Справа № 761/5842/15-к
Провадження №1-кп/761/487/2015
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2015 року
Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0011774 від 22.07.2013 р., по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, має на утриманні двох малолітніх дітей, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

представника потерпілої ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В :

На початку березня 2011 року ОСОБА_3 познайомився з потерпілою ОСОБА_7 (дошлюбне прізвище ОСОБА_9 ), яка мала намір придбати житло у новозбудованому будинку по АДРЕСА_2 , що зводився ТОВ «УМК» (ідентифікаційний код 32670844) та мала обмеженість у грошах. В подальшому у ОСОБА_3 виник злочинний умисел на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_10 .
У зв*язку із зазначеним ОСОБА_3 , з метою особистого протиправного збагачення, запропонував ОСОБА_10 допомогу в придбанні обраного житла на вигідних для неї умовах, а саме зі знижкою в 20 %, за умови якщо остання передасть йому грошові кошти готівкою, які він передасть організації, яка має кошти на банківських рахунках, однак потребує надходження готівки та у разі надання цій організації ОСОБА_3 готівкових коштів, співробітники вказаної організації можуть перерахувати на інший банківський рахунок суму на 20% більшу.
12 квітня 2011 року, приблизно о 14 годині 00 хвилин, ОСОБА_11 , будучи введеною в оману ОСОБА_3 , добровільно передала останньому по АДРЕСА_3 грошові кошти на загальну суму 25000 доларів США, що згідно курсу НБ України станом на 12.04.2011 року складало 199095 гривень, заволодівши якими ОСОБА_3 , з метою маскування своїх реальних намірів, від свого імені написав розписку про їх отримання та не маючи наміру та можливості виконати взяті на себе зобов`язання, ОСОБА_3 розпорядився грошима за власним розсудом.
Після заволодіння коштами ОСОБА_11 шляхом обману, ОСОБА_3 продовжував створювати видимість добросовісності своїх намірів, намагаючись уникнути відповідальності та покарання за вчинений злочин, побоюючись бути викритим, переконував ОСОБА_11 , що гроші для придбання житла обов`язково будуть перераховані.
Однак ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 25000 доларів США, що згідно курсу НБ України станом на 12.04.2011 складало 199095 гривень, на рахунок ГОВ «УМК» (ідентифікаційний код 32670844) не перерахував, потерпілій ОСОБА_10 не повернув та розпорядився ними на власний розсуд.
Згідно висновку експерта № 753 від 25 червня 2014 року рукописний тексі та підпис в розписці від 12.04.2011 року виконаний ОСОБА_3
У судовому засіданні обвинувачений свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні за ч.3 ст. 190 КК України визнав частково.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 надав суду показання про те, що в 2011 році, точнішої дати він не пам`ятє, знайома ОСОБА_12 запропонувала йому придбати квартиру на вигідних умовах, а так, як вона буде купувати декілька квартир, то попросила знайти ще покупців. Він запропонував своєму знайомому ОСОБА_13 придбати на вигідних умовах квартиру в будинку по АДРЕСА_4 , але він відмовився та запропонував знайому, яка хотіла купити квартиру на вигідних умовах. Після того вони домовились про зустріч з потерпілою, зустрілись і оговорили всі умови передачі грошових коштів в розмірі 15 000 доларів США. У визначений день вони приїхали в ТОВ «УМК», де уклали попередній договір про купівлю квартири та поїхали до нотаріуса затвердити передачу грошових коштів. У зв*язку із тим, що нотаріуса, який би посвідчив передачу грошових коштів, вони не знайшли, то вирішили, що він напише розписку на 25 000 доларів США для того, щоб потерпіла була впевнена, що в неї буде житло. Суму та текст розписки диктував ОСОБА_13 , який від імені потерпілої передавав йому 15 000 доларів США, а свідком передачі коштів був ОСОБА_14 . На той час йому не було відомо, що його ошукає ОСОБА_12 та не поверне гроші, а тому він написав суму в розписці 25 000 доларів США, що мало бути гарантом того, що він не ошукає потерпілу. Після того, як він отримав грошові кошти в сумі 15 000 доларів США, то поїхав до банку «Аваль» і перерахував вказану суму за попередньою домовленістю на рахунок ОСОБА_12 . Після того, як він перерахував гроші на рахунок ОСОБА_12 , то зателефонував їй і повідомив, що гроші у визначеній сумі перераховані. Через деякий час йому зателефонував начальник відділу продажу ОСОБА_15 та повідомив, що гроші на рахунок ТОВ «УМК» не поступили. Після того, як йому повідомив дані відомості ОСОБА_15 , він зателефонував до ОСОБА_12 , яка попросила відстрочити перерахування обумовленої раніше суми на рахунок ТОВ «УМК» у начальника відділу продажів. Через деякий час йому знову зателефонував ОСОБА_15 та повідомив, що гроші на рахунок ТОВ «УМК» не поступили, тому в найкоротший термін квартири будуть продані. Після цього він зателефонував ОСОБА_12 , яка йому пообіцяла повернути грошові кошти, але до сьогоднішнього дня гроші ОСОБА_12 не повернула.

Також вказав на те, що має намір частинами повертати борг потерпілій, однак зараз не має такої можливості, оскільки не парцює.

Разом з тим, не зважаючи на часткове визнання своєї вини ОСОБА_3 , винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому правопорушень у повному обсязі підтверджується показаннями потерпілої та свідків, отриманими від них у судовому засіданні, а саме:

- потерпіла ОСОБА_16 надала суду показання про те, що у 2011 році вона працювала неофіційно в м. Києві, а ОСОБА_17 був її керівником. Розповіла йому про наміри покращити свої житлові умови, а саме продати свою квартиру і придбати більшу, але на той час у неї не було всієї суми грошей і ОСОБА_13 пообіцяв їй допомогти у вирішенні вказаного питання. ОСОБА_13 та ОСОБА_18 познайомили її з ОСОБА_3 , який пообіцяв зробити їй 20% знижку від вартості вибраного нею житла в новозбудованому будинку ТОВ «УМК». У квітні, більш точної дати вона не пам`ятє, вона приїхала до офісу ТОВ «УМК» та уклала попередній договір на придбання нової квартири. Після підписання договору ОСОБА_3 попросив віддати йому грошові кошти готівкою, які пообіцяв пізніше внести на рахунок ТОВ «УМК» на що вона погодилась та домовилась віддати гроші готівкою 12 квітня 2011 року. 12.04.2011 року, приблизно о 14 год. 00 хв. в автомобілі по вул. Пирогова, 2 в м. Києві вона разом з ОСОБА_13 передали готівкою грошові кошти у сумі 25 000 доларів США, що в еквіваленті на 12.04.2011р. складало 199095 грн., а обвинувачений написав розписку і пояснив, що гроші будуть переведені на рахунку ТОВ «УМК» через 2 тижні і він принесе їй квитанцію про надходження грошей на рахунок, а вона йому поверне розписку. Після неодноразових звернень до ОСОБА_3 вона зрозуміла, що він виконувати своє зобов*язання не збирається, а тому написала заяву у відділку міліції;

- свідок ОСОБА_13 надав суду показання про те, що він є знайомим потерпілої ОСОБА_11 та вони у 2011 році працювали разом. Ольга мала намір придбати квартиру у м.Києві. Він хотів допомогти та почав розпитувати у своїх знайомих про можливість придбати квартиру на пільгових умовах. Його знайома ОСОБА_19 порадила обвинуваченого ОСОБА_3 як особу, яка може допомогти із купівлею квартири. На попередній розмові вони домовились про умови укладення попереднього договору з будівельною компанією. Потерпіла, мати потерпілої разом із ним поїхали навесні 2011 року до будівельної компанії «УМК» для укладання попереднього договору та у цей же день договір уклали. Після цього вони утрьох поїхали за грошима. Зустрілись із ОСОБА_3 та їздили по місту до різних нотаріусів, оскільки хотіли оформити нотаріально передачу грошових коштів, але жодний нотаріус не хотів укладати такий договір. Після чого вони поїхали на вул. Пирогова у м.Києві, однак нотаріус, чий офіс там знаходився, відмовився нотаріально завіряти розписку. Після чого ОСОБА_20 сказала обвинуваченому написати розписку на аркуші папері. Текс розписки був звичайний, сума була 25 000 доларів США ОСОБА_19 розповідала йому, що обвинувачений займався поставкою продукції до будівельної компанії «УМК» і будівельна компанія розраховувалась готовими квартирами за поставлену продукцію. В подальшому обвинувачений не виконав покладені на нього обов`язки та не перевів кошти на рахунок ТОВ «УМК», посилаючись на те, що він відав гроші невідомій йому жінці і та його обдурила, однак обіцяв все владнати;

- свідок ОСОБА_21 надав суду показання про те, що у 2011 році він хотів придбати житло. Розпитував різних своїх знайомих, і одна із знайомих йому порадила обвинуваченого ОСОБА_3 як особу, яка може допомогти у купівлі квартир, а потім з ним познайомила. В квітні 2011 року обвинувачений запропонував йому придбати квартиру та заключити договір, однак він не заключив договір, тому що не назбирав зразу потрібну суму грошових коштів. В той день, коли потерпіла привезла грошові кошти, він знаходився поруч з автомобілем марки БМВ 740 та був свідком цієї події. Коли він стояв поруч з автомобілем, то бачив, як обвинувачений рахував грошові кошти на передньому сидінні, після того як обвинувачений порахував грошові кошти, він написав розписку на «торпеді» автомобіля. Після цього був свідком розмови обвинуваченого з невідомою йому особою по телефону про те, що він вже отримав грошові кошти, які йому передала потерпіла. Точну суму грошових коштів, яку потерпіла передала ОСОБА_3 , він повідомити не може, це було приблизно 15 000 доларів США;

- свідок ОСОБА_15 надав суду показання про те, що він працював в ТзОВ «УМК» на посаді начальника відділу продажу квартир у період 2007-2013р. р. Звільнився у зв`язку із досягненням пенсійного віку та зараз на пенсії. 04.02.2011р. до нього у офіс приїхала його знайома ОСОБА_12 та попросила допомогти її співробітниці, якій була потрібна на той момент квартира та попросила зробити хорошу знижку. Він з ОСОБА_12 домовився про знижку і вона пообіцяла купити ще чотири квартири, а також пообіцяла, що на інший об`єкт також знайде клієнтів, де в іншій новобудові вже був залитий фундамент. Через деякий час ОСОБА_12 прислала свого представника і це був ОСОБА_3 , який вибрав п`ять об`єктів нерухомості для придбання, після чого він уклав з ОСОБА_12 попередній договір на п`ять об`єктів (квартир). Також приблизно у цей час ним з потерпілою було укладено попередній договір на придбання об*єкту будівництва. Також вони з ОСОБА_12 узгодили дату, коли вона перерахує грошові кошти за об`єкти відповідно до попередніх договорів. Коли підійшла дата для перерахування коштів, яку вони попередньо узгодили з ОСОБА_12 , то грошові кошти так і не були перераховані. Після цього він зателефонував ОСОБА_12 , яка попросила відстрочити платіж до травня. Після чого він поговорив із керівником, який погодився надати відстрочку. В червні 2011 року так і не були перераховані грошові кошти за вибрані об`єкти, а тому об`єкти були продані іншим інвесторам. 04.12.2012 р. об`єкт будівництва по вул.Трутенка в м.Києві був введений в експлуатацію.

Крім того винність ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України, також підтверджується наступними доказами:

- витягом з ЄРДР за № 0011774, відповідно до якого було внесено відомості за заявою про кримінальне парвопорушення ОСОБА_10 щодо вчинення відносно неї шахрайських дій (т. справи 1, а.с. 121) ;

- постановою про порушення кримінальної справи та прийняття її до свого провадження від 11.11.2011 року (т. справи 1, а.с. 123);

- заявою про вчинення кримінального правопорушення, поданої ОСОБА_10 до УКР ГУМВС України в м.Києві від 29.08.2011 року, відповідно до якої вона повідомила про те, що в м.Києві біля станції метро «Університет» ОСОБА_3 шахрайським способом заволодів її грошовими коштами (т. справи 1, а.с. 124);

- довідкою ПАТ «Креді Агріколь Банк» щодо офіційного курсу долара станом на 12.04.2011 р.( т. справи 1, а.с. 125);

- копією листа ТОВ «УМК» від 24.10.2011 р. № 382, відповідно до якого встановлено, що 24.03.2011 р. між ТОВ «УМК» та ОСОБА_22 було укладено попередній договір №416/ФО-З1, у зв*язку із порушенням строку сплати гарантійної суми договір було анульовано. Також між ТОВ «УМК» та ОСОБА_3 було укладено попередній договір №274/ФО-А1, у зв*язку із порушенням строку сплати гарантійної суми договір було анульовано (т. справи 1, а.с. 128);

- постановою про відібрання зразків від 16.06.2014 року (т. справи 1, а.с. 129) ;
- оригіналом розписки від 12.04.2011 р., відповідно до якої ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_10 в борг грошові кошти у сумі 25 000 доларів США терміном до 30.04.2011 р. та зобов*язався їх повернути (т. справи 1, а.с. 130);

- протоколом про відібрання зразків для експертного дослідження від 16.06.2014 р., згідно якого у ОСОБА_3 було відібрано зразки підпису та почерку (т. справи 1, а.с. 132);

- висновокм експерта №753 від 25.06.2014 р., відповідно до якого встановлено, що рукописний текст та підпис у розписці від 12.04.2011 р. виконаний ОСОБА_3 ( т. справи 1, а.с. 141-146);

- оригіналом попереднього договору № 416/ОФ-З1 від 24.03.2011 р., відповідно до якого між ТОВ «УМК» та ОСОБА_22 (матір*ю потерпілої) сторони договору у майбутньому протягом певного строку укласти і належним чином оформити договір купівлі-продажу нерухомого майна квартири АДРЕСА_5 (т. справи 1, а.с.214);

Суд, оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиенні кримінального правопорушеня, яке потрібно кваліфікувати за ч.3 ст. 190 КК України як умисні дії, які виразились у заволодінні грошовими коштами потерпілої у великому розмірі.

Обираючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є тяжким кримінальним правопорушенням, обставини його вчинення, характер діяння, форму й ступінь вини обвинуваченого, мотивацію кримінального правопорушення і умисний протиправний характер вчиненого, дані про особу обвинуваченого, який розлучений, не працює, має на утриманні двох малолітніх дітей, за місцем проживання характеризується позитивно, під наглядом у лікаря нарколога або психіатра не перебуває, раніше не притягувався до адміністративної чи кримінальної відповідальності.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає можливим призначити обвинуваченому покарання, пов*язане з позбавленням волі.

Між тим, виходячи із фактичної тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, зокрема, характеру діяння, обстановки, способу, місця і часу його вчинення, з урахуванням форми, виду, ступеня вини, мотивів і мети кримінального правопорушення, обставин, що позитивно характеризують поведінку обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення і обставин, що безпосередньо пов`язані із вчиненням обвинуваченим кримінального правопорушення і характеризують поведінку останнього після вчинення кримінального правопорушення, та індивідуальних властивостей обвинуваченого, зокрема його віку, стану здоров`я, способу життя, а саме того, що ОСОБА_3 не працює, розлучений, має на утриманні двох малолітніх дітей, за місцем проживання характеризується позитивно, має намір відшкодувати потерпілій заподіяну шкоду, суд приходить до висновку, що вищенаведене істотно знижує фактичну ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень і ступінь небезпечності винної особи для суспільства, що у своїй сукупності утворює підставу для висновку суду про можливість звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, тобто можливість виправлення без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за його поведінкою та виконання покладених на нього судом у відповідності до ст. 76 КК України обов`язків.

Клопотання обвинуваченого про застосування до нього дії Закону України «Про амністію у 2014 році» за вчинене кримінальне правопорушення передбачене ст. 190 ч.3 КК України задоволенню не підлягає, оскільки, зважаючи на тяжкість кримінального правопорушення, за яким особу визнано винною, а саме за ч.3 ст. 190 КК України, ОСОБА_3 не підпадає під категорію осіб, визначену ст.1 вказаного Закону та може бути звільнений від відбування покарання лише у випадку дотримання вимог, визначених ст. 3 Закону України «Про амністію у 2014 році».

Питання про речові докази у кримінальному провадженні суд вирішує у порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Судові витрати у кримінальному провадженні підлягають стягненню з винної особи на користь держави.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 підлягає повному задоволенню в частині стягнення матеріальної шкоди завданої злочином з підстав, встановлених під час судового розгляду кримінального провадження, а саме доведености вини ОСОБА_3 у заволодінні грошовими коштами потерпілої у великому розмірі, у сумі 587 750 гривень, згідно вимог уточненої позовної заяви (25 000 доларів США х 23,51 грн. за курсом НБУ станом на 09.04.2015 р.)

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню в частині стягнення моральної шкоди, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення з підстав, встановлених судом, а саме того, що потерпіла зазнала душевних та психічних страждань у зв`язку з протиправною поведінкою ОСОБА_3 , погіршення емоційного та психічного стану, порушення нормального ритму життя, погрішення стосунків з рідними та близькими, порушення права власності потерпілої на вільне користування та розпорядження належним їй майном, що завдало додаткових страждань потерпілій, та вказану моральну шкоду суд оцінює у розмірі 20 000 гривень.

Запобіжний захід відносно засудженого у кримінальному провадженні не обирався.

Керуючись ст. ст. 369-371, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України і призначити йому покарання у виді 5 (п*яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням - іспитовим строком, тривалістю 3 (три) роки, якщо протягом указаного строку він не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 такі обов`язки:

1. не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції;

2. повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3. періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції

Запобіжний захід у кримінальному провадженні не обирався.

Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду в розмірі 587 750 (п*ятсот вісімдесят сім тисяч сімсот п*ятдесят) гривень 00 копійок та моральну шкоду у розмірі 20 000 (двадцяти тисяч) гривень 00 копійок, а всього стягнути 607 750 (шістсот сім тисяч сімсот п*ятдесят) гривень 00 копійок.

В решті заявлених вимог - відмовити

Речові докази залишити зберігатись у матеріалах справи.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави вартість проведеної почеркознавчої експертизи у розмірі 491 (чотириста дев*яносто одну) гривню 40 копійок.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1