Справа №198/643/15-к
Провадження №1-кп/0198/108/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15.10.15 року Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в Юр`ївському районному суді Дніпропетровської області кримінальне провадження №0000130, внесене в ЄРДР 15.05.2015 року за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що народився та проживає по АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, із середньою освітою, не працюючого, на утриманні престаріла бабуся (82 роки), який утримується в Дніпропетровському слідчому ізоляторі УДПСУ у Дніпропетровській області, судимий:
1)28.04.2010 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з дворічним іспитовим строком;
2)14.12.2010 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ст. 186 ч. 2, 263 ч. 2, 71 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці,
звільнився по відбуттю строку покарання 28.10.2014 року
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
15.05.2015 року ОСОБА_4 , приблизно о 06 годині 30 хвилин, знаходячись у будинку АДРЕСА_2 , де він перебував з дозволу проживаючого там ОСОБА_5 , побачив стільниковий (мобільний) телефон марки «Fly DS 133» вартістю 690 грн., який є власністю ОСОБА_6 і лежав на столі у зальній кімнаті.
Реалізуючи виникший умисел, спрямований на крадіжку чужого майна, діючи з корисливих мотивів, ОСОБА_4 , скориставшись тим, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 спали і за його діями ніхто не спостерігає, умисно, з корисливих мотивів, таємно, діючи повторно, викрав зазначений телефон.
Викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 690 грн.
В судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні злочину визнав повністю і підтвердив викладені вище обставини, не спростовуючи час, місце, мотив вчинення злочину, об`єм та вартість викраденого, інші обставини вчинення кримінального правопорушення.
Учасники судового провадження не заперечували проти визнання недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин вчинення злочину, викладених вище, їх не оспорювали.
Зізнавальні свідчення обвинуваченого суд знаходить відповідаючими об`єктивним обставинам кримінального правопорушення, вони надані послідовно, несуперечливо. Суд вважає їх допустимими. Сумнівів у правдивості показів обвинуваченого у суду не виникає.
Беручи до уваги викладене, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, з урахуванням позитивної думки учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин вчинення злочину, оскільки вони ніким не оспорюються.
З урахуванням зазначеного вище, суд вважає, що винність ОСОБА_4 в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, доведена, вчинене ОСОБА_4 підлягає кваліфікації за ч. 2 ст. 185 КК України.
Обираючи покарання для ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_4 вчинив злочин, який згідно ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше судимий, виховувався у багатодітній сім`ї (а.с.м.к.п. 60). Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 є рецидив злочинів, обставинами, що пом`якшують покарання суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

З таких підстав, суд призначає покарання ОСОБА_4 в межах санкції ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі.

Приймаючи до уваги тяжкість вчиненого злочину, конкретні обставини справи викладені вище, особу винного, зокрема, те, що ОСОБА_4 раніше судимий, через нетривалий проміжок часу (приблизно 7 місяців) після звільнення з місць позбавлення волі вчинив новий умисний корисливий злочин, суд не знаходить за можливе застосувати до обвинуваченого правила ст. 75 КК України.

Разом з цим, зважаючи на вартість викраденого майна (690 грн.), яка на переконання суду є невеликою, суд вважає за необхідне призначити покарання у мінімальному розмірі для даного виду покарання.

Не є перешкодою для призначення мінімального розміру покарання (для даного виду покарання) попередні судимості обвинуваченого, оскільки вони враховані при кваліфікації його діяння, покарання за попередні злочини він відбув і саме ці дані про особу обвинуваченого стали причиною неможливості звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком.

Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст.ст.368, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_4 залишити запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обраховувати з 09 вересня 2015 року.

Речовий доказ стільниковий (мобільний) телефон марки «Fly DS 133» залишити ОСОБА_6 , як власнику.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано.

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою з моменту вручення йому копії вироку, може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області, через Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області.

Копію вироку вручити негайно прокурору та обвинуваченому.
Суддя ОСОБА_1