Справа № 359/9123/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1352/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 4 03.12.2015

УХВАЛА
Іменем України
3 грудня 2015 року. м. Київ.

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 , представника колонії ОСОБА_7 ,розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за участю ОСОБА_8 матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 жовтня 2015 року про відмову в задоволення клопотання засудженого ОСОБА_8 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

До Бориспільського міськрайонного суду Київської області звернувся з клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засуджений ОСОБА_8 .

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 жовтня 2015 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Як видно із ухвали суду вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2010 року ОСОБА_8 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі. Раніше ОСОБА_8 притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України. Як вбачається із матеріалів клопотання на день їх розгляду засудженому до кінця строку покарання залишилось 2 роки 3 місяців 11 днів. З матеріалів особової справи вбачається, що засуджений характеризується позитивно, має ряд заохочень. Встановлено, що він з 2010 року працевлаштований на виробництві установи на дільниці «Деревообробка № 2», у зв`язку із чим отримував дохід, водночас виконавчий лист про стягнення 2492, 98 грн. своєчасно та повністю не був погашений. Лише в серпні 2015 року, тобто перед зверненням до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення було сплачено зазначені кошти. Враховуючи наведені обставини суд прийшов до висновку, що засуджений не довів своє виправлення та відмовив в задоволенні клопотання.

Не погоджуючись з рішенням суду засуджений подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про умовно дострокове звільнення засудженого від відбування покарання.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що він під час свого перебування в колонії сумлінно виконував всі вимоги встановленого режиму утримання, порушень не допускав, стягнень немає, вину у вчиненому визнає повністю, щиро розкаюється, всі позови фінансового характеру ним відшкодовано повністю. За час перебування в колонії поводив себе, як і з засудженими, так і з працівниками колонії ввічливо та тактовно, виконуючи всі законі вимоги адміністрації. Крім того, працював протягом 5 років на дільниці « Деревообробки №2», та має 14 заохочень від адміністрації колонії, хоча дають одне заохочення за три місяці. Завжди відвідував всі культурно-масові заходи, на профілактичному обліку не перебуває. На даний час продовжує працювати, оскільки вважає, що тільки праця і поведінка можуть довести його виправлення. Також вказує про свою позитивну характеристику та позитивні плани на майбутнє, а також про те, що має постійне місце проживання, де планує проживати і далі після звільнення.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, пояснення засудженого в підтримку поданої ним апеляційної скарги та виступ представника БВК № 119, яка підтримала апеляційну скаргу засудженого, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням ( поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках встановлених законом.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Суд розглядаючи питання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_8 з належною повнотою дослідив та перевірив наявні в матеріалах справи докази та відповідно до вимог чинного законодавства дійшов до обґрунтованого висновку про те, що клопотання не підлягає до задоволення, оскільки належних та допустимих доказів які б підтверджували те, що він своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, як того вимагає ст. 81 КК України, матеріали справи не містять. Крім того, було враховано, що в поясненнях засудженого, які надані в судовому засіданні, не зазначені конкретні обставини поведінки засудженого та ставлення до праці, які суд міг би врахувати при ухваленні рішення.

Щодо доводів засудженого про те, що він відбув необхідну частину строку покарання, за місцем відбування покарання характеризується позитивно, працює на виробництві установи, то вони не є достатніми для скасування ухвалу суду першої інстанції.

Також були взяті до уваги і заохочення, які засуджений отримав під час відбування покарання.

Крім того, суд правильно взяв до уваги те, що виконавчий лист був погашений перед зверненням до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення.

На думку, колегії суддів, суд правильно дійшов до висновку, що засуджений ОСОБА_8 не в повній мірі довів своє виправлення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування чи зміни ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 жовтня 2015 року не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 жовтня 2015 року про відмову в задоволення клопотання ОСОБА_8 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4