Справа № 375/695/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1239/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 12 03.11.2015

УХВАЛА
Іменем України
«03» листопада 2015 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - ОСОБА_3 ,

суддів - ОСОБА_4 та ОСОБА_5

при секретарі ОСОБА_6 ,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10 ,

розглянувши в місті Києві апеляційну скаргу обвинуваченого на вирок Рокитнянського районного суду Київської області від 18 серпня 2015 року, за яким

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, судимого 18.07.14 року Рокитнянським районним судом по ст.164 ч.1 КК України до 1 року обмеження волі з іспитовим строком 1 рік,

засуджено за ч.2 ст.164 КК України та призначено покарання у виді 2 років обмеження волі. На підставі ст.71 КК України остаточне покарання призначено ОСОБА_11 шляхом часткового приєднання до основного покарання не відбутого покарання за вироком Рокитнянського районного суду Київської області від 18.07.2014 року у виді 2 років 1 місяця обмеження волі.

Колегія суддів

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком встановлено, що згідно виконавчого листа № 2-314 від 23.07.2012, виданого Рокитнянським райсудом Київської області, обвинувачений зобов`язаний виплачувати аліменти на користь ОСОБА_12 на утримання доньки ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини його доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Дане рішення суду не виконується в зв`язку з тим, що обвинувачений умисно, з корисливих мотивів, у власних інтересах матеріального характеру, на порушення Конституції України, згідно якої батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, не виконує їх, та, будучи 21.01.15 та 07.05.15 офіційно попередженим державним виконавцем про кримінальну відповідальність за умисне ухилення від сплати аліментів, починаючи з липня 2014 року аліменти систематично не сплачує, злісно ухиляючись від їх сплати, хоча отримував дохід за місцем роботи ТОВ «Елеватор «Успіх Рокитне», де він працював на посаді охоронника з 11.08.14 по 18.03.15, при цьому, з метою ухилення від сплати аліментів, про своє працевлаштування на вказаному підприємстві державного виконавця відділу ДВС не повідомив, не повідомив також і адміністрацію підприємства, на якому працював про те, що є боржником згідно виконавчого листа про стягнення коштів на утримання малолітньої дочки ОСОБА_13 , чим продовжив злісно ухилятися від сплати аліментів, матеріальної допомоги свої малолітній дочці не надавав, чим посягає на її нормальний розвиток і здоров`я, порушуючи майнові інтереси останньої, внаслідок чого у нього виникла заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини станом на 01.05.2015 року в сумі 5937,50 грн..

Не погоджуючись з даним вироком, обвинуваченим подано апеляційну скаргу, в якої він просить вирок скасувати, та виправдати його. В обґрунтування цього він вказує, що він не ухилявся від сплати аліментів, а частково їх сплачував по можливості, що і було підтверджено самою потерпілою під час її допиту в судовому засіданні. Так, 23.10.2014 року він передав потерпілій 1010 грн., в листопаді 2014 року ще 1000 грн., у грудні 2014 року ним придбано пляття для дитини та іграшка на суму 550 грн. В подальшому у травні 2015 року він перерахував дружині 1000 грн., а також допомагав придбавати ліки під час лікування дочки на суму 18005,71 грн. На даний час він не має заборгованості по аліментам взагалі.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який вважав за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виступ потерпілої, яка просила не позбавляти обвинуваченого волі, а провадження закрити, виступ обвинуваченого та його захисника, яки наполягали на задоволенні скарги, звернення обвинуваченого до суду в судових дебатах та з останнім словом, апеляційний суд, обговоривши доводи скарги, та вивчивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків.

Висновки суду 1-ї інстанції про доведеність вини обвинуваченого не ґрунтується на матеріалах кримінального провадження.

Так, в обвинувальних актах стосовно ОСОБА_11 від 14 травня та 06 серпня 2015 року вказано, що «органами досудового розслідування дане кримінальне правопорушення кваліфіковано за ч. 2 ст. 64 КК України». Суд на цю помилку уваги не звернув.

В судовому засіданні обвинувачений наполягав на тому, що свої обов`язки по утриманню дитини він виконував кожен раз, коли мав для цього можливості. Ці його покази не тільки не були спростовані судом 1-ї інстанції, а, навпаки, отримали своє повне підтвердження. Так, судом були досліджені:

- фіскальний чек від 23 жовтня 2013 року, згідно якого ОСОБА_11 перерахував на картку потерпілої 1010 грн.(а.с. 100);

- розписка потерпілої від 25 листопада 2014 року, згідно якої вона отримала від ОСОБА_11 1000 грн. в рахунок аліментів (а.с. 95);

- товарний чек від 03 грудня 2014 року про покупку дитячого плаття иа ляльки на суму 550 грн. (а.с. 100) ;

- медичні документи щодо доньки обвинуваченого з відповідними медичними призначеннями, та фіскальними і товарними чеками щодо закупівлі медичних препаратів (а.с. 89-99);

- повідомлення районного відділення ДВС про відсутність заборгованості по аліментам по 01.01.2016 року (а.с.80-81).

Потерпіла в повному обсязі підтвердила відомості, викладені в даних документах, та заявила, що кошти в рахунок аліментів в період з липня 2014 року по травень 2015 року вона від свого колишнього чоловіка отримувала. Медичні препарати купувались нею особисто за гроші, що їй надавав саме обвинувачений, а під час розгляду справи в суді він сплатив їй аліменти до кінця 2015 року.

ОСОБА_11 в судовому засіданні наполягав на дійсності фактів, зафіксованих у досліджених документах, та додатково пояснив, що після вироку суду у 2014 році він, розуміючи можливі негативні наслідки для нього у разі невиконання рішення суду, а також дійсно намагаючись надати допомогу на утримання своєї дочки, працевлаштовувався офіційно та неофіційно, і при першій можливості передавав колишній дружині кошти. В період перебування потерпілої в лікарні разом з дитиною, він позичав у знайомих та колег по роботі гроші, та передавав їх ОСОБА_12 для закупівлі медпрепаратів. Після порушення стосовно нього даного кримінального провадження він розрахувався з потерпілою до 01 січня 2016 року включно.

В суді 1-ї інстанції потерпіла давала інші покази, спочатку заявивши, що отримувала він обвинуваченого лише 1000 грн. в жовтні 2014 року, а дочку лікувала за власні кошти, однак в подальшому вона змінила свої свідчення, повідомивши суду вже і про інші, наведені вище передані ОСОБА_11 кошти.

Суд 1-ї інстанції дав відповідну оцінку показам як потерпілої, так і обвинуваченого, розцінивши їх як намагання допомогти обвинуваченому уникнути кримінальної відповідальності.

В судовому засіданні Апеляційного суду потерпіла категорично наполягала на своїх показах в тій частині, що ОСОБА_11 все ж таки сплачував їй аліменти, хоча і не регулярно, але вона розуміла добре і його фінансові труднощі. Зміну своїх показів суді 1-ї інстанції вона пояснила необізнаністю у юридичних тонкощах, а також тим, що у прокуратурі її заяву невірно зрозуміли, оскільки вона мала на увазі кошти, яки не були виплачені їй обвинуваченим за період ще до вироку 2014 року. Потерпіла ОСОБА_12 в даному судовому засіданні запевнила колегію суддів, що вона добре розуміє суть наданих нею показів, їх можливі наслідки, та заявила, що будь-яких претензій до свого колишнього чоловіка не має.

Обвинувачений в суді, підтвердивши факт надання допомоги на утримання дитини, разом з тим визнав, що, в порушення встановленого і відомого йому порядку, він не повідомляв працівників ДВС щодо свого працевлаштування, як і за місцем роботи на доводив до відома про наявність у нього виконавчого листа щодо сплати аліментів.

Дослідивши наведені вище докази, заслухавши пояснення учасників судового провадження, проаналізувавши їх в сукупності, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Ухиленням від сплати аліментів є як пряма відмова від сплати встановлених рішенням суду аліментів, так і різні дії (бездіяльність) особи, яка повинна їх сплачувати, спрямовані на повне чи часткове ухилення від їх сплати: зміна місця роботи чи проживання, приховування видів доходів, які підлягають облікові при відрахуванні аліментів, і з яких вони повинні утримуватись, звільнення з роботи та інші дії, що свідчать про наміри особи повністю чи частково ухилитись від сплати аліментів. Питання про визнання ухилення злісним має вирішуватись у кожному конкретному випадку окремо з врахуванням всіх обставин справи. При цьому повинні враховуватись, зокрема, його тривалість, способи ухилення, вплив на матеріальний стан дитини, його мотиви, сімейний і матеріальний стан особи, яка ухиляється.

Колегія суддів приходить до переконання, що органом досудового розслідування не надано беззаперечних достовірних доказів, яки б свідчили, що ОСОБА_11 злісно ухилявся від сплати аліментів в період з липня 2014 року до моменту порушення кримінального провадження стосовно нього. Він дійсно порушив порядок повідомлення органів, що забезпечують виконання судових рішень, про своє працевлаштування, але дане порушення не являється кримінально-караним, оскільки в цей же час він надавав дитині посильну допомогу. І за даним складом злочину основним доказом є покази отримувача аліментів, підтверджені документально, що і відбулося в даному випадку, коли потерпіла в судовому засіданні Апеляційного суду запевнила колегію суддів в тому, що у вказаний вище період часу ОСОБА_11 надавав їй матеріальну допомогу на утримання їх дитини, та надала підтверджуючи це документи, яки сумнівів у своєї дійсності не викликають.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів, керуючись принципом гуманізму, вважає за справедливе вирок суду скасувати, та провадження стосовно обвинуваченого закрити за відсутністю у його діях складу кримінального правопорушення.

Таким чином, керуючись ст.ст. 407, 419 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду Київської області

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченого задовольнити, а вирок Рокитнянського районного суду Київської області від 18 серпня 2015 року стосовно ОСОБА_11 скасувати, кримінальне провадження стосовно нього закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

ГОЛОВУЮЧИЙ

СУДДІ