Номер провадження: 11-сс/785/1258/15
Номер справи місцевого суду: б/н
Головуючий у першій інстанції
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.09.2015 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря - ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

слідчого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 13.08.2015 року,-

встановив:
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого в ОВС другого СВ СУ прокуратури Одеської області ОСОБА_7 , погодженого з прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_5 , та по кримінальному провадженню №0000109, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.02.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, та накладено арешт на тимчасово вилучене майно, зокрема, на грошові кошти в сумі 1900 доларів США, які вилучені під час обшуку належного ОСОБА_8 автомобіля та його особистого обшуку під час затримання.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався на те, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, оскільки в клопотанні доведено існування обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ч. 368 КК України, а зазначені гроші відповідають критеріям ч.2 ст.167 КПК України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді про накладення арешту, підозрюваний ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме грошові кошти в сумі 1900 доларів США.

Апелянт в своїй апеляційній скарзі зазначає, що грошові кошти в сумі 1900 доларів США, на які було накладено арешт, належать особисто йому та не мають ні якого відношення до порушеного кримінального провадження. Зазначає, що слідчий суддя не врахував того факту, що у відповідності до ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 16.06.2015 року, було задоволено його скаргу на бездіяльність слідчого та зобов`язано слідчого повернути вказані грошові кошти, які були вилучені під час обшуку, Але в подальшому, слідчий, навмисно не виконавши ухвалу слідчого судді від 16.06.2015 року, та не маючи на це підстав, звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на вказані грошові кошти. Крім того, апелянт вказує, що слідчим було порушено вимоги ч.5 ст.171 КПК України, оскільки кошти були вилучені під час обшуку 18.03.2015 року, а з клопотанням про накладення арешту на майно до суду слідчий звернувся тільки 13.08.2015 року. Апелянт просить поновити йому строк на оскарження ухвали слідчого судді, посилаючись на те, що йому не було відомо про розгляд клопотання слідчого про накладення арешту на майно, копія ухвали йому не вручалася, а про оскаржувану ухвалу він дізнався випадково, після чого негайно звернувся з апеляційною скаргою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи захисника - адвоката ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_8 , просив її задовольнити; думку прокурора, який просив залишити без змін ухвалу слідчого судді, а апеляційну скаргу без задоволення; вивчивши матеріали провадження за клопотанням слідчого та надані матеріали кримінального провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом п`яти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Згідно матеріалів судового провадження оскаржувана ухвала слідчого судді була постановлена без виклику ОСОБА_8 , якому про арешт майна стало відомо вже після прийняття оскаржуваної ухвали.

Виходячи з викладеного апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження ОСОБА_8 пропущений з поважних причин.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні такого клопотання.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею районного суду були дотримані.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, слідчим суддею було встановлено, що 2 слідчим відділом СВ Слідчого управління прокуратури Одеської області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000109 за підозрою судді Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України.

Відповідно до пред`явленої підозри, суддя Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_9 , у період з 10 березня 2015 року до 17 години 18 березня 2015 року, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , з метою протиправного збагачення за рахунок чужого майна, вимагав та одержав від ОСОБА_10 неправомірну вигоду на загальну суму 5500 доларів США, що на момент вчинення злочину більше ніж у 200 разів перевищувало неоподаткований мінімум доходів громадян за вчинення в інтересах третьої особи ОСОБА_11 дій із використанням службового становища - прийняття у цивільній справі № 523/3387/15ц рішення на користь ОСОБА_11 про задоволення цивільного позову і визнання за ним права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

12.08.2015 року на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 07.08.2015 року в експертній установі - НДЕКЦ при ГУМВС України в Одеській області слідчим, були оглянуті та вилучені 1900 доларів США, які визнано речовими доказами по кримінальному провадженню.

13.08.2015 року слідчий 2 слідчого відділу СВ СУ прокуратури Одеської області ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси з клопотанням про накладення арешту на зазначені грошові кошти, мотивуючи клопотання тим, що вказані грошові кошти є предметом злочину та мають доказове значення по кримінальному провадженню.

Апеляційним судом встановлено, що клопотання слідчого та обставини на які посилається слідчий, як на обґрунтування необхідності накладення арешту на майно відповідає вимогам ст.171 КПК України та узгоджується з положеннями ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

При розгляді клопотання слідчого, слідчий суддя районного суду, пославшись на вимоги ст.ст. 167, 170 КПК України, задовольнив клопотання, наклавши арешт на тимчасово вилучене майно, як на таке, що має ознаки набутого в результаті вчинення злочину, а тому до моменту з`ясування істини у кримінальному провадженні повинно бути арештовано, з метою недопущення його зникнення, втрати або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками слідчого судді і вважає, що майно, яке було вилучено під час обшуку, відповідає критеріям ст. 167 КПК України: має ознаки речей, набутих в результаті вчинення кримінального правопорушення, що слугує підставою для застосування обмежувальних заходів.

Підстав сумніватися в розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження апеляційний суд не вбачає. Можливість настання надмірно тяжких наслідків арешту майна для інших осіб, апеляційним судом не встановлено та апелянтом не доведено.

Посилання апелянта на те, що вказані грошові кошти не відповідають критеріям, передбаченим ч. 2 ст. 167 КПК України, оскільки вони належать підозрюваному та не є предметом кримінального правопорушення, з урахуванням наданих суду матеріалів досудового розслідування, є непереконливими, оскільки у кримінальному провадженні, на даній стадії досудового розслідування, існують всі підстави вважати, що вилучені грошові кошти в сумі 1900 доларів США, мають ознаки таких, які набуті внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, при тих обставинах на які посилається орган досудового розслідування.

Доводи захисника про те, що слідчим було порушено строк звернення до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту передбачений положеннями ч. 5 ст. 171 КПК України, є необґрунтованими та спростовуються наданими апеляційному суду матеріалами кримінального провадження, відповідно до яких зазначені кошти були тимчасово вилучені слідчим на підставі ухвали слідчого судді від 12 серпня 2015 року, а вже 13 серпня 2015 року, слідчий, з урахуванням положень ч. 5 ст. 171 КПК України, звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно (а.с. 1-2, 8-12, 13-18). Тобто, матеріали кримінального провадження свідчать про те, що строк звернення з клопотанням про накладення арешту на майно, після його тимчасового вилучення майна, порушений не був.

Таким чином, на думку колегії суддів, для ефективного розслідування даного кримінального провадження, орган досудового розслідування на даній стадії досудового слідства, з урахуванням конкретних обставин справи та ризику подальшої втрати грошових коштів, які за версією слідства є предметом неправомірної вигоди, має потребу у вжитті заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема накладення арешту на ці кошти, до встановлення всіх фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, що цілком відповідає вимогам ст. 2 КПК України.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому апеляційний суд визнає їх не обґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Разом з цим, апеляційний суд вважає такими, що підлягають перевірці прокурором в порядку ст. 214 КПК України встановлені під час апеляційного розгляду обставини, а саме доводи адвоката ОСОБА_6 щодо фальсифікування місця знаходження грошових коштів, на які оскаржуваною ухвалою було накладено арешт, в період з 05.08.2015 року по 12.08.2015 року, та подальшого їх вилучення.

Так, посилаючись на незаконність звернення слідчого ОСОБА_7 з клопотанням про арешт майна від 13.08.2015 року, за результатами розгляду якого було прийнято оскаржуване рішення слідчого суді, адвокат стверджує про фальсифікацію матеріалів кримінального провадження, зокрема складеного слідчим ОСОБА_7 протоколу тимчасового доступу до речей та документів від 12.08.2015 року, відповідно до якого вказані грошові кошти були вилучені (а.с.13-15). При цьому адвокат наполягає на тому, що фактично вказані грошові кошти слідчим ОСОБА_7 не вилучалися у експертній установі в м. Одесі, а ще 05.08.2015 року були отримані останнім у м. Києві та перебували у нього, а тому слідчим фактично були порушені вимоги ч. 5 ст. 171 КПК України.

Адвокат наполягає на тому, що з метою приховування своїх незаконних дії щодо невиконання ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 16.06.2015 року, якою була встановлена бездіяльність слідчого щодо не повернення грошових коштів та зобов`язано слідчого повернути вилучені кошти, слідчий ОСОБА_7 , створюючи видимість законності вилучення грошових коштів і обґрунтування законності звернення з клопотанням про накладення арешту на них, фактично сфальсифікував протокол тимчасового доступу до речей та документів від 12.08.2015 року, відповідно до якого вказані кошти нібито були вилучені в НДЕКЦ при ГУМВС України в Одеській області (а.с.13-15).

На підтвердження своїх доводів адвокат ОСОБА_6 надав апеляційному суду відповідь директора Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за №07/01-13/9413-15 від 14.08.2015 року, згідно якої, адвокату було повідомлено, що грошові кошти, які були предметом дослідження експертів по кримінальному провадженню №0000109, разом з висновком експерта, ще 05.08.2015 року, були видані слідчому в ОВС другого Слідчого відділу Слідчого управління прокуратури Одеської області ОСОБА_7 .

В судовому засіданні апеляційного суду слідчий ОСОБА_7 не заперечував обставин, викладених в відповіді директора КНДІСЄ, яку надав суду адвокат, але інших пояснень з цього приводу, суду не надав.

Встановлені під час апеляційного розгляду обставини, не можуть бути враховані апеляційний судом на даній стадії судового розгляду, як підстави для скасування оскарженої ухвали слідчого судді про накладення арешту на майно, оскільки вирішуючи питання щодо законності прийнятого слідчим суддею районного суду рішення про накладення арешту на майно, апеляційний суд перевіряє та враховує наявні в матеріалах кримінального провадження офіційні документи та протоколи слідчих дій, які були надані суду прокурором ОСОБА_5 та слідчим ОСОБА_7 .

Разом з цим, встановлені під час апеляційного провадження обставини, які за твердженням сторони захисту свідчать про скоєння слідчим ОСОБА_7 кримінальних правопорушень у сфері службової діяльності, в силі вимог ст. 404 КПК України, не можуть бути предметом розгляду апеляційного суду під час перегляду оскаржуваної ухвали слідчого судді з наведених вище підстав, але на думку апеляційного суду, з урахуванням положень ст.ст. 2, 7, ч. 6 ст. 9, 404 КПК України, потребують повідомлення прокурора Одеської області для перевірки та прийняття рішення в порядку ст. 214 КПК України, а тому копія ухвали апеляційного суду, підлягає направленню прокурору для прийняття рішення у відповідності до вимог КПК України.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 9, 167, 170-173, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Поновити підозрюваному ОСОБА_8 строк на оскарження ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 13.08.2015 року.

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 13.08.2015 року, якою задоволено слідчого в ОВС другого СВ СУ прокуратури Одеської області ОСОБА_7 , погодженого з прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_5 , та накладено арешт на тимчасово вилучене майно по кримінальному провадженню №0000109 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.02.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України - залишити без змін.

Копію ухвали направити прокурору Одеської області, для перевірки обставин викладених в мотивувальній частині ухвали та прийняття рішення в порядку ст. 214 КПК України.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді
апеляційного суду Одеської області
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3