Справа № 442/6332/15-к
Провадження № 1-кс/442/1260/2015
У Х В А Л А
30 вересня 2015 року м. Дрогобич

Суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Дрогобицької міськрайонної прокуратури ОСОБА_3 , скаржника-засудженого ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції скаргу ОСОБА_4 на постанову Заступника Генерального прокурора України від 20 серпня 2015 року про видачу особи (екстрадицію),

ВСТАНОВИВ:
До Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області поступила скарга ОСОБА_4 на постанову Заступника Генерального прокурора України від 20 серпня 2015 року про видачу особи (екстрадицію).

В обгрунтування скарги посилається на те, що він відбуває покарання в Дрогобицькій ВК № 40, так як засуджений Миколаївським районним судом Львівської області до позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців за вчинення злочинів передбачених ст. ст. 289 ч.2, 357 ч. 3 КК України. 20 серпня 2015 року Заступником Генерального прокурора було постановлено оскаржувану ним постанову. Просить суд її скасувати, оскільки при її постановленні не було враховано того, що він народився на України, є етнічним Українцем, громадянство Російської Федерації він отримав в силу того, що у 1992 році його батьки переїхали на постійне місце проживання в Росію, його близькі родичі проживають на Україні, бажає на Україні зареєструвати шлюб. Відзначає, що на даний час Російська Федерація веде не об`явлену війну з Україною і тому існують ризики, що він буде позбавлений права на справедливий та безсторонній суд.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_4 вимоги скарги підтримав, просить її задоволити. Вказав, що не звертався до компетентних органів України щоб отримати статус біженця, жодного притулку в Україні не просив.

Прокурор в судовому засіданні проти вимог скарги заперечив, посилаючись на відсутність підстав, що унеможливлювали прийняття рішення від 20 серпня 2015 року про видачу (екстрадицію) ОСОБА_4 до Російської Федерації.
Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Судовим розглядом встановлено, що впровадженні слідчого відділу ОМВС Росії по Нафтоюганському району Ханти-Мансійського автономного округу - Югри перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого п. «а» ч. 3 ст. 158 (крадіжка, вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з незаконним проникненням у житло) КК Російської Федерації.

Органом досудового слідства 04.02.2012 року винесено постанову про притягнення ОСОБА_4 як обвинуваченого у вчиненні вказаного злочину, у зв`язку з ухиленням від слідства 28.02.2012 року оголошено його розшук. Нафтоюганським районним судом Ханти-Мансійського автономного округу - Югри 19.02.2014 року стосовно нього обрано запобіжний захід у вигляді взяття під варту.

Крім того, вироком Ханти-Мансійського районного суду Ханти- Мансійського автономного округу - Югри Тюменської області від 23.03.2011 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 166 (неправомірне заволодіння транспортним засобом без мети викрадення (угон) КК Російської Федерації, та призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі умовно з іспитовим строком 1 рік. Вирок набрав законної сили 05.04.2011 року.

До Генеральної прокуратури України 11.07.2014 надійшов запит Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу ОСОБА_4 для притягнення до кримінальної відповідальності та про надання згоди на приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за вказаним вироком суду, у разі засудження його за крадіжку.

У ході екстрадиційної перевірки, проведеної прокуратурою Львівської області за дорученням Генеральної прокуратури України, не встановлено передбачених ст. 589 КПК України та міжнародними договорами обставин для відмови у видачі ОСОБА_4 для притягнення до кримінальної відповідальності та у наданні згоди на приєднання невідбутої частини покарання за вироком Ханти-Мансійського районного суду Ханти- Мансійського автономного округу - Югри від 23.03.2011 року.

Інкриміновані ОСОБА_4 злочини за п. «а» ч. 3 ст. 158, ч. 1 ст. 166 КК Російської Федерації, відповідають ч. 3 ст. 185 та ч. 1 ст. 289 КК України і є екстрадиційними, оскільки передбачають покарання у виді позбавлення волі на строк не менше одного року.

Передбачені ст.ст. 49, 80 КК України строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності за п. «а» ч. 3 ст. 158 КК Російської Федерацї: та виконання обвинувального вироку Ханти-Мансійського районного суду Ханти-Мансійського автономного округу - Югри від 23.03.2011 року не закінчилися.

Зазначені обставини викладені в постанові від 20 серпня 2015 року, яка підписана Заступником Генерального прокурора України та була предметом дослідження в судовому засіданні.

Рішення про видачу особи (екстрадицію) може бути оскаржено особою, стосовно якої воно прийняте, її захисником чи законним представником до слідчого судді, в межах територіальної юрисдикції якого така особа тримається під вартою (ч. 1 ст. 591 КПК України).
На даний час ОСОБА_4 відбуває покарання у Дрогобицькій ВК № 40, оскільки засуджений Миколаївським районним судом Львівської області до позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців за вчинення злочинів передбачених ст. ст. 289 ч.2, 357 ч. 3 КК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2ст. 589 КПК України у видачі особи іноземній державі відмовляється у разі, якщо:
1) особа, стосовно якої надійшов запит про видачу, відповідно до законів України на час прийняття рішення про видачу (екстрадицію) є громадянином України;
2) злочин, за який запитано видачу, не передбачає покарання у виді позбавлення волі за законом України;
3) закінчилися передбачені законом України строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності або виконання вироку за злочин, за який запитано видачу;
4) компетентний орган іноземної держави не надав на вимогу центрального органу України додаткових матеріалів або даних, без яких неможливе прийняття рішення за запитом про видачу (екстрадицію);
5) видача особи (екстрадиція) суперечить зобов`язанням України за міжнародними договорами України;
6) наявні інші підстави, передбачені міжнародним договором України.
Особа, якій надано статус біженця, статус особи, яка потребує додаткового захисту, або їй надано тимчасовий захист в Україні, не може бути видана державі, біженцем з якої вона визнана, а також іноземній державі, де її здоров`ю, життю або свободі загрожує небезпека за ознаками раси, віросповідання (релігії), національності, громадянства (підданства), приналежності до певної соціальної групи або політичних переконань, крім випадків, передбачених міжнародним договором України.
Згідно ч.4 ст. 590 КПК України рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку встановленому законодавством України, Інформація про подання особою зазначених заяв або оскарження відповідних рішень не надається іноземній державі, що надіслала запит.
Як вбачається із матеріалів скарги, постанова Заступника Генерального прокурора України про видачу (екстрадицію) ОСОБА_4 була прийнята 20 серпня 2015 року та в ній зазначено, що за повідомленням уповноважених органів України, ОСОБА_4 не є громадянином України, статусу біженця не має, за станом здоров`я може етапуватися.

Таким чином, на момент прийняття Генеральною прокуратурою України оскаржуваного рішення - постанови від 20 серпня 2015 року, були відсутні обставини, які відповідно до чинного законодавства України, положень Європейської Конвенції про видачу правопорушників, 1957 р., Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, 1993 р., перешкоджали б прийняттю рішення про видачу (екстрадицію) ОСОБА_4 до Російської Федерації.
В свою чергу, під час розгляду даної скарги ОСОБА_4 не було наведено жодних обґрунтованих мотивів поданої скарги, не подано доказів на під ставність скарги, і такі не були здобуті в судовому засіданні.
З врахуванням зазначеного, постанова Заступника Генерального прокурора України про видачу (екстрадицію) від 20 серпня 2015 року є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування слідчий суддя не вбачає, а тому скаргу ОСОБА_4 слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.591 КПК України, слідчий суддя,
УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_4 на постанову Заступника Генерального прокурора України від 20 серпня 2015 року про видачу особи (екстрадицію) залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку прокурором, особою щодо якої прийнято рішення, її захисником чи законним представником протягом п`яти днів з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - у той же термін з моменту вручення їй копії судового рішення до апеляційного суду Львівської області. Подання апеляційної скарги на дану ухвалу зупиняє набрання нею законної сили та її виконання.
Слідчий суддя ОСОБА_1