Дата документу Справа № 314/7134/13-к

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11-сс/778/4/14 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Доповідач 2 інстанція ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 січня 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

апелянта ОСОБА_7 ,

у режимі відеоконференцзвязку з Вільнянським СІЗО розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляцією ОСОБА_7 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 16 грудня 2013 року, якою відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Верхньоуральська Челябінської області, громадянина Російської Федерації, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого -

задоволено клопотання заступника прокурора Запорізької області старшого радника юстиції ОСОБА_9 від 13.12.2013 року про продовження застосування єкстрадиційного арешту строком на 60 днів - до 15.02.2014р.

Ухвалено утримувати громадянина Російської Федерації ОСОБА_7 , під вартою в Вільнянському слідчому ізоляторі, до вирішення питання про його екстрадицію та його фактичну передачу компетентним органам Російської Федерації.

Як вбачається з ухвали суду та матеріалів справи, 13.08.2013 р. до прокуратури області з Генеральної прокуратури України надійшли матеріали запиту Генеральної прокуратури Російської Федерації про екстрадицію ОСОБА_7 для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого п. "т" ч. 3 ст. 228-1 КК Російської Федерації, по кримінальній справі № 562245, яка перебуває у провадженні слідчого відділу Управління Федеральної служби Російської Федерації по контролю за обігом наркотиків по Челябінській області.

22.12.2011 р. старшим слідчим вказаного слідчого відділу винесено постанову про притягнення ОСОБА_7 як обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого п. "і" ч. 3 ст. 228-1 КК Російської Федерації (незаконний збут наркотичних засобів, вчинений за попередньою змовою групою осіб, в особливо великому розмірі).

Відповідно до цієї постанови ОСОБА_7 вступив у змову зі своєю співмешканкою ОСОБА_10 на незаконний збут героїну в особливо великих розмірах на території м. Магнітогорська.

У першій декаді квітня 2009 року ОСОБА_7 та ОСОБА_10 у знайомої ОСОБА_11 за адресою АДРЕСА_2 придбали наркотичний засіб (героїн) вагою 114,689 грамів, перевезли його до місця свого проживання по АДРЕСА_3 , розфасували його на дрібні дози і зберігали за вказаною адресою з метою подальшого збуту.

15.04.2009 р. приблизно о 13 годині ОСОБА_7 , діючи спільно з ОСОБА_12 , перебуваючи біля буд. АДРЕСА_4 , збув ОСОБА_13 наркотичний засіб (героїн) вагою 5,012 грамів, що є особливо великим розміром.

15.04.2009 р. приблизно о 21 годині ОСОБА_13 , виступаючи під час проведення перевірочної закупки в якості покупця наркотичного засобу (героїн), зателефонував ОСОБА_7 та домовився з ним про придбання наркотичного засобу (героїн). Останній з метою збута героїну призначив ОСОБА_13 зустріч біля буд. АДРЕСА_4 , про що повідомив ОСОБА_10 .

У подальшому ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , взяли частину героїну вагою 7,787 грамів, що є особливо великим розміром, який зберігався в вищевказаній квартирі, заховали в одягу ОСОБА_10 , та з метою збуту ОСОБА_13 перевезли до буд. АДРЕСА_4 , де були затримані співробітниками Магнітогорського МРО УФСКН РФ в Челябінській області. Під час особистого огляду ОСОБА_10 був вилучений героїн вагою 7,787 грамів, що є особливо великим розміром.

Іншу частину героїну вагою 101,89 грам, що є особливо великим розміром, який ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_10 незаконно зберігали з метою збута в кв. АДРЕСА_5 , було вилучено 16.04.2009 під час проведення обшуку.

26.06.2009 р. слідчим винесено постанову про оголошення розшуку ОСОБА_7

30.12.2011 р. Ленінським районним судом м. Магнітогорська Челябінської області, з урахуванням постанови цього ж суду від 17.05.2012 р. відносно ОСОБА_7 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя віл 03.04.2012 р. ОСОБА_7 визнано винним у вчинені злочину, передбаченому ч. 2 от. 309 КК України та на підставі ст. 71 КК України призначено покарання у вигляді двох років одного місяця позбавлення волі, яке він відбував у Бердянській виправній колонії Управління державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (№ 77).

Відповідно до ч. 2 ст. 574 КПК України центральним органом щодо видачі (екстрадиції) підозрюваних, обвинувачених у кримінальних провадженнях під час досудового розслідування є Генеральна прокуратура України.

Згідно з ч. 1 ст. 584 КПК України після надходження запиту про видачу особи прокурор звертається з клопотанням про застосування відносно цієї особи екстрадиційного арешту до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою.

На підставі ухвали Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 14.08.2013 р. до засудженого ОСОБА_7 , застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування зазначеного покарання на підставі ст. 81 КК України та 22.08.2013 із вказаної установи його звільнено.

Ухвалою слідчого судді Бердянського міськрайонного сулу від 21.08.2013 р. відносно ОСОБА_7 застосовано екстрадиційний арешт з моменту звільнення в Бердянській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області (№ 77).

22.08.2013 р. ОСОБА_7 затримано співробітниками Бердянського МВ Г`УМВС України в області та на підставі ухвали слідчого судді Бердянського міськрайонного суду від 21.08.2013 р. про застосування відносно нього екстрадииійного арешту поміщено до Вільнянського слідчого ізолятора УДПтС України в Запорізькій області, де він утримується по теперішній час.

01.10.2013 р. заступником Генерального прокурора України ОСОБА_14 винесено постанову про екстрадицію ОСОБА_7 до Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення вказаних злочинів, копію якої 10.10.2013 вручено ОСОБА_7 .

Ухвалою слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 30.10.2013р. скаргу ОСОБА_7 на постанову заступника Генерального прокурора України ОСОБА_14 від 01.10.2013р. про його екстрадицію до Російської Федерації залишено без задоволення.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 07.11.2013р. апеляцію ОСОБА_7 на вказану ухвалу слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 30.10.2013р. залишено без задоволення.

02.10.2013р. ОСОБА_7 звернувся до Управління ДМС України в Запорізькій області із заявою про надання йому статусу біженця.

31.10.2013р. Управлінням ДМС України в Запорізькій області видано наказ про відмову ОСОБА_7 в оформленні документів для вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, який вказаною особою оскаржено 07.11.2013р. до ДМС України.

На момент надходження до суду клопотання заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_9 про продовження застосування екстрадиційного арешту до ОСОБА_7 , зазначена вище його скарга перебувала на розгляді Державної міграційної служби України.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 17 Закону України № 3671-УІ від 08.07.2011р. Про біжинців та осіб, які потребують захисту особа, стосовноякрї прийнято рішення про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем, яка оскаржує відповідне рішення до центральногооргану виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців або до суду, до прийняття рішення за скаргою має право особи, стосовно якої прийнято рішення про формлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем, передбачені ст. 13 цього Закону.

У теперішній час ОСОБА_7 утримується у Вільнянському слідчому ізоляторі УДПтС України в Запорізькій області на підставі ухвали слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 18.10.2013р. про продовження застосування відносно нього екстрадиційного арешту.

Відповідно до вимог ч.ч. 10,11 ст. 584 КПК України екстрадиційной арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи, (екстрадиції) та її фактичної передачі, але не може тривати більше 12 місяців.

Протягом цього терміну слідчий суддя за місцем утримання особи під вартою за поданням прокурора не рідше одного разу на два місяці перевіряє наявність підстав для подальшого утримання особи під вартою.

Вказаний двомісячний строк закінчується 18.12. 2013р.

Заступник прокурора Запорізької області ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням в якому просив продовжити застосування екстрадиційного арешту щодо ОСОБА_7 до моменту його фактичної передачі компетентним органам Російської Федерації.

В апеляції ОСОБА_7 просить переглянути ухвалу суду, вказує на сфабрикованність справи у відношенні нього в РФ. Просить скасувати ухвалу суду та звільнити його з під варти.

Заслухавши доповідь судді, ОСОБА_7 , який просив задовольнити його апеляцію та скасувати ухвалу суду про продовження єкстрадиційного арешту, посилаючий на те, що він ніякого кримінального правопорушення на терріторії Російської Федерації не скоював, влада Россії переслідує його як політичного діяча, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції, пояснив, що 09.01.2014р. ОСОБА_7 була оголошена відповідь Департаменту міграційної служби України, якою у задоволенні скарги йому відмовлено, перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, судова колегія вважає, що апеляція не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставі і в порядку, встановленому законом.

Згідно зі ст. 1 Європейської Конвенції про видачу правопорушників від 13,12.1957 року, ст. 56 Конвенції про правову допомогу та правові відносний у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993, договірні сторони зобов`язуються у встановленому порядку видавати один одному осіб, що знаходяться на їх території, які розшукуються компетентними органами них держав для притягнення до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст.2 Європейської Конвенції про видачу правопорушників віл 13.12.1957. видача правопорушників здійснюється у зв`язку з правопорушеннями, за які за законами запитуючої і запитуваної Сторони передбачено покарання па максимальний строк не менше одного року позбавлення волі.

Відповідно до ч. 2 ст. 574 КПК України центральним органом щодо видачі (екстрадиції) підозрюваних, обвинувачених у кримінальних провадженнях під час досудового розслідування с Генеральна прокуратура України.

Згідно з ч. 1 ст. 584 КПК України після надходження запиту про видачу особи прокурор звертається з клопотанням про застосування відносно цієї особи екстрадиційного арешту до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя суду першої інстанції, всебічно повно та обєктивно дослідив всі надані матеріали, належним чином оцінив у сукупності всі обставини, та прийшов до обгрунтованного висновку про необхідність задоволення клопотання.

Приймаючи рішення суд врахував що процесуальне рішення про видачу ОСОБА_7 до Російської Федерації прийнято, але не набрало законної сили, а також те, що для його фактичної передачі потрібен час, протягом якого ОСОБА_7 має перебувати під вартою, керуючись ст. 29 Конституції України, ст. 584 КПК України, статями 1,2.12 Європейської конвенції про видачу правопорушників від 13.12.1957 р., яка ратифікована Законом України № 44/08-ВР від 16.01.1998 р. статтями 56, 58, 60 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 р., яка ратифікована Законом України № 240/94-ВР від 10.11.1994 р., статтею 13 Протоколу до неї, який ратифікований Законом України № 140/98-ВР від 03.03.1998 р.

Клопотання слідчого розглянуто судом з дотриманням норм кримінально-процесуального закону.

Враховуючи те, що на момент розгляду апеляції, скарга ОСОБА_7 , якою він оскаржив наказ Управління ДМС України у Запорізькій області про відмову в оформленні документів для вирішення питання про надання йому статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, розглянута, наказ залишено без змін.

З вказаних підстав, апеляційна скарга ОСОБА_7 визнана необґрунтованою.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду

У Х В А Л И Л А
Апеляцію ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 16 грудня 2013 року, якою задоволено клопотання заступника прокурора Запорізької області старшого радника юстиції ОСОБА_9 від 13.12.2013 року про продовження застосування екстрадиційного арешту відносно ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4