Справа № 676/8145/14-к
Провадження № 1-кп/676/34/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 серпня 2015 року м.Кам`янець-Подільський
Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

сторін кримінального провадження :

прокурорів - ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

потерпілої-цивільного позивача - ОСОБА_7 ,

представника потерпілої-цивільного позивача - ОСОБА_8 ,

захисника представника цивільного відповідача - ОСОБА_9 ,

обвинуваченого цивільного відповідача - ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у м. Кам`янець-Подільському кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000535, по обвинуваченню

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Трипутня Дубровичцького району Рівненської області, українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, одруженого, на утримані одна неповнолітня дитина, працюючого водієм - ескпедитором ТДВ «Южная транспортная компания», раніше несудимого, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_10 , 27 червня 2014 року близько 12 години, керуючи сідловим тягачем марки DAF 95 XF 380, реєстраційний номер НОМЕР_2 , із напівпричепом-рефрижератором марки UTILITY-VS3REC, реєстраційний номер НОМЕР_3 , рухаючись в напрямку м. Кам`янця-Подільського на 270 км. + 900 м. автодороги із двостороннім рухом Житомир-Чернівці, яка має по одній смузі для руху в кожному напрямку, поблизу с. Гуменці Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, на мокрій ділянці автодороги з крутим спуском, порушив вимоги п.п. 1.2, 1.5, 2.3 (б), 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України (далі ПДР), згідно яких: в Україні встановлено правосторонній рух транспортних засобів (п.1.2 ПДР); дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян (п.1.5 ПДР); для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, (п.2.3 (б, д) ПДР); перед будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху (п.10.1 ПДР); під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним (п.12.1 ПДР), проявив неуважність, не врахував дорожньої обстановки, не вжив заходів для руху в межах свої сторони руху, не вжив заходів для забезпечення безпеки дорожнього руху, створивши небезпеку для руху водію зустрічного транспорту, що спричинило занос напівпричепу-рефрижератора марки UTILITY-VS3REC, реєстраційний номер НОМЕР_3 , на зустрічну смугу руху та зіткнення його із передньою лівою частиною мікроавтобуса марки «NISSAN TRADE», реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керування водія ОСОБА_11 , який рухався у зустрічному напрямку по своїй смузі руху, а також зіткнення зазначеного мікроавтобусу «NISSAN TRADE» із передньою частиною легкового універсалу марки «ВАЗ 21043», реєстраційний номер НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_12 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_11 отримав тяжкі тілесні ушкодження, які небезпечні для життя, у вигляді поєднаної травми: закритої травми грудної клітки, численних переломів ребер зліва і справа, забій легень, закритої травми органів черевної порожнини: розриву печінки, забою лівої нирки, наявності в черевній (230 мл.) та в плевральних порожнинах (відповідно в лівій 300 мл., у правій 200 мл.) рідкої крові, що призвело до розвитку травматичного шоку та стало причиною смерті, яка наступила 27 червня 2014 року о 16 год. 50 хв. у реанімаційному відділенні Кам`янець-Подільської лікарні №1.

Зазначені порушення Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_10 стали причиною дорожньо-транспортної пригоди та перебувають у причинному зв`язку з наслідками у виді отримання водієм ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень та смерті останнього.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 вину у вчиненні інкримінованого правопорушення не визнав, та дав показання, що в день події керував сідловим тягачем марки DAF 95 XF 380, реєстраційний номер НОМЕР_2 , із напівпричепом-рефрижератором марки UTILITY-VS3REC, реєстраційний номер НОМЕР_3 , та рухався зі сторони м.Хмельницького в напрямку м. Кам`янця-Подільського поблизу с. Гуменці Кам`янець-Подільського району Хмельницької області. Оскільки йшов сильний дощ, тому їхав зі швидкістю близько 30 км/год. Після повороту, проїхавши близько 50 метрів, збільшив швидкість до 40 км/год., після чого відчув вибух колеса та загальмував. Вийшовши з автомобіля, побачив, що мікроавтобус лежав на боку, а йому у днище вдарився автомобіль ВАЗ - 2104. Підбігши до місця події, побачив, що під мікроавтобусом лежить потерпілий. За допомогою людей вони підняли мікроавтобус, потерпілий скаржився, що йому холодно та просив допомогти знайти його телефон. Він накинув на потерпілого куртку та відшукав телефон, після чого приїхала швидка допомога. Категорично заперечив, що порушував ПДР, натомість зазначив, що їхав по своїй смузі руху, швидкість не перевищував, а винуватим у дорожньо-транспортній події вважає водія мікроавтобуса, який, як він вважає, виїхав на його смугу руху та їхав посередині дороги, оминаючи потоки води. Оскільки винуватцем ДТП себе не вважає, то і не визнає цивільний позов потерпілої.

Незважаючи на невизнання вини у вчиненні правопорушення, вина обвинуваченого ОСОБА_10 підтверджується дослідженими в судовому засіданні наданими стороною обвинувачення доказами.

Так, із показань потерпілої ОСОБА_7 вбачається, що її син ОСОБА_11 на день події мав водійський стаж близько 32 років, психічними хворобами не хворів, на зір не скаржився. Вона перебувала на його утриманні. В день події син мав їхати у м. Кам`янець-Подільський на базар, про що вона дізналася напередодні від нього по телефону. Після ДТП до неї зателефонували і вона відразу ж поїхала на місце події, проте сина вже забрала швидка допомога. Через її представника їй відшкодовано 30 тис. майнової шкоди. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила стягнути із страхової компанії «Гарант-Авто» на її користь моральну шкоду в розмірі 5 000 грн., матеріальну 30 942 грн. 50 коп., яка складається: 1170 грн. перевезення автомобіля з місця ДТП, придбання домовини та одежі 4935 грн., проведення похорону та поминального обіду 24000 грн., придбання хліба та калачів 837 грн. 50 коп. Із підприємства просила стягнути 170 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а з обвинуваченого 195 000 грн. на відшкодування моральної шкоди та 4000 грн. витрат на правову допомогу. Просила суворо покарати ОСОБА_10 із призначенням реальної міри покарання.

Як встановлено із показань в судовому засіданні очевидця події - свідка ОСОБА_12 , 27 червня 2014 року близько 12 год. 30 хв. він спільно із дружиною та сусідкою на автомобілі ВАЗ-2104 під його керуванням їхали з м.Кам`янець-Подільського в сторону м.Дунаївці. Біля с.Гуменці попереду нього їхав мікроавтобус білого кольору. Неподалік останнього повороту в напрямку с. Маків він побачив «фуру», яка виїхала з-за повороту. Побачив, що тягач їхав по своїй смузі руху, а задню частину причепу закинуло на зустрічну смугу руху. Тоді ж почув якийсь звук, ніби лопнуло колесо, а також побачив удар «фури» в мікроавтобус. Зауважив, що звук розгерметизації шини почув в момент удару причепу в мікроавтобус. Він відразу ж прийняв вправо на узбіччя і побачив як поруч із ним пронеслася «фура», яка ледве не перевернулася, проте за рахунок швидкості їй вдалося вирівнятися. Проте, побачив перед цим, що «фура» рейкою, що ззаду, зачепила мікроавтобус і протягнула його певну відстань до удару мікроавтобуса у відбійник. Коли «фура» пронеслася попри його автомобіль, перед ударом в днище мікроавтобуса, закрив очі. Коли відкрив очі, побачив, що відбулося зіткнення із днищем мікроавтобуса. Зазначив, що мікроавтобус їхав по своїй смузі руху зі швидкістю близько 40-45 км/год., за вказаним автомобілем він їхав на відстані близько 20-25 м., швидкість «фури» на його думку була більша ніж 40 км/год. Підтвердив, що осипи бруду, скла та уламків автомобілів були виключно на правій смузі руху його автомобіля.

Із показань свідка ОСОБА_13 встановлено, що в день події вона із сусідами ОСОБА_14 їхали на їх автомобілі з м. Кам`янець-Подільського в сторону Дунаївців. Вона із ОСОБА_15 сиділи на задньому пасажирському сидінні, при цьому сусідка сиділа зліва за водієм, а вона з правої сторони. Швидкість автомобіля була невеликою. Попереду них їхав мікроавтобус білого кольору. Не доїжджаючи до одного з поворотів неподалік кафе вона побачила, що назустріч їде тягач із причепом, якого розвернуло і занесло на їх смугу руху. Шофер мікроавтобуса намагався з`їхати вправо до узбіччя, після чого відбувся удар, певну відстань до перевертання мікроавтобуса причеп протягнув по дорозі. Тоді ж відбулося зіткнення їх автомобіля із мікроавтобусом. Крім того, свідок зазначила, що мікроавтобус не виїжджав на зустрічну смугу руху, він рухався ближче до узбіччя.

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні показала, що 27 червня 2014 року швидкість їхнього автомобіля, який тримався на певній відстані від мікроавтобуса білого кольору, була невелика. Самої події вона не бачила, лише відчула, як її кинуло на переднє сидіння, від чого вона ушкодила праву ногу.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_16 показав, що ним проводились судові експертизи у зазначеному кримінальному провадженні. При проведенні експертизи транспортного засобу автомобіля-тягача DAF 95 XF 380, р/н НОМЕР_2 з н/причепом UTILITY-VS3REC, р/н НОМЕР_3 (висновок ) несправностей гальмівної та рульової систем не виявлено. При проведені судової транспортно-трасологічної експертизи встановлено, що місцем зіткнення є права смуга руху ближче до краю проїжджої частини дороги. Зазначений висновок ґрунтувався на наявній слідовій інформації, оскільки концентрація найдрібніших уламків скла мала місце саме на краю правої смуги в напрямку м. Хмельницький. Враховуючи конструкцію напівпричепу розгерметизація одного колеса виключає його занос, тому розгерметизація колеса не могла бути причиною ДТП. Найбільш ймовірною причиною ДТП з технічної точки зору з огляду на проведені експертизи стало перевищення швидкості руху водієм тягача, що спричинило занос напівпричепа. Якби ж мікроавтобус виїхав на смугу зустрічного руху, виключається його відкидання на узбіччя, так як мікроавтобус лише б розвернувся навколо центру ваги та він розміщувався б посередині дороги. Натомість при заносі напівпричепа напрямок удару призвів до відкидання мікроавтобуса на узбіччя.

Об`єктивно винуватість ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується даними протоколу від 27 червня 2014 року огляду місця ДТП зі схемою та фототаблицями до нього (т.2 а.с.13-35), у якому зафіксовано розташування транспортних засобів після зіткнення, місце найбільшої концентрації осипу скала та мілких уламків транспортних засобів, слідів гальмування транспортних засобів, слідів розшарування земляного покриття узбіччя. При цьому, зафіксовані на узбіччі та в районі ближче до правого краю проїжджої частини дороги по смузі руху мікроавтобуса сліди (№6 згідно із протоколом та схемою до нього) найбільшої концентрації осипу дрібних уламків скла та найдрібніших відокремлених частин деталей транспортних засобів, свідчить про те, що місцем зіткнення є смуга руху мікроавтобуса ближче до її правого краю. Більш того, в ході огляду місця події зафіксовані сліди гальмування транспортного засобу ВАЗ 21043 (сліди №7, 9,10-11), непрямолінійність яких свідчить про те, що під час гальмування на автомобіль діяла сила інерції мікроавтобуса після зіткнення із тягачем, а також встановлено, що початок сліду №7 гальмування переднього лівого колеса знаходиться на узбіччі на відстані 0,4 м від проїжджої частини дороги, що свідчить про те, що автомобіль ВАЗ 21043 розпочав контакт із мікроавтобусом саме на узбіччі, а не на проїжджій частині дороги. Також, під час огляду місця події на узбіччі виявлені сліди №2,3 розшарування земляного покриття, які виникли внаслідок перевертання мікроавтобуса під час ДТП. Відсутність же будь-яких слідів юзу, осипу скла, дрібних уламків, слідів дії частин транспортних засобів на асфальтне покриття проїжджої частині дороги підтверджує саме факт зіткнення на правій смузі руху ближче до узбіччя дороги чи безпосередньо на узбіччі дороги смуги руху мікроавтобуса «NISSAN TRADE» та автомобіля «ВАЗ 21043».

Відповідно до висновку судової транспортно-трасологічної експертизи №41/240А від 18 липня 2014 року (т.2 а.с.83-90) в початковій фазі зіткнення у взаємному контакті перебувала ліва задньо-бічна частина н/причепа UTILITY, р/н НОМЕР_3 , тягачем якого є автомобіль DAF 95 XF 380, р/н НОМЕР_2 та ліва частина автомобіля «NISSAN TRADE», р/н НОМЕР_4 , при якому взаємне розташування вказаних транспортних засобів в зазначений момент могло відповідати куту між повздовжніми геометричними осями близько 20°. В початковій фазі зіткнення у взаємному контакті перебували нижня частина кузова (днище) автомобіля «NISSAN TRADE», р/н НОМЕР_4 , при розташуванні на правому боку та передня частина автомобіля ВАЗ-21043, р/н НОМЕР_5 , при якому взаємне розташування вказаних транспортних засобів у зазначений момент могло відповідати куту між повздовжніми геометричними осями близько 90°.

Згідно із висновком експертизи технічного стану транспортних засобів №42/241А від 19 липня 2014 року (т.2 а.с.95-100 на момент дослідження автомобіля-тягача DAF 95 XF 380, р/н НОМЕР_2 з н/причепом UTILITY-VS3REC, р/н НОМЕР_3 , гальмівна система і рульове керування автомобіля-тягача перебували в працездатному стані, технічних несправностей ходової частини вищевказаного автомобіля не виявлено. Ходова частина н/причепа UTILITY-VS3REC, р/н НОМЕР_3 , з огляду розташування демонтованого колеса на транспортному засобі, знаходиться в технічно-несправному стані. Несправність ходової частини н/причепа виражена у розгермитезації шини середнього лівого колеса. Несправності ходової частини н/причепа носять аварійний характер і виникли в процесі розвитку ДТП. Серед усіх досліджуваних систем автомобіля-тягача і н/причепа, котрі впливають на стійкість та керованість, несправностей технічного характеру, які могли мати місце до настання події ДТП та призвести до зміни напрямку руху вищевказаного автопоїзда по незалежних від водія причинах не виявлено.

Як встановлено із висновку судової транспортно-трасологічної експертизи №46/281А від 7 серпня 2014 року (т.2 а.с.147-151) зіткнення автомобіля «NISSAN» та н/причепа UTILITY», тягачем якого був автомобіль DAF 95 XF 380, мало місце на правій ділянці дороги ближче до краю проїжджої частини в напрямку м. Хмельницький, попереду кінцевого розташування автомобіля «NISSAN» та ВАЗ, а зіткнення автомобіля «NISSAN» та ВАЗ-21043 мало місце на узбіччі напрямку руху м. Хмельницький в місці їх кінцевого розташування. З огляду залишеної та зафіксованої на місці події слідової інформації при зіткненні автомобіля «NISSAN» та н/причепа, тягачем якого є автомобіль DAF 95 XF 380, встановити конкретне розташування вказаних транспортних засобів в момент їх зіткнення стосовно елементів дороги не представляється можливим.

Відповідно до висновку №923/15-26 від 25 травня 2015 року автотоварознавчої експертизи транспортного засобу марки «NISSAN TRADE», реєстраційний номер НОМЕР_4 , первинна (дійсна) вартість зазначеного автомобіля на момент дорожньо-транспортної пригоди могла складати 37673,53 грн. Матеріальна шкода, завдана володільцю вказаного автомобіля внаслідок ДТП могла складати 37673,53 грн.

Згідно із висновком судово-медичної експертизи №116 від 21 серпня 2014 року (т.2 а.с.57-60) причиною смерті ОСОБА_11 явилася поєднана травма: закрита травма грудної клітки, численні переломи ребер зліва і справа, забій легень, закрита травма органів черевної порожнини: розрив печінки, забій лівої нирки, наявності в черевній (230 мл.) та в плевральних порожнинах (відповідно в лівій 300 мл., у правій 200 мл.) рідкої крові, що призвело до розвитку травматичного шоку. Зазначені тілесні ушкодження мають ознаки тяжких, які небезпечні для життя в момент заподіяння, стоять у прямому причинному зв`язку із настанням смерті.

Судом критично оцінюються показання обвинуваченого ОСОБА_10 щодо механізму ДТП, оскільки вони спростовуються проаналізованим вище доказами по справі. Зокрема, показаннями свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 про механізм та місце ДТП, які зазначили, що стали свідком заносу напівпричепу на праву смугу руху, по якій рухалися автомобілі «NISSAN TRADE» та «ВАЗ 21043», та удару задньою лівою частиною напівпричепу в мікроавтобус, а також про те, що тягач рухався з більшою, ніж 40 км/год. швидкістю. Зазначені показання свідків узгоджуються між собою та іншими доказами по справі, що свідчить про їх об`єктивність та правдивість, а тому підстав сумніватися в їх правдивості у суду немає. Крім того, показання обвинуваченого спростовується даними протоколу огляду місця події щодо концентрації дрібних уламків скла та транспортних засобів, а також зазначеними вище даними висновків експертиз. Не приймаються до уваги доводи сторони захисту про наявність окремих уламків транспортних засобів на смузі руху тягача із напівпричепом, що може свідчити про виїзд мікроавтобуса на смугу руху тягача, оскільки розташування окремих (не найдрібніших, а більших) частин транспортних засобів не може свідчити про те, що саме в місцях їх виявлення сталося зіткнення, так як їх переміщення після удару залежить від багатьох чинників, які не можливо повністю врахувати (характер руху транспортних засобів після ДТП, сили удару об проїжджу частину та подальше відкидання, інерційна сила тощо). При цьому, відсутність даних про те, що сідловий тягач марки DAF 95 XF 380, реєстраційний номер НОМЕР_2 , із напівпричепом-рефрижератором марки UTILITY-VS3REC, реєстраційний номер НОМЕР_3 , мав технічні несправності, які б могли призвести до зміни напрямку на зустрічну смугу по незалежних від водія причинах, підтверджує ту обставину, що ОСОБА_10 порушивши Правила дорожнього руху, проявив неуважність, не вибрав безпечну швидкість руху, не урахував дорожню обстановку та погодні умови, що спричинило занос напівпричепу та стало причиною ДТП.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_10 мало місце, а його дії, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, судом кваліфікуються за ч.2 ст.286 КК України. Обвинувачений ОСОБА_10 винен у вчиненні цього кримінального правопорушення і підлягає покаранню.

Поряд з цим, суд, кваліфікуючи дії ОСОБА_10 за ч.2 ст.286 КК України, виходячи із диспозиції зазначеної правової норми, виключає із обвинувачення факт спричинення діянням обвинуваченого легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом ОСОБА_15 , а також легких тілесних ушкоджень ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , оскільки за спричинення вказаних тілесних ушкоджень кримінальної відповідальності не передбачено.

При призначенні покарання, суд згідно з вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, ОСОБА_10 вчинив необережний тяжкий злочин, як особа за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, раніше не судимий, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину, а також є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, судом не встановлено.

Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому основне покарання у виді позбавлення волі, та додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в межах санкції ч.2 ст.286 КК України, оскільки зазначене покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним та іншими особами злочинів. Призначаючи ОСОБА_10 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує суспільну небезпечність вчиненого злочину у сфері безпеки руху, а також грубе порушення ОСОБА_10 ПДР України, що призвело до ДТП та непоправних наслідків смерті потерпілого ОСОБА_11 .

При цьому, враховуючи тяжкість вчинення злочину, який хоча і відноситься до необережної форми вини, але є тяжким, та характер допущених порушень ПДР, що стали причиною ДТП та наслідків у виді смерті ОСОБА_11 , відсутність обставин, що пом`якшують покарання, а також думки потерпілої щодо призначення ОСОБА_10 суворого та реального покарання, суд не вбачає підстав для застосування ст.ст.69, 75 КК України, тобто призначення покарання нижче нижчої межі, встановленого у санкції ч.2 ст.286 КК України, та звільнення ОСОБА_10 від відбування покарання з випробуванням. Поряд з цим, враховуючи особу обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризується, має на утриманні неповнолітню дитину та є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, на думку суду слід призначити ОСОБА_10 основне покарання у виді позбавлення волі у мінімальних межах санкції вищевказаної норми.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 в частині стягнення із страхової компанії «Гарант-Авто» 5 000 грн. на відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягає, в частин стягнення із страхової компанії «Гарант-Авто» 50 000 грн. на відшкодування майнової шкоди підлягає частковому задоволенню; в частині стягнення із ТДВ «Южная транспортная компания»200 000 грн. на відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню; в частині стягнення із ТДВ «Южная транспортная компания»61 111,2 грн. на відшкодування майнової шкоди підлягає частковому задоволенню; в частині стягнення із ОСОБА_10 195 000 грн. на відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, відповідно до п. 22.1 ст.22Закону України від 1 липня 20014 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно із ст.23 вказаного Закону до шкоди, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відноситься шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Порядок відшкодування цієї шкоди регламентовано ст.27 цього ж Закону.
Відповідно до п.27.1 ст.27 зазначеного Закону страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Пунктом 27.3 цієї ж статті передбачено, що страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Згідно із п.27.5 цієї ж статті відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.
Судом визнано доведеним, що смерть ОСОБА_11 є прямим наслідком дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 27 червня 2014 року близько 12 години на 270 км. + 900 м. автодороги із двостороннім рухом Житомир-Чернівці поблизу с. Гуменці Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, винуватцем якої є водій ОСОБА_10 - застрахованого у ПАТ «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» транспортного засобу - тягача DAF 95 XF 380, реєстраційний номер НОМЕР_2 (поліс №АС/8631446 від 20.11.2013 року, із строком дії з 24.11.2013 по 23.11.2014 року), із напівпричепом-рефрижератором марки UTILITY-VS3REC, реєстраційний номер НОМЕР_3 (поліс №АС/5399808 від 31.10.2013 року, із строком дії з 03.11.2013 по 02.11.2014 року). Згідно із свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 матір`ю ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є потерпіла цивільний позивач ОСОБА_7 . Смертю сина їй заподіяна моральна шкода, яка підляже відшкодуванню в тому числі з ПАТ «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО», яка являється страховиком транспортних засобів, власником якого є ТДВ «Южная транспортная компания».
При цьому, оскільки позивач ОСОБА_7 у позовній заяві просить стягнути із відповідача - ПАТ «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО», 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди, тобто суми в межах загального розміру страхового відшкодування та страхової суми полісу за шкоду життю і здоров`ю потерпілого, передбачених у п.27.1 ст.27 Закону №1961-IV, зазначені вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Поряд з цим, вимоги позивача ОСОБА_7 про стягнення із відповідача ПАТ «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» 50 000 грн. на відшкодування майнової шкоди та про стягнення із відповідача ТДВ «Южная транспортная компания» 61 111,2 грн. на відшкодування майнової шкоди задоволенню не підлягають за наступних підстав.
Так, згідно із п. 30.2 ст.30 Закону №1961-IV якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної
пригоди.
Як встановлено із висновку №923/15-26 від 25 травня 2015 року автотоварознавчої експертизи транспортного засобу марки «NISSAN TRADE», реєстраційний номер НОМЕР_4 , власником якого згідно із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 являвся ОСОБА_11 , витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди, у зв`язку з чим відповідно до п. 30.1 ст.30 Закону №1961-IV транспортний засіб вважається фізично знищеним.
Із вищевказаних вимог законодавства шкода, пов`язаної із фізичним знищенням транспортного засобу, відшкодовується його власнику.
Проте, позивачем ОСОБА_7 та її представником професійним адвокатом, незважаючи на вимоги ч.5 ст.128 КПК України, ч.1 ст.60 ЦПК України, якими передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, не доведено тієї обставини, що ОСОБА_7 є спадкоємцем всього майна померлого сина ОСОБА_11 , у тому числі фізично знищеного під час ДТП транспортного засобу марки «NISSAN TRADE», реєстраційний номер НОМЕР_4 .

Враховуючи вищевикладене, вимоги позовної заяви про стягнення із відповідачів шкоди, пов`язаної із фізичним знищенням транспортного засобу, яка складається, на думку позивача, із витрат на евакуацію транспортного засобу в розмірі 1170 грн., частини вартості транспортного засобу в розмірі 19057,5 грн. (вимоги до ПАТ «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО») та 61 111,2 частини вартості транспортного засобу із врахуванням зміни курсу валют (вимоги до ТДВ «Южная транспортная компания») задоволенню не підлягають.
Не підлягають задоволенню також вимоги позивача про стягнення із ПАТ «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» 30 942,5 витрат, пов`язаних із похованням сина.
Так, згідно із п. 27.4 ст.27 Закону №1961-IV страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.
Так, відповідно до абзацу 17 ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству.

А тому, не підлягає до задоволення позовні вимоги позивачки щодо стягнення із страховика витрат у розмірі 24 000 грн. на проведення 29 червня 2014 року поминального обіду, 837,5 грн. на придбання 29 червня 2014 року хлібу та калачів, оскільки вказаний обід, придбання хліба та калачів не відносяться до комплексу заходів, передбачених вищевказаними нормами Закону.

Не підлягають задоволенню також вимоги позовної заяви про відшкодування 4935 грн. інших витрат на поховання, оскільки позивачем ОСОБА_7 та її представником професійним адвокатом, незважаючи на вимоги ч.5 ст.128 КПК України, ч.1 ст.60 ЦПК України, не доведено факту оплати та одержання (тобто факту купівлі та відповідно факту понесених нею витрат на поховання сина) зазначених у накладній товарів.
Так, із аналізу положень абзацу 16 ч.1 ст.2 Закону України від 6 липня 1995 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» щодо поняття розрахункового документу, а також п. 15 ч.1 ст.3 цього ж Закону щодо визначення обов`язку суб`єкту господарювання надання покупцеві товарів (послуг) документу, що засвідчує передання права власності на них від продавця до покупця, частин 1 та 2 ст. 9 Закону України від 16 липня 1999 року №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» щодо підстав для бухгалтерського обліку господарських операцій та реквізитів первинних документів, судом встановлено, що накладна може використовуватися для засвідчення факту придбання товарів (послуг), проте вказаний документ повинен окрім іншого мати такі обов`язкові реквізити, як зміст та обсяг господарської операції, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Із наданої позивачем накладної №14 від 28 червня 2014 року підприємця ОСОБА_17 (т.1 а.с.34) вбачається, що зазначений документ не містить таких обов`язкових реквізитів, як відомостей про кількість та суму всього відпущених товарів, а також у цьому документі не зазначено, чи отримано зазначені у графах 1-20 товари, із підписів неможливо ідентифікувати осіб, які відпустили товар, а також відсутні будь-які записи про особу, яка одержала зазначений у накладній товар, а також про здійснену за нього оплату. Крім того, без долучення відповідних документів що засвідчують право підприємця ОСОБА_17 не застосовувати відповідно до Податкового кодексу України реєстратори розрахункових операцій, суд позбавлений можливості оцінити вказаний документ на предмет його достовірності. Будь-яких інших належних, допустимих та достовірних доказів того, що позивачем було придбано зазначеній у накладній товар, суду не надано.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 про стягнення із ТДВ «Южная транспортная компания» 200 000 грн. на відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, оскільки в цій частині ґрунтується на законі, підтверджується матеріалами справи, виходячи з наступного.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, а згідно із п.2 ч.2 цієї ж статті моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Частиною 1 ст.1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Із вимог ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

При цьому, судом враховується, що частина моральної шкоди в межах загального розміру страхового відшкодування та страхової суми полісу за шкоду життю і здоров`ю потерпілого, передбачених у п.27.1 ст.27 Закону №1961-IV, підлягають відшкодуванню ПАТ «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО».
Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Із врахуванням тієї обставини, що п.27.1 ст.27 Закону №1961-IV визначено, що страховиком моральна шкода відшкодовується у розмірі 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, а також з огляду на вимоги п.27.3 цієї ж статті, якою зазначено, що загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду, суд при визначені розміру відшкодування ТДВ «Южная транспортная компания» моральної шкоди враховує обов`язок страховика відшкодувати шкоду у вищевказаних межах. При цьому, оскільки тягач та напівпричіп під час руху складали один транспортний засіб, і кожний транспортний засіб застрахований на підставі окремого полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів із страховою сумою у сто тисяч гривень за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, при визначені розміру відшкодування страховиком моральної шкоди судом враховуються ліміти відповідальності обох полісів. Таким чином, за рахунок страховика позивач може відшкодувати в межах лімітів відповідальності обох полісів та з урахуванням розміру моральної шкоди, визначеної п.27.1 ст.27 Закону №1961-IV, 29 232 грн. (12 (розмір відшкодування моральної шкоди згідно із Законом №1961-IV) * 1218 грн. (розмір мінімальної заробітної плати на день настання страхового випадку)*2 (два поліси) =29232 грн.). При цьому, судом в межах позовних вимог стягнуто лише 5000 грн., проте це не позбавляє права позивача звернутися з відповідним позовом до страховика в порядку цивільного судочинства.
При визначені розміру відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню із ТДВ «Южная транспортная компания», судом окрім вищевказаного враховується факт добровільного відшкодування 30 000 грн., що підтвердила позивач в судовому засіданні, характер та обсяг заподіяння моральних страждань потерпілій ОСОБА_7 , пов`язаних із смертю молодого віку сина, тяжкістю вимушених змін у її житті, а також із врахуванням фінансового становища ТДВ «Южная транспортная компания» та матеріального становища потерпілої, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, тому суд приходить до висновку, що позов про стягнення моральної шкоди слід задоволити на суму 140 768 грн. (200 000 29 232 30 000 = 140 768).

Позов в частині стягнення із ОСОБА_10 195 000 грн. на відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. При цьому, судом встановлено, що ОСОБА_10 вчинив 27 червня 2014 року ДТП, працюючи за трудовим договором №1002-13 від 10 лютого 2014 року із ТДВ «Южная транспортная компания» та під час виконання своїх трудових обов`язків. А тому, шкода підлягає стягненню із товариства.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися, питання про речові докази підлягають вирішенню на підставі ч.9 ст.100 КПК України, процесуальні витрати на залучення експерта відповідно до ч.2 ст.124 КПК України підлягають стягненню із обвинуваченого.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.368-371, 373-375 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_10 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

Строк покарання обчислювати з моменту приведення вироку у виконання.

Цивільний позов ОСОБА_7 (ідентифікаційний номер НОМЕР_8 ) задоволити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» на користь ОСОБА_7 5000 (п`ять тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з товариства із додатковою відповідальністю «Южная транспортная компания» на користь ОСОБА_7 140 768 (сто сорок тисяч сімсот шістдесят вісім) грн. на відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави 5319 (п`ять тисяч триста дев`ятнадцять) грн. 57 (п`ятдесят сім) коп. процесуальних витрат на залучення експертів (т.1 а.с.159; т.2 а.с82, 94, 146, 158), на користь ОСОБА_7 4000 (чотири тисячі) грн.. процесуальних витрат на правову допомогу потерпілій (т.1 а.с.107).

Речові докази: предмет №1 зовні схожий на частину бамперу автомобіля, предмет №2 зовні схожий на пластину, предмет №3 зовні схожий на розсіювач автомобільного світла червоного та білого кольорів, предмет №4 зовні схожий на частину устаткування автомобіля, предмет №5, зовні схожий на розсіювач автомобільного світла жовтого кольору, предмет №6, зовні схожий на пластину сріблястого кольору, предмет №7, зовні схожий на розсіювач автомобільного світла жовтого кольору, предмет №8, зовні схожий на розсіювач автомобільного світла жовтого та білого кольору, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Кам`янець-Подільського РВ УМВС України в Хмельницькій області, після набрання вироком законної сили, знищити (т.2 а.с.184).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області через Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Копія вироку може бути отримана в суді учасниками судового провадження. Обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду ОСОБА_1