Справа № 460/3532/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/783/722/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2015 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 22.09.2015 року про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту без визначення застави,
встановила:
Ухвалою слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 22.09.2015 року задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме з 20 вересня 2015 року до 18 листопада 2015 року, з подальшим утриманням в Львівському слідчому ізоляторі УДПтСУ у Львівській області.
Не погоджуючись із даною ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 22.09.2015 року, а у задоволенні клопотання заступника начальника СВ Яворівського РВ ГУ МВС України у Львівській області відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що оскаржувана ухвала не відповідає вимогам КПК та практиці Європейського суду з прав людини, оскільки, як вказує апелянт, вказано лише одну підставу це підозра у вчиненні умисного злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, що відноситься до категорії тяжких. Під час розгляду даного клопотання, на думку апелянта, не встановлено обставин, які б свідчили про існування ризиків, зазначених у клопотанні, а наведена слідчим обставина, як вважає апелянт, сама по собі не може бути однозначною підставою для застосування запобіжного заходу. Апелянт зазначає, що слідчий суддя і слідчий обмежились формальним наведенням існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не навівши відповідні докази. Характеризуючи дані підозрюваного, як вважає апелянт, не свідчать про обґрунтованість обрання запобіжного заходу, а навпаки свідчить про недоцільність тримання підозрюваного під вартою, а саме згідно характеристики ОСОБА_8 зарекомендував себе з позитивної сторони, не притягувався до кримінальної відповідальності, йому не пред`явлено підозр у вчиненні інших кримінальних правопорушень, з протоколу допиту вбачається що свою вину у нанесенні тілесних ушкоджень визнав, з протоколу затримання вбачається, що підозрюваний дізнавшись, що його шукають одразу з`явився до правоохоронних органів, згідно довідок не числиться на обліках в лікаря нарколога чи психіатра. Апелянт зазначає, що як під час допиту так і під час розгляду клопотання слідчим суддею ОСОБА_8 визнав той факт, що міг нанести ножем під час конфлікту тілесне ушкодження та вказав, що кається та просить суворо не карати.

При апеляційному розгляді захисник підтримав вимоги апеляційної скарги, пославшись на доводи та мотиви, що зазначені у скарзі.

Прокурор заперечив апеляційну скаргу та наведені в ній мотиви.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши вимоги апеляційної скарги та матеріали клопотання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

З повідомлення про підозру від 20.09.2015 року, яке було органом досудового слідства пред`явлено ОСОБА_8 , вбачається, що останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, а саме в умисному заподіянні тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння (а.с. 8).

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років

Санкцією ч.1 ст.121 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, тобто ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Колегія суддів вважає, що надані слідчим та прокурором докази доводять обставини, що свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення за ч.1 ст.121 КК України, що стверджується протоколом допиту підозрюваного (а.с.9-10), випискою № 8978 із медичної карти стаціонарного хворого потерпілого ОСОБА_9 (а.с.17), протоколами допиту свідків (а.с.18-24), протоколом пред`явлення особи для впізнання (а.с.25-26).

Крім цього, колегія суддів переконана, що у цьому кримінальному провадженні існує ризик, а саме те, що ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового слідства та суду. До такого висновку колегія суддів прийшла через те, що будучи допитаний в якості підозрюваного ОСОБА_8 слідчому повідомив, що ніде не працює, хоча в подальшому було встановлено, він є військовослужбовцем, таким чином підозрюваний намагався ввести в оману орган досудового слідства, отже обґрунтовано існує вищезазначений ризик.

Таким чином, колегія суддів приходить до переконання, що підозрюваному ОСОБА_8 слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, але при цьому на думку колегії суддів необхідно визначити розмір застави.

Згідно з ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Проте, слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі жодним чином не мотивував свого рішення про не визначення розміру застави при застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а отже ця ухвала підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Колегія суддів вважає за необхідне, у відповідності до п.2 ч.5 ст.182 КПК України, визначити ОСОБА_8 заставу в розмірі шестидесяти розмірів мінімальної заробітної плати, при цьому колегія суддів враховує майновий стан та особу підозрюваного, який є військовослужбовцем, сам з`явився до органу досудового слідства та не чинив опору при затриманні, активно сприяє розкриттю злочину, про що свідчать його зізнавальні покази (а.с.9-10).

Зазначений розмір застави на думку колегії суддів буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірним для підозрюваного.

Таким чином, колегія суддів дійшла до переконання, що ухвалу слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 22.09.2015 рокупро обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту без визначення розміру застави слід скасувати, та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначити йому розмір застави в сумі шестидесяти розмірів мінімальної зарплати.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.177, 182, 183, 194, 376, 405, 407, 424 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А:
Ухвалу слідчого судді слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 22.09.2015 рокупро обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави скасувати.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів та визначити йому заставу в сумі шестидесяти розмірів мінімальної заробітної плати, що становить 82560 гривень, при внесенні якої підозрюваний підлягає звільненню з-під варти.

Роз`яснити ОСОБА_8 , що при внесенні застави на нього покладаються обов`язки, передбачені ч.7 ст.42, ст.182 КПК України.

Закінчення строку дії ухвали є 18 листопада 2015 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Судді: