Справа №1-726/10 30.11.2010 30.11.2010 30.11.2010
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11-731/2010р. Головуючий 1-ї інстанції Олефір М.В.
Категорія: ч. 2 ст. 289 КК України Доповідач апеляційної інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

Головуючого - Дзюби Ф.С.

суддів: Губі О.О., Значок І.С.

за участю прокурора Максими шина О.Л.

захисника ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу за апеляцією захисника ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_3 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26.09.2010р., яким:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше судимого:

-05.09.2003р. Центральним районним судом м. Миколаєва за ч. 3 ст. 185 КК України до 2-х років позбавлення волі, звільненого від відбуття покарання з іспитовим строком 3 роки;

-14.02.2006р. Заводським районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 4-х років 6-ти місяців позбавлення волі, звільненого 07.05.2010р. за відбуттям строку покарання,

- засуджено за ч. 2 ст. 289 КК України до 5-ти років позбавлення волі без конфіскації належного йому майна,

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 уродженку та мешканку м. Миколаєва, не судиму

- засуджено за ч. 2 ст. 289 КК України до 5-ти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки.

На підставі ст. 76 КК України ОСОБА_4 зобовязано зявлятись в органи кримінально-виконавчої системи для реєстрації.

Згідно вироку суду ОСОБА_3 визнано винним в тому, що 13.06.2010р., близько 03 год. 00 хв., він, будучи в стані алкогольного спяніння, за попередньою змовою з ОСОБА_4, знаходячись у дворі будинку № 52 по вул. 11-та Повздовжня в м. Миколаєві, незаконно заволоділи автомобілем НОМЕР_1 вартістю 25000 грн., який належить ОСОБА_5.

На перехресті вул. Г. Свиридова та вул. 10-та Повздовжня в м. Миколаєві вони були затримані працівниками ДПС УДАІ. Автомобіль був вилучений та повернутий власнику.

В апеляції захисник ОСОБА_2 просить вирок суду скасувати, постановивши свій вирок, яким ОСОБА_3 виправдати.

Вважає, що висновки викладені у вироку не відповідають фактичним обставинам справи, так як засуджений ОСОБА_3 вину не визнав, пояснивши що умислу на викрадення автомобіля не мав і вважав, що власники транспортного засобу дозволяють ОСОБА_4В користуватися ним, а тому його дії слід кваліфікувати як адміністративне правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, захисника в підтримку доводів апеляції, думку прокурора, який вважав, що вирок суду необхідно залишити без змін, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляції, колегія суддів находить її такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Дослідженими в судовому засіданні доказами, вина засудженого ОСОБА_3 у скоєнні злочину, за який його засуджено доказана.

Так, в судовому засіданні ОСОБА_3 хоча і не визнав себе винним, але не заперечував, що йому було відомо, що автомобіль належав знайомим його співмешканки і вони його взяли без дозволу власника, щоб поїхати до річки, але були затримані працівниками ДАІ, які вилучили автомобіль.

Підсудна ОСОБА_4 суду пояснила, що вони разом с ОСОБА_3 та її сестрою вживали спиртні напої.

Біля другої години вона запропонувала ОСОБА_3 зїздити на річку і він погодився. Сестра булла протии щоб вони брали чужий автомобіль і почала на їх кричати.

Вони викотили автомобіль з двору, де завели його та поїхали по вул. 5-та Лінія, але їх затримали працівники ДАІ і автомобіль вилучили.

Потерпіла ОСОБА_5 суду пояснила, що в її власності знаходиться автомобіль «Москвич», який на протязі 5-ти років вона ставила у дворі ОСОБА_4

В червні 2010 року вони з чоловіком поїхали на море, а коли 19 червня 2010 року повернулися, то автомобіля на місці не було і вона звернулися з заявою в міліцію, де їй повідомили, що автомобіль знаходиться на штраф майданчику.

Також працівники міліції повідомили, що автомашину брали покататися.

Ці свідчення підтверджуються письмовими доказами, а саме:

-технічним паспортом на автомобіль НОМЕР_2, відповідно до якого власником цього автомобіля є ОСОБА_5 (а.с. 3).

-Розпискою потерпілої, відповідно до якої вона отримала від працівників міліції свій автомобіль, який був вилучений у підсудних, що і підтверджує їх причетність до скоєння злочину (а.с.51).

З урахуванням сукупності доказів суд правильно кваліфікував дії підсудного ОСОБА_3 за ст. 289 ч.2 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом за попередньою змовою групи осіб, вчинене повторно.

Доводи апелянта про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи є безпідставними, оскільки з показань ОСОБА_4 (а.с.38), на які посилається апелянт, протиправність заволодіння підсудними транспортним засобом очевидна, так як підсудна пояснювала, що коли вони вирішили на автомобілі поїхати на річку і завели його, то її сестра почали кричати щоб вони не чіпали чужий автомобіль і ОСОБА_3 його заглушив.

Через деякий час вони викотили автомобіль з подвіря, та завівши двигун на вулиці, поїхали від дому.

Коли потерпіла виявила відсутність автомобіля, то підсудні не повідомили їй, що вони користувалися автомобілем, який у їх вилучили працівники міліції.

Все це вказує на неправомірність заволодіння ОСОБА_3 транспортним засобом і спростовує доводи апелянта про відсутність у його умислу на скоєння злочину, за який його засуджено.

Також безпідставні доводи апелянта про те, що суд не дав належної оцінки показанням ОСОБА_3, що у нього був відсутній умисел на викрадення автомобіля, так як на досудовому слідстві ОСОБА_3 в цьому не обвинувачувався.

Що стосується покарання, то воно засудженому ОСОБА_3 призначено з дотриманням ст. ст. 65-67 КК України, тобто з урахуванням ступені тяжкості скоєного, даних про особу винного та обставин, що помякшують та обтяжують покарання.

Підстав для скасування вироку суду та постановлення нового вироку, про що просить апелянт, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію захисника ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 вересня 2010 року відносно ОСОБА_3, без змін.

Головуючий

судді: