Справа №1-62-10
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2010 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючого-судді Маринчука М.П.

при секретарі Дехканбаєвій О.О.

з участю прокурора Хмелюк О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань справу про

обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, не одруженого, раніше судимого: 1) 17.10.1984 р. Судовою колегією по кримінальним справам Верховного Суду Естонської РСР по ст. 139-3 ч. 2 КК ЕРСР до 3 років позбавлення волі, звільнився 19.11.1985 р. по постанові Канівського районного суду від 28.10.1985 р. на підставі ст. 52-2 КК УРСР умовно на невідбутий строк 1 рік 9 місяців 18 днів; 2) 13.03.1989 р. Шполянським районним судом Черкаської області по ст. 81 ч. З КК УРСР до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна, на підставі ст. 43 КК УРСР приєднане частково невідбуте покарання по вироку Білгород-Дністровського районного суду Одеської області від 16.02.1988 р. у вигляді 12 місяців 9 днів виправних робіт - 4 місяці позбавлення волі та остаточно призначене покарання у вигляді 3 років 2 місяців позбавлення волі в ВТК суворого режиму; 3) 12.06.1990 р. Кенсельським районним судом Красноярського краю по ст. 188 КК РФ до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 4) 10.06.1996 р. Шполянським районним судом Черкаської області по ст. 140 ч. 2 КК України (в редакції 1960 року) до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнився

12.09.1998р. по постанові Уманського районного суду від

10.09.1998р. на підставі ст. З Закону України „Про амністію від 24.07.1998 р.; 5) 29.12.1998 р. Смілянським районним судом Черкаської області за ст. 17, ст. 81 ч. З, ст. 89 ч. 1, ст. 42 ч. 1 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією 1/4 майна. По постанові Уманського районного суду Черкаської області від 3.10.2001 р. дії перекваліфіковані з ст. 17, ст. 81 ч. З, ст. 89 ч. 1, ст. 42 ч. 1 КК України (в редакції 1960 року) на ст.ст. 15, 185 ч. З, 194 ч. 1, 70 КК України (в редакції 2001 р.). Звільнився 6.12.2001 р. по постанові Уманського районного суду від 5.12.2001 р. з'мовно-достроково на невідбутий строк 4 місяці 1 день; 6) 23.04.2002 р. Смілянським районним судом Черкаської обл. за ст.ст. 185 ч. З, 194 ч. 1, 70, 71 КК України до 5 років позбавлення волі. Звільнився 9.11.2005 р. по постанові Уманського міськрайонного суду від 1.11.2005 р. умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 2 °т) місяці 11 днів; 7) 19.02.2007 р. Звенигородським районним судом Черкаської області по ст.ст. 185 ч. З, 15 ч. З, 185 ч. З,

70 КК України, на підставі ст.ст. 71 ч. 1, 2, 81 ч. 4 КК України до призначеного покарання приєднати частково невідбуте покарання за вироком Смілянського районного суду від 23.04.2002 р. та остаточно призначене покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі, відбував покарання у Старобабанівській ВК-92 УДДУПВП в Черкаській області с. Старі Бабани, Уманського р-ну, Черкаської обл. До покарання за вироком від 19.02.2007 р. Звенигородського районного суду Черкаської області проживав ІНФОРМАЦІЯ_4, -

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 393 КК України, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, відбуваючи покарання за вироком від 19.02.2007 р. Звенигородського районного суду Черкаської області по ст.ст. 185 ч. З, 15 ч. З, 185 ч. З, 70, 71 ч. 1, 2, 81 ч. 4 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, у вигляді позбавлення волі у Старобабанівській ВК-92 УДДУПВП в Черкаській області с. Старі Бабани, Уманського р-ну, Черкаської обл., перебуваючи під охороною в житловому приміщенні дільниці соціальної реабілітації установи, 27.09.2009 p., близько 22 години, з метою втечі з місця відбування покарання, діючи умисно, таємно, після команди „відбій, без відповідного дозволу вийшов з житлового приміщення, після чого, шляхом розгину колючої проволки інженерно-технічного засобу охорони „Ягоза, переліз через паркан виправної колонії і самовільно залишив територію установи відбування покарання та намагався виїхати за межі Уманського району, однак 29.09.2009 р. о 6 годині 15 хвилин був затриманий працівниками УВП на території автостанції м. Умань, Черкаської області.

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що він дійсно втік з місця відбування покарання, так як хотів поїхати на похорони брата у м. Шпола, Черкаської обл.

Керуючись ст. 299 КПК України суд вважає недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, оскільки учасники судового розгляду не заперечують проти цього, вони правильно розуміють зміст цих обставин і у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Дії підсудного ОСОБА_2 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 393 КК України, як втеча з місця позбавлення волі, вчинена особою, яка відбуває покарання у вигляді позбавлення волі.

При призначенні покарання підсудному суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудного, який характеризується позитивно.

Обставинами, що помякшують покарання підсудного суд визнає щире каяття, визнання вини, позитивну характеристику.

Обставиною, що обтяжує покарання суд визнає рецидив злочинів.

Враховуючи, що підсудний притягувався раніше до кримінальної відповідальності за умисні злочини, але належних висновків для себе не зробив і в період відбування покарання в місцях позбавлення волі вчинив знов умисний злочин - втечу з місця відбування покарання, що свідчить про асоціальність його особи, злісне небажання стати на шлях виправлення суд вважає, що виправлення та перевиховання підсудного можливе лише в умовах позбавлення волі, так як менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення підсудного та з метою попередження вчинення ним нових злочинів.

Так як ОСОБА_2 вчинив злочини в період відбування покарання, то до нього

необхідно застосувати ст. 71 КК України і до покарання за новим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Керуючись ст. 323, 324 КПК України суд, -

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 393 КК України і призначити йому покарання 3 (три) роки позбавлення волі.

Відповідно ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання з не відбутого покарання за вироком Звенигородського районного суду від 19.02.2007 р. до 5-х років 6-ти місяців позбавлення волі, приєднати 6 місяців позбавлення волі і остаточно призначити до відбуття 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_2 рахувати з 29.09.2009 p., тобто з дня його затримання за новий злочин.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_2 залишити утримання під вартою.

На вирок може бути подана апеляція у судову палату в кримінальних справах

апеляційного суду Черкаської області на протязі 15 діб з моменту його проголошення, а

засудженим - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

ОСОБА_3; М.П. Маринчук