Справа № 163/1876/15-к
Провадження № 1-кп/163/70/15
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
про накладення арешту на майно обвинуваченого
09 вересня 2015 року Любомльський районний суд Волинської області

у складі: головуючої судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого/цивільного позивача ОСОБА_4 ,

представника потерпілого/цивільного позивача ОСОБА_5

обвинуваченого/цивільного відповідача ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Любомль клопотання представника потерпілого/цивільного позивача ОСОБА_5 про арешт майна обвинуваченого у кримінальному провадженні №0000240 від 27.06.2015 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, -
в с т а н о в и в :
В провадженні Любомльського районного суду Волинської області знаходиться зазначене кримінальне провадження з обвинувальним актом відносно ОСОБА_6 , за яким останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, а саме, заподіянні потерпілому ОСОБА_4 умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило непоправне знівечення обличчя.
07.09.2015 року в канцелярію суду поштовим зв`язком надійшло клопотання представника потерпілого/цивільного позивача ОСОБА_5 про арешт майна обвинуваченого ОСОБА_6 , який одночасно є цивільним відповідачем. Дане клопотання обґрунтоване тим, що в ході судового розгляду вказаного кримінального провадження потерпілим ОСОБА_4 заявлено цивільний позов до обвинуваченого про стягнення з останнього 180000 грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди та 20000 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, а всього 200000 грн. На момент подання даного клопотання (03.09.2015 року) обвинувачений ні матеріальної, ні моральної шкоди потерпілому в добровільному порядку не відшкодував та будь-яких коштів на лікування потерпілого не надавав, що в свою чергу може свідчити про ухилення в подальшому обвинуваченого від реального виконання рішення суду в частині задоволення позовних вимог. Обвинуваченому на праві приватної власності належать: земельна ділянка, площею 0,15 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в смт.Головне Любомльського району Волинської області, кадастровий номер №:01:002:0146, ринкова вартість якої становить 77970,00 грн., та автомобіль марки «VOLKSWAGEN PASSAT 1,9D», 1992 року випуску, р.н.з. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , середня ринкова вартість якого складає 97410,00 грн. Приналежність даного майна обвинуваченому стверджується копією державного акта на право власності на земельну ділянку та відомостями з баз даних УДАІ у Волинській області. Оскільки обвинувачений усіляким чином уникає від добровільного порядку відшкодування завданої його протиправними діями шкоди потерпілому, тому представник потерпілого/цивільного позивача вважає наявними підстави створення обвинуваченим перешкод в подальшому виконанні рішення суду в частині вирішення цивільного позову, в тому числі шляхом відчуження належного йому майна стороннім особам. З наведених підстав, просив забезпечити цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 шляхом накладення арешту та заборони відчуження вищевказаного майна, приналежного обвинуваченому ОСОБА_6 , при цьому вказав, що таке забезпечення позову не спричинить будь-яких негативних наслідків для інших осіб.
У судовому засіданні потерпілий та його представник дане клопотання підтримали та просили його задовольнити.
Прокурор ОСОБА_3 , проти задоволення клопотання не заперечив.
Обвинувачений ОСОБА_6 не погодився з заявленим стороною потерпілого клопотанням та просив в його задоволенні відмовити.
Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов висновку про підставність клопотання та необхідність його задоволення частково.

Частинами 1 та 4 статті 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, …..можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Отже, арешт майна може полягати у: позбавленні можливості відчужувати майно; забороні розпоряджатися майном та використовувати його. При цьому заборона на використання майна та заборона розпоряджатися майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Відповідно до ч.1 ст.171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Згідно ч.3 ст.171 КПК України, у клопотанні цивільного позивача, слідчого, прокурора про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, іншої особи для забезпечення цивільного позову повинно бути зазначено: розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.
Так, судом встановлено, що потерпілим ОСОБА_4 на стадії підготовчого судового засідання заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 матеріальної шкоди в сумі 20000,00 грн., яка складає витрати на лікування, та моральної шкоди в сумі 180000,00 грн., яка завдана злочинними діями останнього.
Вказаний цивільний позов прийнятий судом до розгляду в межах даного кримінального провадження та, відповідно, потерпілому ОСОБА_4 надано статус цивільного позивача, а обвинуваченому ОСОБА_6 цивільного відповідача.
09 вересня 2015 року в канцелярію суду представником потерпілого/цивільного позивача подано заяву про зменшення позовних вимог, з якої вбачається, що останній просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 лише заподіяну моральну шкоду від вчиненого кримінального правопорушення в розмірі 180000 грн., а питання щодо стягнення матеріальної шкоди на даний час не ставить, оскільки потерпілий ОСОБА_4 продовжує лікування, при цьому лікарями прогнозується в майбутньому проведення ряду оперативних втручань, у зв`язку із чим визначити на даній стадії розмір заподіяної матеріальної шкоди не має можливості.
Згідно ч. 3 ст.170 КПК України, арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також, які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Згідно ч. 4 ст.171 КПК України, вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову, повинна бути співмірною із розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Приналежність обвинуваченому ОСОБА_6 майна, зазначеного у клопотанні представника потерпілого, а саме: земельної ділянки, площею 0,15 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в смт.Головне Любомльського району Волинської області, кадастровий номер №:01:002:0146, та автомобіля марки «VOLKSWAGEN PASSAT 1,9D», 1992 року випуску, р.н.з. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , підтверджується копією державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №053215 від 03.09.2010 року, та копією реєстраційної картки транспортного засобу, наданої УДАІ УМВС України у Волинській області 03.09.2015 року за вих.№11/40 «аз» на запит представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 .
Окрім цього, представником потерпілого до клопотання додані підтверджуючі документи вартості вищевказаного майна, яка, як вбачається судом, співрозмірна з розміром заявленої потерпілим шкоди.
Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про необхідність накладення арешту на земельну ділянку та автомобіль, які належать обвинуваченому ОСОБА_6 на праві приватної власності.
У поданому клопотанні представник потерпілого/цивільного позивача, окрім накладення арешту на вказане майно, також просив встановити заборону на його відчуження, однак, з огляду на визначення, наведене у ч.1 ст.170 КПК України, накладення арешту на майно саме по собі передбачає заборону його відчуження, тому повторного дублювання не потребує.
Поміж цього, питання провстановлення заборони обвинуваченому розпоряджатися будь-яким чином даним майном та його використовувати у клопотанні представником потерпілого/цивільного позивача не ставилось, як і не наводилось мотивів та обґрунтувань, передбачених ч.4 ст.170 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.61, 131, 170, 171 КПК України, суд, -
у х в а л и в :
Клопотання представника потерпілого/цивільного позивача ОСОБА_5 про накладення арешту на майно обвинуваченого задовольнити частково.
З метою забезпечення цивільного позову, накласти арешт на земельну ділянку, площею 0,15 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в смт.Головне Любомльського району Волинської області, кадастровий номер №:01:002:0146, та автомобіль марки «VOLKSWAGEN PASSAT 1,9D», 1992 року випуску, р.н.з. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , які на праві приватної власності належать обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю АДРЕСА_1 .

В іншій частині клопотання - відмовити.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча: суддя ОСОБА_1