АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/2163/15 Справа № 176/2414/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3

- ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду матеріали судового провадження за апеляційною скаргою засудженого

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Китайгородка Томаківського району Дніпропетровської області, громадянина України, такого, що відбуває покарання у виді позбавлення волі у Жовтоводській витравній колонії № 26,
на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2015 року,

за участю:

прокурора - ОСОБА_7

засудженого - ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2015 року відмовлено в задоволенні подання Жовтоводської виправної колонії №26 та спостережної комісії при виконавчому комітеті Жовтоводської міської ради про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання.
Відмовляючи в задоволенні подання суд своє рішення обґрунтував тим, що засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання за тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи, в період відбування покарання мав два суворі за видом дисциплінарні стягнення, після посередньої та задовільної поведінки змінив свою поведінку на незадовільну, яка виразилася в значних порушеннях правил внутрішнього розпорядку, в результаті чого він був виведений з дільниці соціальної реабілітації.

Не погодившись з таким судовим рішенням, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та застосувати щодо нього ч. 2 ст. 81 КК України.

Вимоги своєї апеляційної скарги засуджений мотивував тим, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та несправедливою.

Так, в обґрунтування вказаних вимог апеляційної скарги ОСОБА_6 зазначив, що з моменту прибуття до Жовтоводської ВК № 26, тобто з 14 липня 2011 року працював на виробництві, до праці ставився сумлінно, порушень дисципліни не мав, із засудженими перебуває в дружніх стосунках. Також, щиро розкаюється та усвідомив свої дії під час соціальної реабілітації. Після переведення на дільницю соціальної реабілітації, з перших днів пішов на виробництво. Своєю працею та поведінкою довів, що став на шлях виправлення. Двічі був заохочений адміністрацією колонії. В посиланні Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області про невиконання нормативів своєї вини не вбачає, оскільки це сталося через поломки на виробництві та несвоєчасну доставку сировини, що вплинуло на зниження виробництва продукції. Крім того, його батьки виховують його дитину, в той час як їм самим необхідна допомога, мати дитини позбавлена батьківських прав.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи засудженого, який просив вимоги апеляційної скарги задовольнити та звільнити його від подальшого відбування покарання умовно-достроково, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження з розгляду клопотання засудженого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про незаконність та необґрунтованість постановленого судом першої інстанції рішення, колегія суддів вважає не обґрунтованими і такими, що не заслуговують на увагу, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Так, відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений фактично відбув не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин, та своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

З матеріалів судового провадження вбачається, що ОСОБА_6 у Жовтоводській ВК №26 відбуває покарання з 14 липня 2011 року. З цього часу станом на 26 серпня 2014 року характеризується задовільно, працевлаштований не був, залучався до робіт з благоустрою установи.

У період з 08 серпня 2013 року по 20 березня 2015 року ОСОБА_6 як такий що стає на шлях виправлення був переведений для подальшого відбування покарання до дільниці соціальної реабілітації.

У цей період, 28 червня 2013 року, мав лише одне заохочення за сумлінну поведінку та зразкове ставлення до робіт з благоустрою установи.

Станом на 20 березня 2015 року у зв`язку з тим, що засуджений ОСОБА_6 злісно порушує розпорядок та правила утримання в установі, за що двічі був підданий стягненням у вигляді тримання в ДІЗО, останній відповідно до ст. 100 КВК України переведений з дільниці соціальної реабілітації до дільниці ресоціалізації тієї ж колонії.

До вказаного часу за останні два роки ОСОБА_6 мав два стягнення за суттєві порушення правил перебування в установі, за які був двічі підданий суровим стягненням у вигляді тримання в ДІЗО: від 11 серпня 2011 року - за порушення розпорядку дня 5 діб ДІЗО; від 08 березня 2015 року - за вживання спиртних напоїв 15 діб ДІЗО.

26 серпня 2014 року адміністративною комісією установи ОСОБА_6 було відмовлено у застосуванні ст. 82 КК України.

03 січня 2015 року та 27 липня 2015 року раніше накладені стягнення були зняті з ОСОБА_6 та останнього було заохочено за сумлінну поведінку та зразкове ставлення до праці.

В зв`язку із викладеними обставинами, приймаючи до уваги поведінку засудженого ОСОБА_6 за період не лише безпосередньо перед розглядом питання про можливість застосування до нього умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, а протягом усього періоду відбування покарання, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що поведінка засудженого ОСОБА_6 не є такою, що може слугувати зразком для поведінки інших засуджених, а тому підстав для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, передбачених нормами ст. 81 КК України, не вбачається.

За таких обставин, на думку колегії суддів апеляційного суду, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення вимог апеляційної скарги засудженого та зміни чи скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного, ст. ст. 404, 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Вимоги апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2015 року, постановлену стосовно нього, без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді: