1 ст. 263 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.. 75 КК України звільнений з іспитовим строком на 3 роки;

8.07.12.2012 р. Центральним районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 15 і ч. 3 ст. 185, ст.. 71 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі. Звільнений 08.04.2015 р. по відбуттю строку покрання,

- визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 і ч. 2 ст. 185 КК України.

Учасники судового провадження:
Прокурор ОСОБА_7 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 .
Просить пом`якшити призначене йому покарання або звільнити від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 червня 2015 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 і ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді арешту строком на 6 місяців.
Постановлено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь НДЕКЦ УМВС України в Миколаївській області витрати на проведення експертиз у розмірі 491,04 грн.
Вирішене питання щодо речових доказів.
Узагальнені доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 .
Не заперечуючи встановлених судом першої інстанції фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації злочину, вважає, що призначено йому покарання є надто сурове.

На думку апелянта слід взяти до уваги його позитивну характеристику та вкрай тяжкий стан здоров`я.

Вказує, що відбуваючи покарання у виді арешту буде позбавлений отримувати належне лікування, оскільки арештантам заборонено отримання передач.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
За вироком ОСОБА_6 визнано винним у тому, що він 18 травня 2015 року близько 19 години, знаходячись біля будинку № 74 по вул. Спаській в м. Миколаєві, із корисних мотивів, реалізуючи свій умисел на таємне викрадення чужого майна, за допомогою стільця заліз на паркан, та намагався таємно викрасти два металевих листа шиферу, які належать потерпілій ОСОБА_9 , загальною вартістю 170 грн., проте не довів початого до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий сусідом ОСОБА_10 на місці вчинення кримінального правопорушення.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідача про зміст оскаржуваного судового рішення, доводи апелянта викладені в апеляційній скарзі, думку прокурора, який просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, а вирок суду першої інстанції без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд визнає скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Висновки про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину суд у вироку обґрунтував дослідженими в судовому засіданні доказами, яким надав належну оцінку, що, як і кваліфікація дій за ч. 3 ст. 15 і ч. 2 ст. 185 КК України, апелянтом не оспорюється.
Що стосується покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , то воно призначене у межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, у відповідності з вимогами ст. ст. 65-67 КК України, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до злочину середньої тяжкості, обставини, яка пом`якшує покарання, а саме, його щире каяття, обставини, яка обтяжує покарання - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, негативної характеристики за місцем проживання, наявність судимостей та перебування в обласному наркологічному диспансері з діагнозом: синдром залежності від опіоїдів, алкоголю.

Рішення суду першої інстанції про необхідність обрання ОСОБА_6 покарання у виді арешту та на визначений у вироку строк є вірним і достатньо умотивованим.

З цими висновками суд апеляційної інстанції погоджується.

Вид призначеного судом першої інстанції ОСОБА_6 покарання є найменш м`який із передбачених санкцію статті за якою кваліфіковано його дії.

З урахуванням восьми попередніх судимостей та відсутності у провадженні обставин, які б знижували суспільну небезпеку особи обвинуваченого, пом`якшення призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання суперечить засадам ст. 65 КК України, в тому числі з огляду і на стан його здоров`я, на що посилається апелянт.

Даних щодо позитивної характеристик обвинуваченого ОСОБА_6 суду апеляційної інстанції не надано.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 75 КК України звільнення від відбування покарання можливе при призначенні покарання лише у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років.
Звільнити з випробуванням засуджену особу від відбування іншого
виду покарання суд не вправі.
Обвинуваченому ОСОБА_6 призначено покарання у виді арешту, в силу чого останній не може бути звільнений від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, а тому посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі і в цій частині не ґрунтуюся на законі.
Твердження апелянта щодо позбавлення його можливості отримувати медичну допомогу в місці утримання та отримувати медичні препарати, так як особам засудженим до арешту заборонено отримувати передачі, є безпідставними.
Так, враховуючи положення ст. ст. 53, 112, 116 КВК України, у місцях відбуття покарання організовуються необхідні лікувально-профілактичні заклади, а для лікування засуджених, які хворіють на активну форму туберкульозу, - заклади на правах лікувальних. Для спостереження та лікування хворих на інфекційні захворювання в медичних частинах колоній створюються інфекційні ізолятори. Лікарські засоби і вироби медичного призначення, які одержують засуджені відповідно до медичного висновку, передаються до медичної частини колонії для їхнього лікування.
На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що покарання призначене ОСОБА_6 судом першої інстанції за оскаржуваним вироком, є необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів. Тому відсутні підстави для зміни даного вироку та задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 .

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 424, 425 426, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 червня 2015 року у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: