Справа № 583/2777/15-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" серпня 2015 р. м. Охтирка Сумської області Охтирський міськрайонний суд Сумської області у складі:
головуючого-судді слідчого ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
25.08.2015 року до Охтирського міськрайонного суду Сумської області за погодженням з прокурором звернувся слідчий з клопотанням від 25.08.2015 року про арешт майна.
Під час досудового розслідування 13.08.2015 року було проведено огляд місця події по АДРЕСА_1 . В ході огляду місця події було вилучено: запальничку; чотири пластикові застібки світлого кольору ,довжиною 60 см: застібка з нашаруванням речовини бурого кольору виявлена у дворі вищезазначеного домоволодіння; застібка з нашаруванням речовини бурого кольору виявлена у дворі вищезазначеного домоволодіння; застібка з нашаруванням речовини бурого кольору виявлена у будинку вищезазначеного домоволодіння; застібка виявлена у дворі вищезазначеного домоволодіння; недопалок з фільтром білого кольору з написом «Ватра»; слід взуття вилучений на гіпсовий зліпок; змив речовини бурого кольору з поверхні короба міжкімнатних дверей на марлевому тампоні; магазин з 7 набоями, який має маркування ЕТ 817; футболка світлого кольору на якій відобразився фрагмент взуття, що відтворився в результаті нашарування речовини бурого кольору; два сліди рук.
Всі вказані вище речі та предмети знаходяться в Охтирському МВ УМВС України в Сумській області.
Слідчий вказував, що вказані вище речі, що вилучені в ході огляду місця події, можуть мати значення для розслідування кримінального провадження в якості речового доказу, на них необхідно накласти арешт.
Слідчий мотивував клопотання тим, що вказані речі є тимчасово вилученим майном, оскільки щодо нього не було надано прямо дозвіл на відшукання та вилучення, вони відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, а тому згідно положень ч. 7 ст. 237 КПК України вилучені під час огляду речі і документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Частина 2 статті 170 КПК України передбачає, що слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Пунктом 1 ч.2 ст. 167 КПК України встановлено, що тимчасово вимученим майном може бути майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони зберегли на собі сліди кримінального правопорушення.
Вилучена вході огляду місця події запальничка, містить на собі сліди злочину, зокрема біологічні сліди особи, яка нею користувалася під час вищевказаних подій, тому вона має значення речового доказу та необхідна для проведення криміналістичних експертиз, в тому числі і дактилоскопії.
Чотири пластикові застібки світлого кольору, довжиною 60 см, зберегли на собі сліди злочину, зокрема, біологічні сліди особи, яка використовувала, як передбачене знаряддя злочину, має значення в якості речового доказу, тому застібки можуть бути об`єктом проведення експертних досліджень, в тому числі молекулярно генетичної експертизи.
Недопалок з фільтром білого кольору з написом «Ватра», зберіг на собі сліди злочину, в ході досудового розслідування має значення речового доказу, необхідний для проведення судово імунологічної експертизи.
Слід взуття вилучений на гіпсовий зліпок, зберіг на собі сліди злочину, тому він має значення речового доказу та необхідний, як об`єкт дослідження трасологічної експертизи.
Змив речовини бурого кольору з поверхні короба міжкімнатних дверей на марлевому тампоні, являється речовим доказом, зберіг на собі сліди злочину, є підстави вважати , що він може належати потерпілій, злочинцям чи іншим учасникам, тому він має значення речового доказу та є необхідним для проведення судово імунологічної експертизи.
Магазин з 7 набоями, який має маркування ЕТ 817, зберіг на собі сліди злочину, зокрема біологічні сліди особи, яка діставала його із знаряддя злочину, має значення в якості речового доказу, оскільки на даний час знаряддя нанесення тілесних ушкоджень не встановлено, тому останній може бути об`єктом проведення експертних досліджень, в тому числі молекулярно генетичної експертизи.
Футболка світлого кольору на якій відобразився фрагмент взуття, що відтворився в результаті нашарування речовини бурого кольору, зберіг на собі сліди злочину, тому він має значення речового доказу та необхідний, як об`єкт дослідження трасологічної експертизи.
Два сліди рук зберегли на собі сліди злочину, тому вони мають значення речового доказу та необхідні, як об`єкт дослідження дактилоскопічної експертизи.
Після вилучення вказаного майна, слідчий у даному провадженні із клопотанням про арешт майна у встановлені строки з поважних причин, через службову завантаженість, не звернувся до слідчого судді.
Посилаючись на викладене, слідчий просив поновити строки для звернення з вказаним клопотанням, накласти арешт на вказане вище майно, вилучене 13.08.2015 року в ході огляду місця події по АДРЕСА_1 , зазначені речі зберігати в СВ Охтирського МВ УМВС України в Сумській області в камері зберігання речових доказів.
В судовому засіданні слідчий підтримав вимоги за клопотанням, просив його задовольнити, пояснив, що до даного часу будь-якій особі не пред`явлена підозра у скоєнні кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні; особи, яким належать вилучені під час огляду місця події речі, не встановлені; питання про правомірність вилучення під час огляду місця події зазначених в клопотанні речей в порядку ст.ст. 233, 234, 237 КПК України не вирішувалося.
Прокурор в суді підтримав вимоги за клопотанням слідчого, пояснив, що накладення арешту на майно, зазначене слідчим у клопотанні, має на меті проведення в подальшому експертиз у кримінальному провадженні.
Особа, якій належить вказане слідчим майно, в судове засідання не викликалася у зв`язку із відсутністю у суду відомостей про таку особу.
Суд, дослідивши доводи за клопотанням, надані до нього докази, врахувавши думку прокурора, який підтримав вимоги за клопотанням, дійшов наступного висновку:
Стаття 167 КПК України визначає, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Статтею 168 ч. 2 КПК України передбачено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Відповідно до ст. 170 ч. 1 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Відповідно до ст. 170 ч. 2 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.
Згідно вимог ст. 170 ч. 4 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Шляхом застосування насилля щодо потерпілих, яке виразилось в нанесенні тілесних ушкоджень, невстановлені особи спричинили потерпілій ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді: ЗЧМТ, струсу головного мозку, забійної рани лоба, верхньої і нижньої губи, садна правої кисті і передпліччя. Підшкірні гематоми черевної стінки, грудної клітини справа, лоба, правої параорбетальної ділянки щоки. Госпіталізована до хірургічного відділення КЗ «Охтирська ЦРЛ», а потерпілому ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, садна обличчя.
В результаті незаконних дій невстановлені особи заволоділи грошовими коштами ОСОБА_10 в сумі 3500.00 гривень.
13.08.2015 року було проведено огляд місця події по АДРЕСА_1 . В ході огляду місця події було вилучено: запальничку; чотири пластикові застібки світлого кольору, довжиною 60 см; недопалок з фільтром білого кольору з написом «Ватра»; слід взуття вилучений на гіпсовий зліпок; змив речовини бурого кольору з поверхні короба міжкімнатних дверей на марлевому тампоні; магазин з 7 набоями, який має маркування ЕТ 817; футболка світлого кольору, на якій відобразився фрагмент взуття, що відтворився в результаті нашарування речовини бурого кольору; два сліди рук.
З клопотання та доданої до нього копії протоколу огляду місця події від 13.08.2015 року вбачається, що місцем огляду було домоволодіння АДРЕСА_1 , зазначені слідчим речі були вилучені в ході огляду місця події до постановлення ухвали слідчого судді.
Згідно ч. 1, 3 ст. 233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якої метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.
Слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді.
Поза увагою слідчого залишилися положення ст. 237 ч. 1, 2, 5, 7 КПК України яка визначає, що огляд місцевості, приміщення, речей та документів слідчий і прокурор проводять з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.
Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.
При проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу.
Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Суд погоджується з доводами слідчого про те, що зазначені в клопотанні речі мають значення для кримінального провадження, були вилучені з місця події з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, призначення та проведення експертиз, тощо.
Суд встановив, що слідчий у кримінальному провадженні фактично досяг мети, визначеної ст. 237 ч. 1 КПК України для проведення огляду виявив, зафіксував та вилучив докази, які на його думку мають значення для доведення обставини вчинення кримінального правопорушення.
Однак, клопотання та надані до нього докази не містять відомостей про те, що яким чином за рахунок вилучених речей може бути досягнута мета, визначена ч. 1 ст. 167 КПК України та ч. 1 ст. 170 КПК України, щодо фактичного позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, відшкодування заподіяної злочином шкоди чи забезпечення можливої конфіскації.
Твердження прокурора про те, що арешт вилученого при огляді місця події майна має на меті забезпечення проведення експертиз у кримінальному провадженні не ґрунтується на приписах ст.ст. 167, 170 КПК України.
Клопотання та надані до нього документи не містять відомостей про те, що зазначене слідчим тимчасово вилучене майно належить підозрюваному або особам, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичній особі, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна.
Всупереч вимогам п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого про арешт майна не зазначено документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. А з огляду на зазначений у клопотанні перелік вилучених речей, виконання наведеної норми закону взагалі не є можливим.
Слідчим і прокурором не враховано, що розгляд судом клопотань про накладення арешту та про дозвіл на огляд відрізняється за колом осіб, які беруть участь у справі.
Так, клопотання про накладення арешту на майно (ст. 172 ч. 1 КПК України) передбачає участь в судовому засіданні слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.
В той же час клопотання слідчого про дозвіл на огляд має розглядатися за участі слідчого або прокурора (ч. 4 ст. 234 КПК України).
За наведених обставин слідчий мав діяти відповідно до приписів ч. 3 ст. 233 КПК України, а не відповідно до ст.ст. 167-170 КПК України.
Відповідні правові позиції висловив Вищий Спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в узагальненнях судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження та щодо розгляду слідчим суддею клопотань про надання дозволу на проведення обшуку житла чи іншого володіння особи.
Вимоги слідчого про те, щоб зазначені речі зберігати в СВ Охтирського МВ УМВС України в Сумській області в камері зберігання речових доказів, взагалі не ґрунтуються на приписах чинного КПК України, оскільки до компетенції судді слідчого вирішення вказаних питань не віднесено.
Таким чином, клопотання слідчого задоволенню не підлягає у повному обсязі.
Суд не вирішує питання про повернення зазначеного у клопотанні тимчасово вилученого майна, як це передбачено ч. 1 ст. 167, п. 2 ч. 1 ст. 169 КПК України, оскільки слідчим не зазначено особу, у якої воно вилучене, та з мотивів, що доля цих речей має вирішуватися в порядку ст.ст. 233, 234, 237 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 131, 167-173, 233, 234, 237 КПК України, суд,-
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Сумської області протягом п`яти діб з часу її проголошення.

Суддя слідчий Охтирського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_11