Справа №479/869/15-к 11.11.2015 11.11.2015 11.11.2015
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 листопада 2015 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
Головуючого судді: ОСОБА_1 ,
Суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря: ОСОБА_4 ,
прокурора: ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №00000204 за апеляційною скаргою заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_6 на вирок Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 10.09.2015 року, ухвалений на підставі угоди про примирення між обвинуваченим і потерпілими, відносно

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Роздільна Одеської області, громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ст.162 ч.1, ст.296 ч.1 КК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги прокурора.
Просить скасувати вирок, а кримінальне провадження направити до Кривоозерського РВ УМВС України в Миколаївській області для здійснення досудового розслідування в загальному порядку.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Затверджено угоду про примирення, укладену 15.07.2015 року між обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілими ОСОБА_8 , ОСОБА_9 під час досудового розслідування.

ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ст.162 ч.1, ст.296 ч.1 КК України та призначено покарання:

за ч. 1 ст. 162 КК України в виді обмеження волі на строк 2 роки.

за ч. 1 ст. 296 КК України в виді обмеження волі на строк 3 роки.

На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки.

Провадження №11-кп/784/785/15 Головуючий суду 1 інстанції: ОСОБА_10

Категорія: ст.162 ч.1, ст.296 ч.1 КК України Доповідач апеляційної інстанції: ОСОБА_1 .

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік з покладенням обов`язків, передбачених п.п.2; 3 ч.1 ст.76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Узагальнені доводи апеляційної скарги прокурора.
Не оскаржуючи доведеність вини, кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 вважає, що вирок ухвалений з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Мотивує тим, що суд безпідставно, всупереч ч.7 ст.474 КПК України затвердив угоду про примирення між обвинуваченим та потерпілими, оскільки її умови не відповідають інтересам суспільства.

Зазначає про неможливість укладення такої угоди, оскільки закон не передбачає для цього підстав з огляду на те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні хуліганства - грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, основним безпосереднім об`єктом якого є громадський порядок, що є публічними інтересами.

Зазначені порушення кримінального процесуального закону вважає такими, що перешкодили суду ухвали законне та обґрунтоване судове рішення та потягли призначення покарання, яке не відповідає тяжкості злочину та особі обвинуваченого.

Просить на підставі п.2 ч.2 ст.407 КПК України направити кримінальне провадження до Кривоозерського РВ УМВС України в Миколаївській області для здійснення досудового розслідування в загальному порядку, оскільки угода була укладена під час досудового розслідування.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
21.06.2015 року біля 23 год. 00 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на власному т/з «ВАЗ 2101» д/н НОМЕР_1 приїхав до домогосподарства потерпілого ОСОБА_8 , яке розташоване по АДРЕСА_2 , грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, направився до вхідних дверей будинку в кімнаті якого відпочивали ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , грубо порушуючи вимоги ст.30 Конституції України, що гарантує недоторканість житла особи, вирвав скобу вхідних дверей, відчинивши їх без дозволу ОСОБА_8 та ОСОБА_9 незаконно проник до житлового будинку. Побачивши в коридорі ОСОБА_8 умисно наніс йому один удар кулаком лівої руки в область обличчя та один удар кулаком правої руки в область обличчя. Помітивши, що з кімнати до коридору вибігла потерпіла ОСОБА_9 , обвинувачений ОСОБА_7 не реагуючи на зауваження, продовжуючи злочинні дії, умисно наніс ОСОБА_9 удар кулаком правої руки в обличчя від якого вона впала на підлогу, після чого умисно наніс потерпілій один удар ногою в пахову область. Продовжуючи хуліганські дії ОСОБА_7 схопив рукою за одяг потерпілого ОСОБА_8 та по підлозі витягнув його з приміщення будинку на поріг де виражаючись нецензурною лайкою наніс ще два удари рукою в область обличчя. Злочинні дії обвинуваченого ОСОБА_7 були припинені лише після втручання ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .
Відповідно до вимог ст.469, 471 КПК України під час досудового розслідування 30.07.2015 року між обвинуваченим та потерпілими було укладена угода про примирення, яку вони разом з прокурором просили затвердити в суді.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_5 на підтримку апеляційної скарги заступника прокурора СМиколаївської області ОСОБА_6 , вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд прийшов до таких висновків.
Як вбачається з оскаржуваного вироку суд, затверджуючи угоду про примирення між обвинуваченим і потерпілими, виходив з того, що ОСОБА_7 вперше вчинив злочини, невеликої тяжкості, передбачені ст.296 ч.1 і 162 ч.1 КК України, щиро розкаявся у їх вчиненні, в зв`язку з чим її умови відповідають вимогам закону.
Проте, як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні двох злочинів, один з яких полягає у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю. При цьому, основним безпосереднім об`єктом таких дій ОСОБА_7 є громадський порядок, що відноситься до публічних інтересів.

Таким чином, хуліганські дії, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 , безпосередньо стосуються інтересів суспільства.

Вчинення ж ОСОБА_7 щодо обох потерпілих під час хуліганських дій насильства, пов`язаного з заподіянням тілесних ушкоджень, є посяганням на їх здоров`я і має оцінюватися лише як прояв посягання на основний об`єкт.

Однак з вироку вбачається, що суд не виконав вимог п.2 ч.7 ст.474 КПК України, не перевіривши умови угоди на відповідність інтересам суспільства.

Таким чином, є невірним висновок суду 1 інстанції про можливість затвердження угоди про примирення між обвинуваченим та потерпілими, оскільки це суперечить п.2 ч.7 ст.474 КПК України.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що зазначені порушення кримінального процесуального закону є істотними, оскільки перешкодили суду ухвали законне та обґрунтоване судове рішення, в зв`язку з чим оскаржуваний вирок підлягає скасуванню, а кримінальне провадження направленню до органу досудового розслідування для здійснення досудового розслідування в загальному порядку на підставі п.2 ч.2 ст.407 КПК України.
Керуючись ст.ст.405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_6 - задовольнити.
Вирок Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 10.09.2015 року відносно ОСОБА_7 , ухвалений на підставі угоди про примирення між ним та потерпілими ОСОБА_8 і ОСОБА_9 скасувати.
Кримінальне провадження направити до органу досудового розслідування для здійснення досудового розслідування в загальному порядку.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: