Справа № 357/5117/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1041/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 55 15.09.2015

УХВАЛА
Іменем України
15 вересня 2015 року. м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 , суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 , за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою прокурора на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2015 року яким,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, прожи-ваючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
засуджено за ч.3 ст. 407 КК України та призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитом строком 1 рік.
Згідно вироку, 12 січня 2015 року близько 8 год. 30 хв. молодший сержант ОСОБА_7 самовільно залишив в/ч НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та по 31 березня 2015 року до військової частини не з`являвся, проводячи час на власний розсуд за місцем свого проживання: в АДРЕСА_1 , не пов`язуючи його із виконанням обов`язків військової служби.

31 березня 2015 р. молодший сержант ОСОБА_7 добровільно прибув до місця проходження служби в розташування військової частини польова пошта НОМЕР_2 .

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним вчиненні злочину передбаченою ч. 3 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом не враховано ступеню тяжкості кримінального правопорушення, адже під час його вчинення ОСОБА_7 діяв з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, був відсутній на службі понад два місяці, не вживав ніяких заходів для повернення на військову службу, аж до початку звільнення в запас (демобілізації) військовослужбовців. При цьому, судом не враховано значну суспільну небезпеку вчиненого злочину в умовах сьогодення. Також, судом першої інстанції безпідставно визнано обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 те, що він раніше не судимий і вперше притягується до кримінальної відповідальності, одружений, має двох синів, працевлаштований і як особа за місцем служби та місцем роботи характеризується позитивно, є учасником бойових дій. Вказані обставини жодним чином не знижують суспільної небезпеки вчиненого злочину та його тяжкості, а відтак і не є обставинами, які пом`якшують покарання. Вважає, що суд без достатніх підстав дійшов висновку про можливість призначення покарання ОСОБА_7 із застосуванням ст. 75 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав падану апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, та надавши останнє слово обвинуваченому колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На підставі ст. 404 КПК України апеляційний суд перевіряє рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги і вправі вийти за межі апеляційних вимог тільки, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Висновки суду про винність обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України учасниками процесу не оскаржується.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.3 ст. 407 КК України є правильною.

Доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 75 КК України і невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості колегія суддів вважає необґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.

При вирішенні питання про можливість виправлення особи без відбування покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи.

Всупереч твердженню прокурора суд врахував характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше не судимий і вперше притягується до кримінальної відповідальності, одружений, має двох синів, один з яких - неповнолітній, працевлаштований і як особа за місцем служби та місцем роботи характеризується виключно позитивно, у скоєному щиросердечно розкаюється, добровільно з`явився із зізнанням та активно сприяв розкриттю злочину, є учасником бойових дій, що стверджено відповідним посвідченням наведені обставини суд обґрунтовано розцінив як пом`якшуючі обставини.

Крім того, судом першої інстанції було встановлено факт смерті 20 літнього сина обвинуваченого і суд обгрунтовано визнав дану обставину як таку, що повинна бути врахована при призначенні покарання як збіг тяжких життєвих обставин.

З врахуванням викладених обставин та наведених доводів суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства і правомірно призначив йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 407 КК України зі звільненням від відбування покарання з встановленням іспитового строку.

На думку колегії суддів вказаний строк відбування покарання відповідає ступеню вчиненого кримінального правопорушення із точки зору його справедливості, розумності та достатності, а вирок в цій частині належним чином мотивований. Підстав для призначення більш суворого покарання колегія суддів не вбачає.

Доводи, на які прокурор посилається в обґрунтування своїх вимог, а саме на те, що суд при призначенні покарання обвинуваченому достатньою мірою не врахувано, що інкримінований злочин належить до злочинів середньої тяжкості, під час його вчинення ОСОБА_7 діяв з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, не з`явився до військової частини в термін понад два місяці та не вживав ніяких заходів для повернення на військову службу, аж до початку звільнення в запас (демобілізації) військовослужбовців були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 .

Крім того, прокурор в своїй апеляційній скарзі просить скасувати вирок у зв`язку з призначенням обвинуваченому явно несправедливого покарання через його м`якість, однак в апеляційній скарзі зазначає не необхідність винести новий вирок і призначити обвинуваченому за видом та розміром те ж саме покарання, яке призначив суд першої інстанції, а саме 2 роки позбавлення волі, що за любих обставин відповідно до вимог ст. 420 КПК України в якій встановлено чіткий перелік підстав для постановлення нового вироку судом апеляційної інстанції, позбавляє суд апеляційної інстанції навіть можливості постановити новий вирок.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2015 року щодо ОСОБА_7 відповідає вимогам закону, у зв`язку із чим залишає цей вирок без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419, 424 КПК України, колегія суддів: -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2015 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді