Вирок
Іменем України
30.09.2015 року Франківський районний суд м. Львова в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові кримінальне провадження №0000539 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Замок Жовківського району Львівської області, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 03.02.1994 року Львівським обласним судом за ч.1 ст. 86 КК України (в редакції 1960р.) до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, на основі ст.9 п. «Б» Указу президента України від 27.07.1996 року «Про амністію» не відбутий строк скорочено на ? (всього до відбування 2 роки 3 місяці 7 днів)

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 213 КК України, -

в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 , відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб підприємців №20456035 від 20.04.2015 не являючись суб`єктом господарювання та згідно відповіді з Департаменту економічного розвитку, торгівлі та промисловості №1-44-2056 від 21.04.2015р., не являючись суб`єктом господарювання, який наділений правом здійснювати операції з металобрухтом, тобто, всупереч встановленого чинним законодавством порядку здійснення операцій з металобрухтом як різновиду підприємницької діяльності, діючи без відповідної державної реєстрації та спеціального дозволу (ліцензії), одержання якого передбачено законодавством - Законом України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» від 01.06.2000 року, діючи з корисливих мотивів і з метою власного збагачення, облаштував незаконний приймальний пункт металобрухту в тимчасовій споруді, що розташована за адресою: м. Львів, між будинками №3 по вул. Перфецького та АДРЕСА_2 , для здійснення у ньому незаконних операцій з брухтом кольорових та чорних металів. Так, 10.03.2015р., знаходячись за вище вказаною адресою, ОСОБА_5 продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на недозволені операції по збиранню, заготівлі та реалізації брухту чорних та кольорових металів, використовуючи заздалегідь приготовлене вагове обладнання, придбав у гр. ОСОБА_6 за ціною 115 грн. металобрухт. Таким чином, своїми умисними діями, вчинив здійснення операцій з брухтом кольорових і чорних металів без державної реєстрації та спеціального дозволу (ліцензії), одержання якого передбачено законодавством та організацію незаконного пункту прийому, схову та збуту металобрухту, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.213 КК України.
В підготовчому судовому засіданні в розпорядження суду поступила угода про визнання винуватості від 29.04.2015 року, укладена між прокурором прокуратури Франківського району м. Львова ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_4 , на підставі ст. ст. 468, 469, 472 КПК України, укладену в приміщенні прокуратури Франківського району м. Львова за адресою м. Львів вул. Г.Чупринки, 85, за умовами якої сторони погодились на повне визнання своєї винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України та призначення йому покарання у вигляді 150 годин громадських робіт.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтримавши угоду, повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 213 КК України та пояснив, що він повністю розуміє права, надані законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом, а тому просить затвердити угоду.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 його вина підтверджується зібраними по справі доказами, дійсність та достовірність яких учасниками судового розгляду не оспорюються.

Враховуючи наведене, слід затвердити угоду про визнання винуватості з тих підстав, що така відповідає вимогам ст. 472 КПК України, обвинувачений в судовому засіданні визнав себе винуватим за ч.1 ст. 213 КК України та просив затвердити вказану угоду. Крім того, ОСОБА_4 роз`яснено вимоги ст. 473, ч.4 ст.474, ч.5 ст. 474, ст. 476 КПК України. Суд прийшов до переконання, що укладення угоди є добровільним, визначений в угоді вид покарання передбачений санкцією статті за якою кваліфіковано кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 .

Підстав для відмови у затвердженні угоди про визнаня винуватості суд не вбачає.

З наведених міркувань та керуючись ст.ст. 183, 472, 474, 475 КПК України, суд, -

з а с у д и в :
Затвердити угоду про визнання винуватості від 29.04.2015 року, укладену між прокурором прокуратури Франківського району м. Львова ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 213 КК України та призначити покарання у вигляді громадський робіт на строк сто п`ятдесят годин.
На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя ОСОБА_1