Апеляційний суд Херсонської області
Справа № 11а-961 2010 року Головуючий в 1 інстанції - Базіль Л.В.
Категорія: ст.122 ч.1, 296 ч.2 КК України Доповідач - Буженко Н.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 серпня 2010 року колегія судців судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого судді - Буженко Н.В;

суддів: Раєнка В.І.;

ОСОБА_1

з участю прокурора - Бобровського О.В.;

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_2 на вирок Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 24 лютого 2010 року;

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_2, 11 лютого 1987

року народження, раніше судимий 25.02.2008 р. за ст. 309 ч.1 КК України - 2 роки позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців;

засуджений за ст. 296 ч.2 КК України на три роки позбавлення волі. На підставі ст. 71 ч.1 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного покарання не відбутої частини покарання за попереднім вироком, остаточно визначено покарання - чотири роки позбавлення волі з відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Запобіжний захід ОСОБА_2 обрано - тримання під вартою з 09.04.2008 року.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, раніше, відповідно до ст. 89 КК України - не судимий;

засуджений за ст. 296 ч.2 КК України на три роки позбавлення волі; за ст. 121 ч.1 КК України на два роки позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань, остаточно визначено покарання - чотири роки позбавлення.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України, ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на три роки та зобов'язано не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органі кримінально-виконавчої системи; своєчасно повідомляти ці органи про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з'являтися в ці органи для реєстрації.

Запобіжний захід ОСОБА_3 обрано - підписку про невиїзд до набрання вироком чинності.

ОСОБА_4, 28 липня

ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше, відповідно до ст.

89 КК України - не судимий;

засуджений за ст. 296 ч.2 КК України на три роки позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України, ОСОБА_4С звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на три роки та зобов'язано не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органі кримінально-виконавчої системи; своєчасно повідомляти ці органи про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з'являтися в ці органи для реєстрації.

Запобіжний захід ОСОБА_4 обрано - підписку про невиїзд до набрання вироком чинності.

Вирішено питання про речові докази.

Згідно до вироку суду ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнані винними та засуджені за те, що вони, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння 7 квітня 2008 року в період часу з 00.00 год. до 03.00 год. в смт Нижні Сірогози на вул. ОСОБА_5, діючи спільно, злагоджено, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, проявляючи явне та зневажливе ставлення до існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки та моральності, що супроводжувалось особливою зухвалістю та винятковим цинізмом вчинили хуліганські дії відносно ОСОБА_6, які виразилися в безпідставному завданні потерпілій тілесних ушкоджень, роздяганні її та переміщенні її у непритомному стані до кладовища.

Крім того, 7 квітня 2008 року під час вчинення хуліганських дій відносно ОСОБА_6, ОСОБА_3 заподіяв потерпілій тілесні ушкодженн середньої тяжкості.

В апеляції засуджений ОСОБА_2 вважає, що судом та досудовим слідством невірно кваліфіковані його дії за ст. 296 ч.2 КК України, оскільки він вважає, що його дії на були спільними та злагодженими з діями інших засуджених. Крім того, вважає, що суд при призначенні міри покарання не врахував стан його здоров'я та те, що він не є очевидною та явною загрозою для суспільства, призначив йому дуже суворе покарання. Просить змінити вирок, в бік пом'якшення покарання.

Вирок щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не оскаржувався.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який вважав за необхідне залишити апеляцію засудженого без задоволення, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів приходить до наступного.

Як встановлено матеріалами справи, органами досудового слідства і судом дотримано вимог ст. 22 КПК України, спрямованих на встановлення у справі об'єктивної істини. Викладені у вироку висновки суду про винність ОСОБА_2 у вчиненні вказаного злочину за обставин, встановлених судом, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені дослідженими в судовому засіданні та детально викладеними у вироку доказами.

Зокрема його винність підтверджується особистими показами засуджених ОСОБА_2ОСОБА_3 та ОСОБА_7 на досудовому слідстві та у суді, з яких встановлено, що після вживання спиртних напоїв в барі та повертаючись додому на мопеді, вони зустріли потерпілу ОСОБА_6 ОСОБА_2 безпричинно, у стрибку ногою вдарив її у спину, від чого вона впала на коліна та лікті. ОСОБА_2 посадив її на узбіччя, після чого декілька разів вдарив її в обличчя, після чого вона втратила свідомість. З неї стягнули одяг, над нею глумилися, та перевезли до скверу та залишили її без свідомості.

Потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що 06.04.2008 року вона відпочивала в барі, де бачила ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 Коли вона пішла додому до неї під'їхали на мопеді ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 Після короткої розмови ОСОБА_3 І наніс їй удар ногою в груди, від якого вона впала на асфальт. Одразу ж послідував ще удар, але вона не знає хто його наніс, оскільки втратила свідомість і, лише вранці 07.04.2008 року прийшла до тями, знаходилась у скресі напівроздягнута, відчувала сильний головний біль та самостійно підвестися не могла. їй надав допомогу незнайомий чоловік.

Згідно до висновків судово-медичної експертизи ОСОБА_6 заподіяні тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді переломів 4-5 ребер, а також струс головного мозку, травматичний двосторонній отит, травматичну невропатію лицьового нерву зліва, забійна рвана рана нижньої губи та синці обличчя, які віднесено до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров'я (а.с. 48).

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 пояснили, що 07.04.2008 року в парку біля їх помешкання була знайдена побита в безпорадному стані потерпіла ОСОБА_6, намагалися їй допомогти, викликали працівників міліції та швидку.

Згідно до висновку судово-медичної імунологічної експертизи на спортивній куртці і шкіряній куртці, вилучених у ОСОБА_2 та на спортивних штанях була знайдена кров людини, яка походить від потерпілої ОСОБА_6 (а.с. 69-72).

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що твердження засудженого ОСОБА_2 у апеляції про те що його дії не правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 296 КК України - безпідставні, оскільки зібрані у справі та перевірені у суді докази свідчать про те, що у вчинені злочинних дій відносно потерпілої брали участь всі троє підсудних. Ніхто з них не заперечував проти того, що відбувалось, навпаки діяли спільно, спираючись у своїх діях один на одного, усвідомлюючи, що своїми діями вчиняють злочин.

Відсутні й дані, які б свідчили про необ'єктивність чи упередженість з боку слідчих органів та суду щодо ОСОБА_2 на стадіях досудового та судового слідства.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що під час досудового та судового слідства не допущено порушень кримінально-процесуального закону, які б ставили під сумнів достовірність доказів та висновки суду про винність ОСОБА_2 у вчиненні злочину, за який його засуджено.

Давши належну оцінку доказам, які були перевірені в судовому засіданні, суд правильно кваліфікував злочинні дії ОСОБА_2 за ст.296 ч.2 КК України, а призначене судом ОСОБА_2 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України та у відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», з врахуванням ступені тяжкості вчиненого злочину, особи засудженого, вчинення злочину в період іспитового строку, з врахуванням обставин, що пом'якшують та обтяжують покарання, у межах, встановлених санкціями інкримінованих йому статей КК України, є необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, тому підстав для зміни вироку щодо ОСОБА_2 та призначення більш м'якого покарання, колегія суддів не вбачає.

З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст. 365-366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію засудженого ОСОБА_2 залишити без задоволення, вирок Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 24 лютого 2010 року щодо ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 - залишити без змін.

Головуючий

Судді: