Справа № 1-1840/11
П О С Т А Н О В А

іменем України

01 серпня 2012 року

Шевченківський районний суд м.Києва у складі: головуючого судді Лінника О.П.,

при секретарі Давіденко Н.О.,

за участю прокурора Сезонова Д.І.,

захисників ОСОБА_1, ОСОБА_2, підсудного ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м.Києва кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ст..ст.187 ч.2, 146 ч.2, 189 ч.2, 357 ч.1 КК України,

в с т а н о в и в :

Органами досудового слідства ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що в червні 2011 року, знаходячись на території м.Києва, він, ОСОБА_4 та невстановлена особа вступили між собою у злочинну змову, направлену на незаконне заволодіння майном ОСОБА_5

Реалізуючи свій злочинний задум, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та невстановлена слідством особа, діючи за попередньою змовою групою осіб, 30.06.2011року приблизно о 16 годині 40 хвилинах прибули до будинку №3, що по вул.Шелуденко в м.Києві, де в цей час знаходився ОСОБА_5

При цьому ОСОБА_4, діючи узгоджено з іншими учасниками злочинної змови, підійшов впритул до ОСОБА_5, після чого наніс один удар рукою по голові ОСОБА_5, від якого останній втратив свідомість та впав на землю. При цьому від нанесеного удару ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, синці: у лівій підочній ділянці, на верхній повіці правого ока, на шкірі верхнього губи зліва, у лівій щічній ділянці, крововиливи на слизовій верхньої губи зліва та нижньої губи зліва, внутрішньо мозкові гематоми у лобній частині справа та зліва, субарахноїдальний крововилив, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоровя на строк понад 21 добу та синці на заднє-зовнішній поверхні правого ліктьового суглобу та у поперековій ділянці зліва, що згідно висновку судово-медичної експертизи відноситься до легких тілесних ушкоджень та не є небезпечними для життя.

Вчинивши таким чином напад з метою заволодіння чужим майном з застосуванням насильства небезпечного для здоровя потерпілого та діючи узгоджено із ОСОБА_4 та невстановленою особою, ОСОБА_3 забрав у ОСОБА_5 шкіряну барсетку, вартістю 7 тис.грн., в якій знаходились грошові кошти в сумі 1400 грн., 1500 доларів США, що згідно офіційного курсу становить 11958 грн.45 коп., технічний паспорт на автомобіль Хонда Акордд.н.з. АА 2085 ІЕ вартістю 2 тис.грн., паспорт громадянина України, ідентифікаційний код, посвідчення водія, дозвіл на носіння пристрою для відстрілу гумовими кулями, кредитну картку ОТП-банкта робочі візитки на імя ОСОБА_5, які матеріальної цінності не становлять.

В результаті своїх злочинних дій ОСОБА_3, ОСОБА_4 та невстановлена особа заволоділи чужим майном, яке належить ОСОБА_5 на загальну суму 22358 грн.45 коп.

Крім цього, після вчинення розбійного нападу на ОСОБА_5 з корисливих мотивів ОСОБА_3, ОСОБА_4 та невстановлена особа викрали офіційний документ, а саме: технічний паспорт на автомобіль Хонда Акордд.н.з. АА 2085 ІЕ, який останньому повернуто не було.

Крім цього, після вчинення розбійного нападу та викрадення офіційного документу, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та невстановлена особа у присутності сторонніх осіб незаконно викрали ОСОБА_5, посадивши його до салону автомобіля Мітсубішід.н.з. АА 5883 НР, за кермом якого знаходився ОСОБА_6 та під погрозою застосування до останнього насильства небезпечного для здоровя, наказали ОСОБА_6 вивезти їх з м.Києва, на що останній не погодився та привіз їх до парку ім..Пушкіна що по пр.Перемоги, 40 в м.Києві. Після чого, знаходячись на території вищевказаного парку, ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4, обмеживши свободу пересування ОСОБА_5, пересадили останнього до салону автомобіля Аудід.н.з.5839 WY 01, за кермом якого знаходився ОСОБА_3 та проти волі ОСОБА_5, протиправно перемістили його до приміщення будинку №9-а, що по вул..Леніна в с.Горенка Києво-Святошинського району Київської області, де його незаконно позбавили волі, обмеживши у свободі, шляхом створення перепон вільному пересуванню, де його утримували до приблизно 20 години 30 хвилин 30 червня 2011 року.

Крім того, ОСОБА_3 разом із ОСОБА_4 30 червня 2011 року, знаходячись в приміщенні будинку №9-а по вул..Леніна в с.Горенка Києво-Святошинського району Київської області, після вчинення вищевказаного розбійного нападу, викрадення офіційного документу, незаконного викрадення ОСОБА_5 та під час його протиправного утримання, вимагали передачі їм від ОСОБА_5 належного йому майна, при цьому ОСОБА_4 в ультимативній формі поставив вимогу ОСОБА_5 виплачувати йому частину прибутку від здійснення ним комерційної діяльності та передати йому права власності на підприємство, власником якого є ОСОБА_5 У цей час ОСОБА_3, який під час даної розмови знаходився поруч, підтримав вимогу ОСОБА_4 Крім того, з метою подальшого залякування ОСОБА_5 ОСОБА_4 повідомив останнього про можливість розголошення ним відомостей, які ОСОБА_5 бажає зберегти в таємниці, у разі невиконання їх вимог.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_7 свою винність у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.187, ч.2 ст.189, ч.2 ст.146, ч.1 ст.357 КК України визнав частково та показав суду, що він та потерпілий ОСОБА_5 є кумами між собой, один у другого хрестили дітей, в них були добрі стосунки. Раніше вони разом служили у французькому легіоні, разом працювали в Києві. До кінця 2010 року він працював менеджером у фірмі під керівництвом ОСОБА_5, основний офіс якої розташований по вул.Шелуденка, 3 м.Києва. Звільнився з роботи через непорозуміння з питань виробництва. Там же працював і ОСОБА_4О, який теж звільнився через непорозуміння з виробничих питань. ОСОБА_4 жалівся йому, що ОСОБА_5 не повернув йому значну суму грошей, які він давав останньому на зберігання.

Літом 2011 року ОСОБА_3 мав намір виїхати жити з дружиною і дитиною у м.Харків до матері дружини. З цією метою 30.06.2011 року він поїхав на залізничний вокзал, купив білет на потяг і по телефону домовився із своїм другом зустрітись біля офісу на вул.Шелуденка, 3, щоб той відвіз його додому в с.Горенка, так як дружина на його машині поїхала на ділову зустріч по своїй роботі.

У звязку з цим він підійшов до офісу, але в офіс так і не заходив, а випив у Кафе-хауз кави та став там ходити, чекаючи друга. В цей момент він побачив, як попереду нього йшов ОСОБА_4 з двома незнайомими йому хлопцями, вони звернули у провулок за домами. ОСОБА_3 пішов слід за ними, щоб подивитись чого вони туди пішли. Повернувши за будинок, він зіткнувся з ними, так як вони там зупинились. Він не чекав цього, привітався із ОСОБА_4О, який відповів йому на привітання і пішов далі у двір із своїми хлопцями. ОСОБА_3 пішов за ними у двір і побачив, що там біля машини стоїть ОСОБА_5М, а в машині сидить ОСОБА_8, який готується зробити розворот. Ідучи позаду, ОСОБА_3 побачив, як ОСОБА_4 за руку привітався із ОСОБА_8, що сидів в машині. Він - ОСОБА_3 через вікно також привітався з ОСОБА_8 і бажав привітатись із ОСОБА_9, та побачив, як в цей момент до ОСОБА_5 підійшов ОСОБА_4 і одразу вдарив ОСОБА_9 рукою в обличчя, від чого ОСОБА_5 впав, у нього з носа текла кров. Чи була у ОСОБА_5 барсетка він взагалі не бачив, але знає, що ОСОБА_5 майже завжди носить в руці барсетку і декілька телефонів. Побачивши лежачого ОСОБА_5, він кинувся піднімати його і спитав у ОСОБА_4, чого той так себе повів, на що ОСОБА_4 відповів йому: Ти що не бачиш - людині погано?.

Підсудний зрозумів, що ОСОБА_9 начебто втратив свідомість і, бажаючи допомогти йому, почав тягти його до машини, щоб посадити в машину. В цьому йому допоміг хтось із хлопців, які були із ОСОБА_4О, а ОСОБА_8 відкрив йому задні двері до салону автомашини. ОСОБА_10 на імя ОСОБА_10 сів поруч з водієм ОСОБА_8, а він, ОСОБА_5 і ОСОБА_4, сіли позаду. Другий хлопець, що був із ОСОБА_4 залишився на місці і в машину не сідав.

ОСОБА_4 сказав ОСОБА_8, щоб той виїзжав з двору, коли ОСОБА_8 виїхав, то спитав куди їхати, ОСОБА_4 відповів йому, але куди, то він не почув. ОСОБА_4 сказав, що йому треба поговорити з ОСОБА_5, який вже почав приходити до свідомості і просив холодної води. ОСОБА_8 сказав, що буде їхати в парк Пушкіна. Коли зупинились в парку, він - ОСОБА_3 - ходив шукав льоду та купував воду. ОСОБА_8 і хлопець на імя ОСОБА_10 також вийшли із машини, а ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розмовляли в машині. В цей період ОСОБА_3 подзвонила дружина, спитала де він, щоб забрати його та разом поїхати. Він відповів, щоб вона їхала до парку. Коли дружина підїхала до парку та подзвонила йому, то він підійшов до неї, але не поїхав з нею, а взяв машину, сказавши, що він ще тут затримується. Вона віддала йому ключи та пішла, а він заїхав в парк. Так як штани у ОСОБА_5 були світлі і забруднені у кров, то ОСОБА_3 сказав йому, що в його машині у багажнику є спортивні штани. ОСОБА_5 самостійно вийшов із машини ОСОБА_8 і разом з ОСОБА_3 пішов до його машини, але в його багажнику не знайшлось спортивних штанів і він запропонував поїхати до нього додому в село. Пояснював, що кум ОСОБА_5 в нього ще в цій орендованій квартирі не був, то він покаже йому і квартиру, і допоможе йому. ОСОБА_8 сказав що він з ними не поїде, так як йому треба додому. ОСОБА_10 теж відмовився їхати, тому поїхали тільки ОСОБА_3, ОСОБА_5 і ОСОБА_4 Коли ОСОБА_3 їхав додому, то по дорозі він ще намагався купити в кафе Чайкальоду для ОСОБА_5, але льоду так і не було і вони поїхали в село. Він був за кермом, а ОСОБА_4 і ОСОБА_5 їхали на задньому сидінні, розмови в них були спокійними, на різні теми.

Коли приїхали до будинку де жив ОСОБА_3, то він надав ОСОБА_5 свої речі, щоб той перевдягнувся та напоїв його чаєм. В цей час до ОСОБА_3 прийшов хазяїн будинку, в якому він орендував житло, якийсь час він розмовляв з ним, потім він пішов в магазин, так як в них закінчились цигарки. За ним туди прийшли ОСОБА_5 і ОСОБА_4, купили ще і безалкогольного пива. ОСОБА_3 пояснював, що ніхто не утримував ОСОБА_5, що той добровільно поїхав в село, потім вільно заходив до будинку і виходив, ходив з усіма до магазину, йому на мобільний телефон дзвонила його дружина, він розмовляв з нею і говорив, що в нього все нормально. Вона сказала, що в неї немає ключів від квартири, він відповів що скоро приїде додому. ОСОБА_3 на мобільний телефон часто дзвонив ОСОБА_8 і ОСОБА_3 йому відповідав, що в них все добре, що ОСОБА_5 вже краще. Всього побули вони у ОСОБА_3 вдома приблизно півтори-дві години. Коли ОСОБА_5 сказав, що треба їхати, бо у дружини немає ключа від квартири, то він - ОСОБА_3 запропонував відвезти їх до міста. ОСОБА_5 сказав, що спочатку йому треба заїхати до офіса, він візьме свою машину. Вони сіли в автомашину Ауді, на якій приїхали, і ОСОБА_5 побачив там свою барсетку, він взяв її, де саме вона лежала ОСОБА_3 не бачив і вони поїхали. ОСОБА_5 відкрив барсетку, став казати, що в нього тут були гроші і технічний паспорт, а тепер немає. На це ОСОБА_4 відповів йому, що все нормально, що завтра він ОСОБА_4 - все йому привезе. ОСОБА_3 пояснює, що він припускає, що технічний паспорт міг забрати ОСОБА_4 для того, щоб ОСОБА_5 в такому поганому стані не їхав по свою машину. Але що саме і коли забирав ОСОБА_4 із барсетки, та чи забирав взагалі, то він не знає, бо не бачив.

В цей період часу ОСОБА_3 неодноразово дзвонив ОСОБА_8, цікавився де вони і ОСОБА_3 пояснював, що він вже везе ОСОБА_5 в місто. Коли вони виїхали на пр.Паладіна, то на його телефон зателефонували із Шевченківського райвідділу міліції та повідомили, що вони шукають ОСОБА_5 Після цього ОСОБА_3 розповів ОСОБА_5 суть розмови і запропонував ОСОБА_5 взяти телефона, але той відмахнувся і трубку не взяв. Після цього ОСОБА_5 попросив, щоб його краще посадити на таксі. Коли виїхали на пр.Перемоги, то ОСОБА_5 і ОСОБА_4 вийшли і зупинили таксі. ОСОБА_3 домовився із ОСОБА_5М, що коли той приїде, то пришле йому СМС. На таксі поїхав ОСОБА_5 один, як він дізнався пізніше,то ОСОБА_4 заплатив гроші за ОСОБА_5 водію таксі. Через деякий час ОСОБА_5 прислав ОСОБА_3 СМС :Все окей, до звязкуі ОСОБА_3 зрозумів, що той доїхав нормально. На другий день він подзвонив ОСОБА_5, той відповів, що він знаходиться в лікарні.

Після цього вони неодноразово розмовляли по телефону, будь-яких претензій ОСОБА_5 до нього не висував. 3.07.2011року, в неділю, він поїхав в лікарню швидкої допомоги, в друге нейрохірургічне відділення відвідати ОСОБА_5, але останньго там не було. Медсестра повідомила, що у ОСОБА_5 все нормально і він поїхав додому.

Таким чином, пояснює ОСОБА_3, він не збирався нападати на ОСОБА_5, домовленості такої у нього із ОСОБА_4 не було, до цього приблизно пів року його взагалі не було в Києві, у нього нормальні стосунки з потерпілим, він його не викрадав, офіційних документів із барсетки теж не викрадав. Нічого він у ОСОБА_5 не вимагав, знає, що той немає ніякого майна, квартира його в кредиті, машина в нього по дорученню, ніяких фірм у нього немає.

Потерпілий ОСОБА_5 пояснив суду, що він є засновником компанії Трансвосток, основна діяльність якої - це експедиція та перевезення. 30.06.2011 року він разом із співробітником компанії ОСОБА_8 вийшли із офісу, що по вул.Шелуденка,3 і мали намір поїхати додому на автомашині Міцубісі держномер АА 58 83, яка належала ОСОБА_8 Автомобіль стояв припаркований біля паркану у дворі сусіднього будинку. ОСОБА_8 сів в машину, а ОСОБА_5 ще стояв і чекав поки той відїде від паркану. В цей час він побачив як з боку вулиці до нього підходив ОСОБА_4 з двома незнайомими йому молодими людьми, а позаду них йшов його кум - ОСОБА_3 Він - ОСОБА_5 - протягнув руку ОСОБА_4, щоб привітатись. В руці в нього було два мобільних телефони і барсетка, але ОСОБА_4 вдарив його рукою в голову, він впав та знепритомнів. Коли він прийшов до свідомості, то був вже в машині, одежа була в крові і вони вже заїхали в парк Пушкіна, а в руках у нього була пляшка води. ОСОБА_8 про щось на підвищених тонах розмовляв із ОСОБА_4 Біля машини, трохи в сторонці правіше, стояв ОСОБА_3В, біля нього був не знайомий хлопець і вони удвох розглядали його барсетку, принаймні йому так здалося. Барсетка була в руках у хлопця, що вони там дивились він пояснити не може, так як він почував себе ще погано, памятає, що він просив льоду, а потім вони ще їхали. Коли приїхали до якогось будинку, він вийшов з машини і зрозумів, що він тут ще ніколи не був. З ним приїхав ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_3 орендував цей будинок він не знав. Вони почали розмову, яку він ще погано памятає, добре став памятати коли у вечорі почав збиратися виїжджати, його телефони чомусь були у ОСОБА_4

Коли позвонила його дружина, то ОСОБА_3 дав йому телефон і він сказав дружині, що скоро приїде. Коли почали збиратись їхати у місто, то він вже був переодягнутий у чисту одежу, а його одяг був при ньому в пакеті під рукою. Коли приїхали в м.Київ, то він вийшов з машини і сів у таксі, в руках у нього була барсетка, але вона була пуста, тому він сказав: ОСОБА_10, дайте грошей. У відповідь на це ОСОБА_4 заплатив таксисту 100 гривень. Після чого він розтався із ОСОБА_3 та ОСОБА_4

ОСОБА_5 також пояснив, що він відносно ОСОБА_3 будь-яких претензій не має і свої позовні вимоги відносно нього не підтримує та відмовляється від позову. Він дійсно лежав в лікарні швидкої допомоги у другому відділені нейрохірургії, лежав більше 21 дня, іноді його відпускали додому. Вважає, що винним у всьому є ОСОБА_4, який раніше давав йому на зберігання свої гроші від продажу свого автомобіля, які пізніше він ОСОБА_4 повернув, а тому не знає які ОСОБА_4 має до нього претензії. Після інциденту, який стався 30.06.2011 року, він ОСОБА_4 не бачив і той йому не дзвонив.

Представники потерпілого вважають за можливе прийняти від ОСОБА_5 відмову від позовних вимог, яка стосується ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_8 пояснив суду, що він працює в компанії Трансвостокпід керівництвом ОСОБА_5 30.06.2011 року приблизно о 16 годині вони разом з ОСОБА_5 вийшли з офісу по вул.Шелуденка,3 і він повинен був відвезти ОСОБА_5 додому, так як в той день не працював водій останнього. Його машина марки Міцубісі, держномер АА 58 83, стояла у сусідньому дворі, куди вони і пішли з ОСОБА_5, він сів в машину, щоб розвернутися, а ОСОБА_5 дивився вниз на колеса, як він буде відїзжати від паркану. В цей час він побачив, що у напрямку до машини йде ОСОБА_4, якісь двоє хлопців і ОСОБА_3, він сказав про це ОСОБА_5 ОСОБА_5 підняв голову, але в той час до нього вже підійшов ОСОБА_4 майже впритул і сильно вдарив його рукою в обличчя. ОСОБА_5 від цього удару впав на землю. Він - ОСОБА_8 намагався вийти з машини, але його двері підпер хтось із хлопців. Потім стали садити в машину непритомного ОСОБА_9 Після цього в машину сіли всі, окрім одного хлопця, який не поміщався, він залишився у дворі. ОСОБА_4 наказав ОСОБА_8 їхати з двору, він виїхав, потім спитав куди їхати, той відповів, що іхати в ліс, на що ОСОБА_8 сказав, що він туди не поїде та коли вони проїжджали біля парку Пушкіна, то він заїхав в парк і там зупинився.

ОСОБА_5 погано себе почував, його одяг був у крові, ОСОБА_3 дійсно пішов в кафе та купив там води. ОСОБА_4 весь час мав якісь претензії до ОСОБА_5, вимагав в нього якісь гроші. В подальшому ОСОБА_3 кудись відійшов та підїхав на машині і запропонував поїхати з ним. Свідок не погодився так як йому необхідно було їхати додому. ОСОБА_5 і ОСОБА_4 на машині ОСОБА_3 уїхали. Після того ОСОБА_8 виїхав з парку, то він дійсно намагався по телефону звязатись із ОСОБА_5 та звязку не було, а коли останній відповів, то зрозумів, що той не може говорити і лише казав, що все нормально та він тому не вірив, через що поїхав до міліції, оскільки боявся за життя ОСОБА_5 Він заявив про напад на ОСОБА_5 та про те, що ОСОБА_9 викрали і кудись увезли.

Судом досліджені матеріали кримінальної справи, зокрема висновок судово-медичного експерта № 4437, відповідно до якої у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження: закритої черепно-мозкової травми, синці: у лівій підочній ділянці, на верхній повіці правого ока, на шкірі верхнього губи зліва, у лівій щічній ділянці, крововиливи на слизовій верхньої губи зліва та нижньої губи зліва, внутрішньо мозкові гематоми у лобній частині справа та зліва, субарахноїдальний крововилив, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоровя на строк понад 21 добу та синці на заднє-зовнішній поверхні правого ліктьового суглобу та у поперековій ділянці зліва, що згідно висновку судово-медичної експертизи відноситься до легких тілесних ушкоджень та не є небезпечними для життя.

В ході судового слідства захисник підсудного адвокат ОСОБА_2 заявила клопотання про направлення справи на додаткове розслідування, оскільки вважає, що при розслідування справи була допущена така неповнота, яка не може бути усунена при проведенні судового слідства.

Прокурор заперечує проти задоволення клопотання.

Підсудний підтримав думку захисника.

Суд, вислухавши думки учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що клопотання захисника підлягає задоволенню і справа підлягає направленню на додаткове розслідування з наступного: слідчим при проведенні досудового слідства в порушення вимог ст.ст.64, 131 КПК України предявлене неконкретне обвинувачення: зокрема,

за ст.189 ч.2 КК України, а саме не зазначено яку саме частину прибутку той має виплачувати ОСОБА_4 та ОСОБА_3, за який період, як має розраховуватись ця частка. Крім того, в матеріалах справи відсутні відомості про те, чи є взагалі ОСОБА_5 власником будь-якого підприємства, (при допиті в суді він пояснив, що є власником 6 фірм, які обєднані в одну компанію), яке саме підприємство вимагали у нього підсудний та ОСОБА_4, також не зазначено які саме відомості про ОСОБА_5 ОСОБА_4 погрожував розповсюдити,

за ст.146 ч.2 КК України не зазначено, які саме вимоги матеріального характеру спонукали ОСОБА_4, ОСОБА_3 та невстановлену особу викрадати потерпілого, але в резолютивній частині зазначено, що вони діяли з корисливих мотивів, крім того, в описовій частині постанови про притягнення як обвинуваченого слідчий зазначив, що ОСОБА_3, ОСОБА_4 та невстановлена особа незаконно викрали ОСОБА_5, проте в подальшому не зазначено, що які саме дії робила невстановлена особа при скоєнні цього злочину,

за ст.187 ч.2 КК України при проведенні досудового слідства та в судовому засіданні встановлено, що до потерпілого підійшли ОСОБА_4, ОСОБА_3 та двоє невстановлених осіб, у той же час слідчий в постанові про притягнення як обвинуваченого зазначив: ОСОБА_3, ОСОБА_4 та невстановлена слідством особа…, тобто 1 особа. Крім того, в обвинуваченні не зазначено які саме дії при скоєнні розбійного нападу призводили ОСОБА_3, невстановлена особа, (як встановлено 2 невстановлені особи), Крім того, зазначено, що в результаті розбійного нападу ОСОБА_3 забрав шкіряну барсетку, вартістю 7000 грн., в якій знаходились грошові кошти в сумі 1400 грн., 1500 доларів США, що згідно офіційного курсу становить 11958 грн.45 коп., технічний паспорт на автомобіль Хонда Акордд.н.з. АА 2085 ІЕ вартістю 2 тис.грн., паспорт громадянина України, ідентифікаційний код, посвідчення водія, дозвіл на носіння пристрою для відстрілу гумовими кулями, кредитну картку ОТП-банкта робочі візитки на імя ОСОБА_5, які матеріальної цінності не становлять. При цьому взагалі незрозуміло з який підстав зазначена вартість технічного паспорту на автомобіль Хонда Акорд- 2 тисячі гривень, будь-яких підтверджень вартості технічного паспорта не надано. Крім того, шкіряна барсетка повернута потерпілому, але її вартість слідчим визначена тільки зі слів потерпілого, в порушення вимог ст.22 КПК України слідчим не проведено судово-товарознавчої експертизи, не проведено будь-яких слідчий дій щодо встановлення вартості викраденого майна.

за ст.357 ч.1 КК України відповідно до постанови про притягнення як обвинуваченого слідчий зазначив, що ОСОБА_3 разом із ОСОБА_4 під час вчинення розбійного нападу з корисливих мотивів викрали офіційний документ технічний паспорт на автомобіль Хонда Акордд.н.з. АА 2085 ІЕ, проте слідчим та в судовому засіданні було встановлено, що в результаті розбійного нападу також було викрадено паспорт громадянина України, ідентифікаційний код, посвідчення водія, дозвіл на носіння пристрою для відстрілу гумовими кулями на імя ОСОБА_5, проте щодо цих документів будь-яке процесуальне рішення не прийняте. Крім того, при кваліфікації дій за ст.187 ч.2 КК України слідчий зазначив, що злочин скоєне ОСОБА_3, ОСОБА_4 та невстановленою особою, у той час як при кваліфікації дій за ст.357 ч.1 КК України зазначені тільки ОСОБА_3 та ОСОБА_4, незважаючи на те, що в даному випадку має місце ідеальна сукупність злочинів.

Крім того, на думку суду, слідчим не усунено протиріччя при визначенні кваліфікації дій за ст.187 ч.2 КК України, а саме, відповідно до висновку судово-медичної експертизи експерт зазначив, що ОСОБА_5 спричинені тілесні ушкодження не є небезпечними для життя, проте не зазначено, чи є ці тілесні ушкодження небезпечними для здоровя. Відповідно до диспозиції ст.187 КК України розбій це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоровя особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства.

Крім того, слідчим не усунено протиріччя: відповідно до висновку судово-медичної експертизи тілесні ушкодження могли утворитися від чотирьохкратної дії тупих предметів, в той же час слідчий зазначив в постанові про притягнення як обвинуваченого що ОСОБА_4 наніс один удар рукою по голові ОСОБА_5

Крім того, слідчим не встановлено, чи охоплювався умислом ОСОБА_3 та невстановлених осіб заволодіння чужим майном саме шляхом розбійного нападу, оскільки з матеріалів справи видно, що після удару ОСОБА_4 барсетка ОСОБА_5 впала, її підняв ОСОБА_3

Таким чином, під час проведення досудового слідства органом досудового слідства допущена така неповнота досудового слідства, яка не може бути усунена судом. Відповідно до ст.281 КПК України повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства може мати місце лише тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.

При проведенні додаткового слідства слідчому необхідно усунути зазначені порушення норм КПК України.

На підставі викладеного, відповідно до ст.281 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Клопотання захисника ОСОБА_2 задовольнити.

Кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_3 по ст.ст.187 ч.2, 146 ч.2, 189 ч.2, 357 ч.1 КК України повернути прокурору Шевченківського району м.Києва для організації додаткового розслідування.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 залишити підписку про невиїзд.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду м.Києва протягом 7 діб з дня проголошення.