УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Категорія ч.1 ст.187, ч.2 ст.187 КК Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 січня 2016 року Апеляційний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187, ч.2 ст.187 КК України,
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить змінити вирок суду першої інстанції, оскільки призначене покарання є занадто суворим, і призначити йому більш м`яке покарання із застосуванням ст.69 КК України, та відповідно без конфіскації майна. При цьому, просить належно врахувати всі обставини, які підштовхнули його на вчинення правопорушень. Крім того, посилається на те, що має на утриманні неповнолітню дитину та дружину-інваліда.
Згідно вироку суду першої інстанції, ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.187, ч.2 ст.187 КК та призначено покарання:
-за ч.1 ст.187 КК України - 3 роки позбавлення волі;
-за ч.2 ст.187 КК України - 7 років позбавлення волі з конфіскацією ? частини майна, яке є власністю обвинуваченого.
Відповідно ч.1 до ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено обвинуваченому ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією ? частини майна, яке є його власністю.
Запобіжний захід до вступу вироку у законну силу - залишено попередній - тримання під вартою.
Початок строку відбуття покарання обчислено з часу затримання ОСОБА_8 , а саме з 22.07.2015 р.
Питання про речові докази вирішено відповідно до норм ст.100 КПК України.
Відповідно до вироку суду першої інстанції, 14.07.2015 р. близько 20 год. 45 хв. ОСОБА_8 перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_2 , помітив раніше йому незнайому ОСОБА_9 . В цей же день, час та місці у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на вчинення нападу на ОСОБА_9 з метою заволодіння майном, що належить останній, поєднаного із застосування насильства, небезпечним для життя чи здоров`я ОСОБА_9 ..
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 підійшов ззаду до ОСОБА_9 та спрямувавши в її бік заздалегідь придбаний ним у невстановлений спосіб предмет, ззовні схожий на вогнепальну зброю, а саме на бойовий пістолет невстановленої марки, почав словесно вимагати у останньої сумку, вартістю 400 гривень, в якій знаходилася косметика, яка для потерпілої матеріальної цінності не становить, та грошові кошти в сумі 150 гривень. Знаходячись під впливом психологічного тиску, а саме погроз щодо застосування насильства з боку ОСОБА_8 , і сприймаючи погрози останнього як реальну загрозу для свого життя та здоров`я, ОСОБА_9 . В почала кричати та кликати на допомогу.
В подальшому, ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, застосувавши вищезгаданий невстановлений предмет, ззовні схожий на пістолет, який він тримав у правій руці, рукояткою даного предмету наніс два удари в ліву частину голови ОСОБА_9 , тим самим спричинивши останній тілесні ушкодження у виді саден та забійної рани на голові, що відноситься до легких тілесних ушкоджень, з короткочасним розладом здоров`я та є небезпечними для життя чи здоров`я потерпілого, в момент заподіяння. Після чого ОСОБА_8 місце злочину ОСОБА_10 залишив.
Таким чином, ОСОБА_8 вчинив розбійний напад, поєднаний із насильством, яке є небезпечним для життя та здоров`я ОСОБА_9 в момент заподіяння, з метою заволодіння майном останньої.
Крім цього, 16.07.2015 р. близько 14 год. 50 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи на мосту, неподалік будинку №27 по вул.Черняховського у місті Житомирі, помітив раніше йому незнайому ОСОБА_11 , котра йшла вулицею у напрямку центру міста, розмовляючи при цьому по мобільному телефону. В цей же день, час, місці та за вказаних обставин, керуючись корисливим мотивом, у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечним для життя та здоров`я, направлений на вчинення нападу на ОСОБА_11 з метою заволодіння будь-яким цінним майном, належним останній.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 підійшов ззаду до ОСОБА_11 та спрямувавши в її бік заздалегідь придбаний ним у невстановлений спосіб предмет, ззовні схожий на вогнепальну зброю, а саме на бойовий пістолет невстановленої марки, демонструючи тим самим реальність своїх злочинних намірів, словесно почав погрожувати останній застосуванням насильства, що є небезпечним для її життя та здоров`я, та наказав віддати йому належне ОСОБА_11 майно, а саме: грошові кошти та мобільний телефон. Знаходячись під впливом психологічного тиску, а саме погроз щодо застосування насильства з боку ОСОБА_8 , сприймаючи погрози останнього як реальну загрозу для свого життя та здоров`я, ОСОБА_11 почала кричати та кликати на допомогу. В подальшому, ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, застосувавши вищезгаданий невстановлений предмет, ззовні схожий на пістолет, спрямував його в бік ОСОБА_11 та зробив один постріл, внаслідок чого куля влучила в шию останньої, тим самим спричинивши ОСОБА_11 тілесні ушкодження у виді садна на шиї зліва, що відноситься до легких тілесних ушкоджень, без короткочасного розладу здоров`я та є небезпечними для життя чи здоров`я потерпілого, в момент заподіяння.
Подолавши у такий спосіб волю до опору ОСОБА_11 , ОСОБА_8 вихопив з рук останньої належні їй грошові кошти у сумі 20 гривень та мобільний телефон в якому містились сім-карта мобільного оператору «Life», з картою пам`яті об`ємом 4 GB, та, утримуючи викрадене майно, місце вчинення кримінального правопорушення залишив, а в подальшому розпорядився ним на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_8 вчинив розбійний напад, будучи особою яка раніше вчиняла розбій, поєднаний із насильством, яке є небезпечним для життя та здоров`я ОСОБА_11 в момент заподіяння, в ході якого незаконно заволодів чужим майном, що належить останній, а саме: грошовими коштами у сумі 20 грн. та мобільним телефоном «Samsung», моделі «Wave - 525» вартістю 900 грн., з сім-картою мобільного оператора «Life», що для потерпілої матеріальної цінності не має, та з картою пам`яті об`ємом 4 GB, вартістю 90 грн., чим спричинив останній матеріальної шкоди на загальну суму 1010 грн.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення захисника, який просив апеляційну скаргу обвинуваченого задовольнити, думку прокурора, яка просила вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно ст.414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_8 доводи про те, що йому призначено надмірно суворе та явно несправедливе покарання не можна визнати обґрунтованими.
Вирішуючи питання призначення покарання, суд першої інстанції виходив з вимог ст.65 КК України, ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, даних про особу обвинуваченого та з урахуванням всіх обставин провадження.
ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні умисних тяжких кримінальних правопорушень, передбачених: ч.1 ст.187 КК України - напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу; ч.2 ст.187 КК України - напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений особою, яка раніше вчинила розбій.
Суд першої інстанції у вироку в повній мірі врахував обставини вчинення кримінальних правопорушень, їх суспільну небезпечність та тяжкість, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.
Викладені в апеляційній скарзі доводи на пом`якшення покарання, а так само і докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, щодо особи обвинуваченого ОСОБА_8 , зокрема те, що він не працює, має постійне місце проживання, одружений, дружина є інвалідом 2-ї групи, має на утриманні малолітню дитину, хворобливий стан здоров`я дружини та дитини, характеризується за місцем проживання посередньо, раніше неодноразово судимий і знову вчинив два умисних тяжких кримінальних правопорушень, у вчиненому щиро розкаявся, активно сприяв у розкритті злочинів, частково відшкодував заподіяну шкоду (що є обставинами, які пом`якшують покарання), рецидив злочинів (що є обставиною, яка обтяжує покарання), достатньо були враховані судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання.
Вище наведені обставини в своїй сукупності виключають застосування при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання положень ст.ст.69 та 75 КК України.
Судом першої інстанції призначено обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі (з конфіскацією ? частини майна, яке є його власністю), яке за розміром є мінімально можливим в межах інкримінованих йому санкцій кримінальних правопорушень та яке на думку апеляційного суду є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу, що згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 в ході досудового розслідування було затримано 21.07.2015 року (копія протоколу затримання на а.п.74). Законом України від 26.11.2015 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» (набрав чинності з 24.12.2015 року) було внесено зміни в зміст ст.72 КК України відповідно до яких, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того ж кримінального провадження провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
За таких обставин, обвинуваченому ОСОБА_8 підлягає до зарахування в строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 21 липня 2015 року по 18 січня 2016 року включно, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.
Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Богунського районного суду м.Житомира від 12 листопада 2015 року щодо нього без змін.
Відповідно до ст.72 КК України зарахувати в строк покарання обвинуваченому ОСОБА_8 строк його попереднього ув`язнення з 21 липня 2015 року по 18 січня 2016 року включно, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її оголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою протягом того ж строку з дня вручення йому копії ухвали.
Судді :