Справа № 346/3456/13-к
Провадження № 1-кп/346/79/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2016 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:
Головуючого судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря: ОСОБА_4

прокурора: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

потерпілого: ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломиї кримінальне провадження № 0000076 від 21 листопада 2012 року щодо обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жукотин, Коломийського району, Івано-Франківської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , україня, освіта вища, приватного підприємця, раніше судимого вироком Коломийського міськрайонного суду 03 березня 2012 року за ст. 190 ч.2,3,4, 191 ч.4, 75 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки, з позбавленням права займати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах установах, організаціях всіх форм власності строком на 2 роки ; 04 квітня 2013року вироком Коломийського міськрайонного суду за ст. 190 ч.2, ч. 4, 70,70 ч.4 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права займати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах установах, організаціях всіх форм власності строком на 3 роки, з конфіскацією майна, гр. України,

за ознаками ст. 191 ч.5 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 у 2010 році привласнив чуже майно, яке йому було ввірене, вчинене у особливо великих розмірах.

Злочин обвинуваченим вчинено за таких обставин.

ОСОБА_6 , будучи приватним підприємцем, в період часу з 22 жовтня 2010 року до 31 грудня 2010 року діючи умисно, керуючись корисливими мотивами, з метою незаконного збагачення, реалізував ввірений йому цукор-пісок в кількості 50 тон, який на підставі договору зберігання від 22 жовтня 2010 року передав йому на відповідальне зберігання директор ПП "Агропромисловий комплекс "Артем" ОСОБА_7 вартість якого на той час становила 325 000 (триста двадцять п`ять тисяч) грн., що в шістсот і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення кримінального правопорушення, а виручені від реалізації цукру кошти привласнив та використав на власні потреби. Тим самим, ОСОБА_6 завдав матеріальної шкоди ПП "Агропромисловий комплекс "Артем" на суму 325 000 грн.

Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в судовому засіданні не визнав і пояснив, що він з 1996 року є приватним підприємцем. Свою підприємницьку діяльність здійснював на базі, що розташована у АДРЕСА_1 , директором якої на той час був. В 2010 році познайомився з ОСОБА_9 , у якого неодноразово брав на зберігання цукор.

В кінці вересня 2010 року представниками ПП «Артем» на двох машинах було завезено цукор у кількості 50 тон (по 25 тон на кожну машину), без жодних документів, на який не було ні сертифікатів, ні накладних і в день завезення цукру він на базі був відсутній. Він особисто з ОСОБА_7 не знайомий, жодних справ з останнім не мав, а всі питання що вищевказаного цукру узгоджував з його братом ОСОБА_9 , який і завозив вказаний цукор на базу.

Всі необхідні документи, а саме, договір зберігання цукру від 22 жовтня 2010 року та акт прийому-передачі цукру від 22 жовтня 2010року, він підписав особисто і скріпив печаткою, але не в день поступлення цукру і не тією датою, що вказана у даних документах, а значно пізніше, у лютому 2011 року, коли цукру на базі вже не було, так як хотів повернути гроші власнику.

Через декілька днів після поступлення цукру, а саме в період з жовтня 2010 року по травень 2011 року він перестав бути керівником бази. Все керівництво базою, в тому числі повноваження щодо розпорядження майном, яке зберігалось, перейшло до ОСОБА_10 , якого він особисто представив колективу та який в подальшому не надавав йому доступу до бази та майна, що там знаходилось, в тому числі до зазначеного вище цукру, доля якого йому не відома. Припускає, що ОСОБА_11 цукор продав, а виручені гроші привласнив, що можуть підтвердити працівники бази касир ОСОБА_12 та бухгалтер ОСОБА_13 , які працювали у ОСОБА_11 та виконували вказівки останнього.

Крім того, ОСОБА_6 ствердив, що в свою чергу, ОСОБА_7 , як представник ПП «Артем», не отримавши від нього цукор, який був переданий останнім на зберігання, звернувся із позовом до Господарського суду Івано-Франківської області, який прийняв рішення від 29 березня 2011 року про зобов`язання його / ОСОБА_14 / повернути вказаний цукор. Надалі через невиконання рішення суду був виданий наказ про примусове його виконання.

На запитання про зміну своїх показань даних в попередніх судових засіданнях різних інстанцій, де визнавав свою винуватість, а тепер змінює свої показання та не заперечував проти доводів позивача і не вказав на обставини, що перешкоджали йому виконати свої зобов`язання перед ПП «Артем», ОСОБА_6 чітко відповісти не зміг, зазначивши лише, що був введений в оману своїм представником - адвокатом ОСОБА_15 , який представляв його інтереси у господарському суді.

Свою винуватість у привласненні цукру та цивільний позов не визнає, оскільки, не мав доступу до бази і не міг запобігти втраті цукру та повернути його ОСОБА_16 . В разі винесення вироку просить суд зарахувати йому у загальний строк відбування покарання утримання в СІЗО відповідно до вимог ст.72 ч.5 КК України.

Хоча обвинувачений ОСОБА_6 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав, його винуватість повністю доведена і підтверджується в судовому засіданні зібраними та перевіреними судом доказами, а саме:

- показаннями потерпілого ОСОБА_7 , який ствердив суду, що являється засновником ПП «Артем» (Кіровоградська область), а директором підприємства є його рідний брат ОСОБА_9 , який і познайомив його з ОСОБА_6 та який неодноразово постачав ОСОБА_6 на базу товари на зберігання. Восени 2010 року, він особисто разом із своїми працівниками привіз на двох машинах марки «Сканіа» та «Камаз» цукор у кількості 50 тон, на базу, що розташована у м. Коломиї, по вул. Гетьманській, власником якої був ОСОБА_6 .

Вказаний товар він отримав у ТОВ «Цукровий завод Бучач» в якості оплати за надані ПП «Артем» вказаному підприємству послуги.

Для того, щоб не везти вказаний цукор у Кіровоградську область і не нести значних фінансових витрат ним було прийнято рішення здати цукор на зберігання на базу ОСОБА_6 , якого гарно рекомендував брат ОСОБА_17 , що і було зроблено.

При цьому факт передачі цукру на зберігання було оформлено договором зберігання майна та актом прийому-передачі майна. Вказані документи підписувались не у день завезення цукру, оскільки ОСОБА_6 не було на місці, а у 20-х числах жовтня 2010 року. Документи підписувались з одного боку ним / ОСОБА_7 /, як представником ПП «Артем» та особисто ОСОБА_6 , як директором бази.

Згідно оформлених документів, цукор передавався саме для зберігання, жодної мови про його реалізацію не було і не могло бути. Строк зберігання цукру згідно договору зберігання майна та акту прийому-передачі був визначений до 01січня 2011 року.

Звернувшись у січні 2011 року до ОСОБА_6 з приводу повернення переданого на зберігання цукру отримав відповідь, що через фінансові проблеми повернути товар не може і просить почекати.

В подальшому, ОСОБА_6 став уникати телефонних розмов та зустрічей з ним, що змусило його / ОСОБА_7 / за допомогою своїх юристів звернутися до Господарського суду Івано-Франківської області, яким 29 березня 2011 року прийнято рішення про зобов`язання ОСОБА_6 повернути ПП "Артем" отриманий цукор. Під час розгляду господарського позову, ОСОБА_6 його вимоги, як позивача визнавав повністю, свою вину у порушенні зобов`язань перед ПП «Артем» не заперечував. В подальшому, у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 добровільно не виконав вказане рішення суду, господарським судом було видано наказ про примусове виконання рішення, який було направлено для виконання в органи державної виконавчої служби.

Цивільний позов підтримує повністю, а щодо міри покарання, призначеної ОСОБА_6 у випадку визнання судом його винним, покладається на розсуд суду, оскільки, для нього на першому місці стоїть питання повернення вартості цукру чи самого товару.

Відносно оплати ОСОБА_6 протягом червня-липня 2011 року грошових коштів на його користь, ОСОБА_18 зазначив, що дані кошти дійсно повертались, проте повертались вони брату ОСОБА_19 , в якості оплати за інший товар. ОСОБА_6 жодного разу не повідомляв його про те, що цукор він не може повернути через відсутність доступу до бази або через дії ОСОБА_11 , а також при розгляді справи у господарському суді не вказував, що цукор реалізував саме ОСОБА_11 .

Отже, показання потерпілого ОСОБА_7 суд визнає допустимими та належними і такими, що повністю спростовують показання обвинуваченого ОСОБА_6 в частині дати укладення договору зберігання цукру та акту прийому-передачі майна, осіб, які підписували вказані документи та мети постачання даного цукру (цукор був залишений виключно для зберігання, а не для реалізації);

- показаннями свідка ОСОБА_11 , який ствердив суду, що влітку 2010 року через свого знайомого познайомився із ОСОБА_6 . Протягом листопада 2010 по березень 2011 року у приватного підприємця ОСОБА_6 , він орендував на підставі договору частину приміщень на базі, що розташована по АДРЕСА_2 . При цьому, ініціатором укладення договору оренди був ОСОБА_6 .

Керівництво базою та розпорядження майном, що на ній знаходилось він ніколи не здійснював, а ОСОБА_6 колективу бази його в якості її керівника ніколи не представляв, жодного наказу або розпорядження про призначення його керівником ОСОБА_6 не видавав, жодних вказівок працівникам бази, в тому числі, з приводу реалізації майна, що зберігалось на базі, він особисто не давав та не міг давати.

Він /свідок/ відповідав лише за майно, що знаходилось в орендованих ним приміщеннях. Його товар зберігався окремо він іншого майна, що знаходилось на базі.

З приводу цукру, завезеного представниками ПП «Артем» на вказану базу йому нічого не відомо, жодного відношення до нього він не мав, ніхто та ніколи жодного цукру йому не передавав.

Товар, який зберігався на базі реалізовувався ОСОБА_6 , а виручку від діяльності бази та продажу товарів йому ніколи не здавали.

Жодним чином він ОСОБА_6 у доступі до бази не перешкоджав, у період з жовтня 2010 року по січень 2011 року ОСОБА_6 на базі був.

Чому ОСОБА_6 його оговорює та вказує, що саме він привласнив цукор, завезений представниками ПП «Артем», пояснити не може, вважає що це можливо через неприязні відносини, які склалися між ними у зв`язку з неповерненням ОСОБА_6 грошових коштів у сумі 650 тисяч гривень, які він / ОСОБА_11 / йому позичив.

Крім того, даний свідок спростував показання ОСОБА_6 зазначивши, що працівники ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у нього ніколи не працювали і його вказівок не виконували;

- показаннями свідка ОСОБА_20 , яка ствердила суду, що працювала у приватного підприємця ОСОБА_6 на базі, яка розташована по АДРЕСА_1 на посаді комерційного директора протягом двох періодів, перший - з 2008 року по 11 січня 2011 року, другий приблизно з травня-червня 2011 року і до кінця 2011 року. На роботу її приймав та звільняв ОСОБА_6 .

В жовтні 2010 року представниками ПП «Артем» на базу був завезений цукор в кількості 50 тон, за який домовлявся ОСОБА_6 і документи на цукор, а саме, договір зберігання майна та акт-прийому підписувались ОСОБА_6 , але коли саме підписувались ці документи не пам`ятає, оскільки, не була присутня при їх підписанні.

Без відома ОСОБА_6 товар з бази реалізовуватись не міг, але вказаний цукор продавався, проте, їй не відомо, хто давав вказівку. Ні ОСОБА_6 , ні ОСОБА_11 про продаж даного цукру їй нічого не розповідали. Даною інформацією можуть володіти працівники бази касир ОСОБА_12 та бухгалтер ОСОБА_13 , які працювали у ОСОБА_11 та виконували вказівки останнього;

- показаннями свідка ОСОБА_13 , яка ствердила суду, що працювала на посаді бухгалтера у приватного підприємця ОСОБА_21 , який був одним із орендарів приміщень на території бази, що розташована по АДРЕСА_1 .

З ОСОБА_11 у трудових відносинах ніколи не перебувала, обов`язки бухгалтера виконувала лише у свого роботодавця - приватного підприємця ОСОБА_21 , а фінансовими питаннями у ОСОБА_6 займалась ОСОБА_20 .

ОСОБА_11 ніхто їй в якості керівника бази не представляв, жодних його вказівок не виконувала, про факт реалізації ОСОБА_11 майна, яке знаходилось на території бази, їй нічого не відомо, керівництво базою здійснював саме ОСОБА_6 .

Жодного наказу чи розпорядження з приводу призначення ОСОБА_11 керівником бази ніколи не видавалось, ніхто його в якості керівника бази не представляв. Коли саме ОСОБА_11 почав здійснювати свою діяльність на базі не пригадує.

Відносно поставки на територію бази представниками ПП «Артем» цукру у кількості 50 тон, нічого не знає. Ні, ОСОБА_11 , ні ОСОБА_6 про обставини поставки даного цукру та його продаж нічого їй не розповідали;

- показаннями свідка ОСОБА_12 , який ствердив суду, що у період з 2006 по 2009 рік працював на посаді менеджера по збуту у ОСОБА_6 на базі, що розташована по АДРЕСА_1 . В його обовязки входило вивчення асортименту товару.

З ОСОБА_11 у трудових відносинах ніколи не перебував, свої службові обов`язки виконував лише у свого роботодавця - приватного підприємця ОСОБА_6 , а фінансовими питаннями займалась ОСОБА_20 .

ОСОБА_11 ніхто йому в якості керівника бази не представляв, жодних його вказівок він не виконував, про факт реалізації ОСОБА_11 майна, яке знаходилось на території бази, йому нічого не відомо, а керівництво базою здійснював саме ОСОБА_6 .

Жодного наказу чи розпорядження з приводу призначення ОСОБА_11 керівником бази ніколи не видавалось, тільки ОСОБА_6 зазначив лише, що ОСОБА_11 буде допомагати працювати. З приводу поставки на територію бази представниками ПП «Артем» цукру у кількості 50 тон, нічого не знає.

Цукор на базу надходив регулярно, звідки він поступав йому невідомо, оскільки, він займався лише дрібними партіями товару, в той час, як великими партіями займалась ОСОБА_20 ;

- показаннями свідка ОСОБА_21 , який ствердив суду, що він працював приватним підприємцем. Свою діяльність здійснював на території бази, що розташована по АДРЕСА_1 та належала приватному підприємцю ОСОБА_6 . Згідно з домовленістю з останнім, він / ОСОБА_22 / під час здійснення своєї діяльності підпорядковувався ОСОБА_6 .

Про обставини поставки представниками ПП «Аргопромисловий комплекс Артем» цукру-піску в кількості 50 тон та його продаж, ні ОСОБА_11 , ні ОСОБА_6 нічого йому не розповідали. З ним /свідком/ у трудових відносинах перебувала свідок ОСОБА_23 ;

- показаннями свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , які ствердили суду, що працювали на базі, яка знаходиться по вул. Гетьманській, у м. Коломиї. На роботу їх приймав та звільняв саме ОСОБА_6 .

Про обставини поставки представниками ПП «Аргопромисловий комплекс Артем» цукру-піску в кількості 50 тон та його продаж їм нічого не відомо. Чи видавався будь-який наказ чи розпорядження про призначення ОСОБА_11 керівником бази вони не знають.

Крім показань потерпілого та свідків, винуватість ОСОБА_6 у вчиненні ним злочину доводиться також дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме:

- заявою ОСОБА_7 про порушення кримінального провадження від 14 листопада 2012 року, згідно якої приватний підприємець ОСОБА_6 привласнив цукор-пісок у кількості 50 тон, що належить ПП «Агропромисловий комплекс Артем». /а.с.12 т.1/;

- договором зберігання майна від 22 жовтня 2010 року, підписаним представником ПП «Артем» ОСОБА_7 з одного боку та ОСОБА_6 з іншого. Факт підписання вказаного документу ОСОБА_6 у судовому засіданні підтвердив.

Згідно вказаного договору цукор-пісок у кількості 50 тон був наданий ОСОБА_6 для зберігання. Жодних прав та обовязків ОСОБА_6 щодо реалізації вказаного цукру у договорі не обумовлено. Строк зберігання цукру відповідно до умов договору визначений до 01.01.2011року. /а.с.16,31,42-43 т.1/ ;

- актом прийому-передачі майна від 22 жовтня 2010 року, підписаним представником ПП «Артем» ОСОБА_7 з одного боку та ОСОБА_6 з іншого. Факт підписання вказаного документу як, ОСОБА_6 так і потерпілий у судовому засіданні підтвердили.

Згідно вказаного документу цукор-пісок у кількості 50 тон був наданий ОСОБА_6 для зберігання. Жодних прав та обовязків у ОСОБА_6 щодо реалізації вказаного цукру в акті не обумовлено. Строк зберігання цукру відповідно визначений до 01 січня 2011 року;/а.с.17,32,44 т.1/;

- рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 29.03.2011, згідно якого ОСОБА_6 зобов`язано повернути вищевказаний цукор-пісок ПП «Агропромисловий комплекс Артем». З даного рішення вбачається, що ОСОБА_6 , як відповідач позовні вимоги не заперечував.

Крім того, із вказаного рішення вбачається, що захист своїх інтересів у господарському суді ОСОБА_6 здійснював самостійно, без представника, чим в свою чергу, спростовуються його показання в тій частині, що під час розгляду справи у господарському суді він не заперечив проти позовних вимог, оскільки піддався умовлянням свого представника ОСОБА_27 /а.с.29.т.1/;

- наказом Господарського суду Івано-Франківської області від 11.04.2011 року № 668 про примусове виконання рішення від 29 березня 2011 року./а.с.43 т.2/;

- постановою старшого державного виконавця міського відділу ДВС Коломийського МРУЮ про повернення виконавчого документа стягувачеві у зв`язку з відсутністю у боржника, визначеного виконавчим документом майна./а.с.33.т.1, а.с.44.т2/;

- видатковими накладними №1, №2 від 12 січня 2010 року з яких вбачається, що ПП АК «Артем» належав цукор. /а.с.41 т.1, а.с.42.т.2/;

- постановою слідчого про перекваліфікацію злочину з ч.1 ст.190 на ч.5 ст.191 КК України та внесення в ЄРДР. /а.с.70,71/.

-копією вироку Коломийського міськрайонного суду від 03.03.2012 року відносно ОСОБА_6 /а.с.150-152 т.1/.

- розпорядженням про виконання вироку Коломийського міськрайонного суду від 06 березня 2014 року, який набрав законної сили 07 травня 2014 року./а.с.176 т.2/

- за місцем проживання підсудний характеризується з позитивної сторони, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Суд критично оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_20 в частині того, що ОСОБА_11 здійснював керівництво базою і колективом бази виконувались його вказівки, в тому числі щодо реалізації майна, а також щодо перебування касира ОСОБА_12 та бухгалтера ОСОБА_13 у трудових відносинах з ОСОБА_11 , оскільки, покази в цій частині повністю спростованні показаннями допитаних у ході судового розгляду свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_21 , які суд вважає належними та допустимими.

Жодних письмових доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_11 керував базою протягом жовтня 2010 року 2011 року ОСОБА_6 не надано, а тому суд розцінює дані показання обвинуваченого в цій частині, як спробу ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення та покладення відповідальності за вчинене діяння на іншу особу, а показання свідка ОСОБА_28 , як один із доказів невинуватості ОСОБА_6 .

В матеріалах кримінального провадження наявне рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 29 березня 2011 року про задоволення позову ПП "Агропромисловий комплекс "Артем" до ОСОБА_6 , яким зобов`язано останнього повернути ПП "Агропромисловий комплекс "Артем" 50 тон цукру.

Приймаючи дане рішення, Господарський суд виходив із договору зберігання майна від 22 жовтня 2010 року, що був укладений представником ПП «Артем» ОСОБА_7 з одного боку і ОСОБА_6 з іншого та акту прийому передачі від 22 жовтня 2010 року, а також визнання ОСОБА_6 позовних вимог.

Так, згідно вказаного договору цукор-пісок у кількості 50 тон був наданий ОСОБА_6 для зберігання, що підтверджено актом прийому передачі від 22.10.2010 року. Жодних прав та обовязків ОСОБА_6 щодо реалізації вказаного цукру у договорі не обумовлено. Строк зберігання цукру відповідно до умов договору визначений до 01 січня 2011року.

Після набрання рішення суду законної сили був виданий виконавчий лист про примусове виконання рішення суду, однак постановою старшого державного виконавця міського відділу ДВС Коломийського МРУЮ виконавчий документ повернуто стягувачеві у зв`язку з відсутністю у боржника визначеного виконавчим документом майна, а саме цукру.

Отже, відсутність цукру та неможливість виконання рішення суду, а також відсутність добровільного повернення майна з боку ОСОБА_6 спонукали ПП "Агропромисловий комплекс "Артем" 21 листопада 2012 року подати заяву про вчинення ОСОБА_6 злочину, яка в цей же день була зареєстрована Коломийським МВ УМВС в ЄРДР.

Враховуючи, що ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечує дату підписання договору та акту прийому товару, його реалізацію і привласнення грошей, заявляючи, що даний цукор у кількості 50 тон був проданий ОСОБА_11 , який згідно доказів встановлених судом не мав ніякого відношення до бази і якому ОСОБА_6 винен більше 500 тис гривень, свідчить про те, що ОСОБА_6 вчинив злочин передбачений ст.191 КК Країни. В даному випадку не можуть існувати між сторонами господарсько-правові відносини, а саме рішення господарського суду Івано-Франківської області від 29 березня 2011 року є рішенням, яке не можливо виконати і яким хоче скористатись ОСОБА_6 для уникнення кримінальної відповідальності за вчинене.

Таким чином винуватість підсудного знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, а його дії слід правильно кваліфікувати за ст.191 ч.5 КК України, як привласнення чужого майна, яке було ввірене особі, вчинене у особливо великих розмірах.

При призначенні покарання ОСОБА_6 відповідно до вимог ст.65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненного злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

На підставі ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання, слід визнати наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей, позитивну характеристику з місця проживання, бажанням повернути завдані збитки.

Обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України, суд не знаходить.

Враховуючи пом`якшуючі обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд вважає, що при призначенні основного покарання підсудному за ст. 191 ч.5 КК України слід застосувати ст. 69 КК України тобто нижче від найнижчої межі встановленої в санкції ст.191 ч.5 КК України, обравши покарання у виді позбавлення волі, яке буде необхідним і достатнім для виправлення засудженого і запобігання ним вчинення нових злочинів.

Відповідно до ст.128 КПК України цивільний позов ПП "Агропромисловий комплекс "Артем" про збільшення позовних вимог слід задовольнити повністю так як встановлено, що ОСОБА_6 незаконно привласнив у період з жовтня 2010 року по січень 2011 року 50 тон цукру, який він отримав на зберігання від ПП АК`Артем» вартість якого станом на грудень 2015 року згідно із додатками, які долучені до позовної заяви про збільшення позовних вимог становить 512136 грн.

Речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд-
З А С У Д И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ст. 191 ч.5 КК України та застосувавши ст.69 КК України призначити покарання 4 /чотири/ роки позбавлення волі з позбавленням права займати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах установах, організаціях всіх форм власності строком на 2 (два) роки, з конфіскацією майна.

На підставі ст. 70 ч.4 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначеного покарання із покаранням призначеним вироком Коломийського міськрайсуду від 04 квітня 2013року визначити остаточне покарання у виді 5 років 7 місяців місяць позбавлення волі з позбавленням права займати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах установах, організаціях всіх форм власності строком на 3 (три) роки, з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання засудженому рахувати з 04 квітня 2013 року тобто з часу затримання.

Відповідно до ст.72 ч.5 КК України ОСОБА_6 в загальний строк відбування покарання по даному вироку зарахувати строк попереднього ув`язнення в період з 04.04.2013 року по 07.05.2014 року та перебування ОСОБА_6 в СІЗО м.Івано-Франківська в період розгляду кримінального провадження після скасованих Вищим Спеціалізованим Судом України від 22 січня 2015 року судових рішень, в судових засіданнях Коломийського міськрайонного суду в період з 10 лютого 2015 року по день набрання даним вироком суду законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний тримання під вартою.

Відповідно до ст.128 КПК України позов ПП "Агропромисловий комплекс "Артем" задовольнити повністю. Стягнути з ОСОБА_6 на користь ПП "Агропромисловий комплекс "Артем" - 512136 грн. матеріальної шкоди

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд протягом 30 днів, для засудженого з моменту вручення копії вироку, а для інших учасників процесу з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_1

ОСОБА_2
ОСОБА_3