Справа № 127/9708/15-к
Провадження № 1-кп/127/757/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 грудня 2015 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.11.2014 р. за № 0008339, 14.01.2015 р. за № 0000182 та 21.02.2015 р. за № 001056 за обвинуваченням:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Медведівка Літинського району Вінницької області, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

26.11.2007 р. Хмільницьким міськрайонним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

21.02.2008 р. Літинським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185 КК України з урахуванням ст. 71 КК України до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі;

09.10.2012 р. Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 27.06.2014 р. на підставі акту амністії;

29.04.2015 р. Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

07.05.1997 р. Замостянським районним судом м. Вінниці за ч. 2 ст. 140 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі з відстрочкою покарання на 1 рік 6 місяців та сплатою штрафу в розмірі 850 грн.;

09.06.1998 р. Замостянським районним судом м. Вінниці за ч. 3 ст. 140 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

04.04.2003 р. Замостянським районним судом м. Вінниці за ч. 1 ст. 263, ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України (2001 р.), ч. 3 ст. 206, ч. 3 ст. 143, 70 КК України (1960 р.) до покарання у виді 10 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

18.11.2014 р. біля 10.00 год. ОСОБА_10 разом з невстановленою особою, проходячи по вул. С. Наливайка в м. Вінниці, побачили ОСОБА_8 , після чого у них виник спільний умисел, спрямований на заволодіння її майном. В подальшому ОСОБА_10 та невстановлена особа вступили між собою у злочинну змову, направлену на протиправне заволодіння майном ОСОБА_8 .

Після цього реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_10 та невстановлена особа почали йти за ОСОБА_8 , очікуючи на слушний момент для вчинення злочину. Проходячи поблизу будинку № 20 по вул. С. Наливайка в м. Вінниці, невстановлена особа з метою відволікання уваги ОСОБА_8 підкинула на землю перед останньою муляж пакунку з грошима у доларах США і, почавши з ОСОБА_8 розмову, запропонувала розділити дані гроші порівну. Вказані дії невстановленої особи були спрямовані для полегшення доступу до майна ОСОБА_8 та реалізації спільного зі ОСОБА_10 злочинного наміру, спрямованого на заволодіння майном ОСОБА_8 . Тим часом ОСОБА_10 , скориставшись моментом, підійшов ззаду до ОСОБА_8 та відкрито шляхом ривка заволодів її сумкою, після чого на її очах витягнув з кишені сумки грошові кошти в сумі 120 грн. та 780 Євро, що згідно з курсом НБУ станом на 18.11.2014 р. еквівалентно 14874,6 грн. В подальшому ОСОБА_10 та невстановлена особа з місця вчинення злочину зникли, викраденим майном розпорядились на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 14994,6 грн.

13.01.2015 р. біля 19.00 год. ОСОБА_10 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 , помітив в користуванні ОСОБА_9 її мобільний телефон марки «Samsung». В цей момент у ОСОБА_10 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. Реалізовуючи свій злочинний умисел, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_10 шляхом вільного доступу викрав з дивану, розташованого у кімнаті вищевказаного помешкання, мобільний телефон, належний ОСОБА_9 .

Після цього ОСОБА_10 викраденим розпорядився на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_9 матеріальної шкоди згідно з висновком експерта № 203 від 18.03.2015 р. на суму 180,54 грн.

20.02.2015 р. біля 20.30 год. ОСОБА_10 , перебуваючи на перехресті вул. Топольського 2-й пров. Р. Зорги у м. Вінниці, побачив неповнолітнього ОСОБА_7 , який розмовляв по телефону й після закінчення розмови поклав свій мобільний телефон до кишені. В цей момент у ОСОБА_10 виник злочинний умисел, направлений на протиправне заволодіння вказаним мобільним телефоном. Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_10 , підбурюваний жагою до легкої наживи, з корисливих спонукань підійшов до ОСОБА_7 та незаконно, умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, відкрито витягнув із зовнішньої кишені куртки останнього мобільний телефон марки «Prestigio». Після цього ОСОБА_10 з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, заподіявши законному представнику ОСОБА_12 матеріальної шкоди відповідно до висновку експерта № 27/4296 від 26.03.2015 р. на суму 1061,12 грн.

Крім того, органами досудового розслідування ОСОБА_11 обвинувачується у тому, що 18.11.2014 р. біля 10.00 год. ОСОБА_11 разом зі ОСОБА_10 , проходячи по вул. С. Наливайка в м. Вінниці, побачили ОСОБА_8 , після чого у них виник спільний умисел, спрямований на заволодіння її майном. В подальшому ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вступили між собою у злочинну змову, направлену на протиправне заволодіння майном ОСОБА_8 .

Після цього реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 почали йти за ОСОБА_8 , очікуючи на слушний момент для вчинення злочину. Проходячи поблизу будинку № 20 по вул. С. Наливайка в м. Вінниці, ОСОБА_11 з метою відволікання уваги ОСОБА_8 підкинув на землю перед останньою муляж пакунку з грошима у доларах США і, почавши з ОСОБА_8 розмову, запропонував розділити дані гроші порівну. Вказані дії ОСОБА_11 були спрямовані для полегшення доступу до майна ОСОБА_8 та реалізації спільного зі ОСОБА_10 злочинного наміру, спрямованого на заволодіння майном ОСОБА_8 . Тим часом ОСОБА_10 , скориставшись моментом, підійшов ззаду до ОСОБА_8 та відкрито шляхом ривка заволодів її сумкою, після чого на її очах витягнув з кишені сумки грошові кошти в сумі 120 грн. та 780 Євро, що згідно з курсом НБУ станом на 18.11.2014 р. еквівалентно 14874,6 грн. В подальшому ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з місця вчинення злочину зникли, викраденим майном розпорядились на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 14994,6 грн.

Обвинувачений ОСОБА_10 в судовому засіданні винуватість у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав та суду пояснив, що взимку він гуляв і побачив потерпілого ОСОБА_13 , який розмовляв по телефону і пройшов повз нього. Він підійшов до потерпілого і попросив дати телефон, щоб зателефонувати, проте потерпілий промовчав, тому він поклав потерпілому руку на плече і знову повторив, щоб той дав телефон для здійснення дзвінка. Потерпілий дав йому свій мобільний телефон, після чого він пішов від потерпілого. Наміру телефонувати він не мав, а так сказав потерпілому, щоб забрати в нього телефон.

За шию він ОСОБА_13 не тримав, взяв потерпілого за куртку і поклав йому руку на плече.

Взимку в другій половині дня він йшов по вул. Фурманова до знайомого. Вони спілкувались і приблизно через дві години прийшла ОСОБА_14 , Він взяв мобільний телефон, що лежав на дивані, викинув карточку, а телефон в подальшому продав. До коридору він не заходив, телефон забрав на дивані, коли за ним ніхто не спостерігав.

Стосовно заволодіння грошовими коштами потерпілої ОСОБА_15 він з товаришем прийшов до банку. Вони побачили в руках у потерпілої пакунок, схожий на грошові кошти і вирішили ним заволодіти. Він підійшов до потерпілої і кинув перед нею муляж доларів США і почав з нею розмову. В цей час його товариш підійшов до них і з сумки потерпілої витягнув грошові кошти, після чого вони почали тікати.

ОСОБА_16 до вчинення даного злочину не причетний. Товариша звуть ОСОБА_17 , в камері він повідомляв про ОСОБА_18 , оскільки вони домовились називати один одного іншими іменами: він називав товариша ОСОБА_18 , а той його ОСОБА_19 . Товариш, з яким він вчинив злочин відносно ОСОБА_15 , проживає в м. Києві.

Обвинувачений ОСОБА_11 в судовому засіданні винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав та суду пояснив, що до вчинення інкримінованого йому злочину він не причетний.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що ввечері біля 20.30 год. він йшов від хрещеної додому і говорив по телефону. Після закінчення розмови він поклав телефон до кишені. До нього підійшов ОСОБА_20 і попросив телефон, щоб подзвонити, на що він повідомив обвинуваченому, що на рахунку немає коштів. Після цього він пішов, однак обвинувачений його наздогнав, взяв в районі шиї і сказав віддати телефон. Забравши його мобільний телефон, обвинувачений пішов.

Потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що вона в банку отримала кошти в сумі 770 євро, поклала їх до сумки. Вийшовши з автобуса на зупинці, вона помітила, що за нею йде чоловік. Потім він сказав, що знайшов гроші й запропонував поділитись. В цей час до них підійшов ОСОБА_20 і почав виривати в неї сумку, забравши її гроші. Чоловік, який почав з нею розмовляти за зростом був такий, як ОСОБА_16 , але це не він: у ОСОБА_21 та чоловіка, який з нею розмовляв, не схожі носи.

Коли ОСОБА_20 вирвав у неї сумку, інший чоловік стояв біля неї. ОСОБА_20 та чоловік між собою не спілкувались.

Потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що взимку, дати вона не пам`ятає, вона пішла до свого знайомого на вул. Фурманова. В нього були ще знайомі. Вона трохи прибрала, телефон поклала до кишені куртки, яку повішала в коридорі. ОСОБА_20 в цей час був у кімнаті на дивані. Потім вона виявила зникнення її мобільного телефону.

Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні пояснив, що в березні 2015 року його запросили понятим. Потерпіла показувала на фото в кабінеті слідчого і впізнала одного з чоловіків, який її пограбував. Потерпілій надавались листки з фото і вона впізнала на них двох чоловіків. При цьому потерпіла не вагалася, їй ніхто не підказував. Листок з фотографіями дістали в його присутності, фотографії вже були наклеєні.

Свідок ОСОБА_23 в судовому засіданні пояснила, що син в листопаді постійно перебував вдома, оскільки його перевіряла КВІ. На той час вдома проводили ремонт і вона залишала сина з грошима. Крім того, у сина була загіпсована рука до 18.11.2014 р. Де знаходився син 26.11.2014 р. вона не пам`ятає. Також вдома працювали хлопці, які робили ремонт і син разом з ними ходив купувати матеріали.

Свідок ОСОБА_24 в судовому засіданні пояснив, що він працював у ОСОБА_21 його найняла мати обвинуваченого для проведення ремонту. Вони разом купували цемент на Центральному ринку. ОСОБА_16 на час проведення ремонту постійно був з ними.

Свідок ОСОБА_25 в судовому засіданні пояснив, що він у ОСОБА_21 робив ремонт, гроші їм давала мати обвинуваченого, а також ОСОБА_26 . Про придбані матеріали звітували накладними. Протягом роботи ОСОБА_16 їм також допомагав. Приблизно в десятих числах листопада ОСОБА_16 був весь день вдома. Також приблизно в цей же час у ОСОБА_21 на руці був гіпс.

Свідок ОСОБА_27 в судовому засіданні пояснив, що його з дружиною запросили взяти участь у слідчому експерименті, під час якого була присутня жінка років 70-ти і два чоловіка, як він зрозумів підозрювані. Потерпіла розповідала, що їхала з банку, де отримала гроші, а коли вийшла з маршрутки, до неї підійшов один чоловік і почав з нею розмову. Потім він підняв якийсь пакет, показав гроші. Потім до них підійшов ще один чоловік, який сказав, що гроші належить йому. Він перерахував кошти і сказав, що наявні не всі.

Свідок ОСОБА_28 в судовому засіданні пояснила, що її було запрошено в якості понятої, коли на вул. С. Наливайка в м. Вінниці біля школи № 19 привели хлопця в кайданах, який розказував і показував, звідки він йшов з іншим хлопцем, де вчинили грабіж, розповів, як схопив сумку. При цьому хлопець сказав, що його напарник втік. Також хлопець описав напарника і показав його на фото.

Свідок ОСОБА_29 в судовому засіданні пояснив, що в березні його запросили в якості понятого, в його присутності бабусі дали фото і вона вказала на одне з них. Після проведення слідчого експерименту вони підписали протокол.

Судом також було досліджено й інші докази, зібрані у справі, а саме:

-протокол огляду місця події від 20.02.2015 р., відповідно до якого під час огляду прилеглої території до перехрестя вул. Топольського 2-й пров. Р. Зорги у м. Вінниці будь-яких слідів злочину не виявлено;

-копії технічної документації, квитанції та накладної на придбання мобільного телефону марки «Prestigio», згідно з якими вартість останнього становила 2159,63 грн.;

-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.03.2015 р., відповідно до якого ОСОБА_7 впізнав особу на фото № 2, яка заволоділа його мобільним телефоном;

-висновок експерта № 235 від 25.03.2015 р., згідно з яким залишкова вартість мобільного телефону марки «Prestigio» станом на 21.02.2015 р. могла складати 1061,12 грн.;

-протокол проведення слідчого експерименту від 31.03.2015 р., відповідно до якого ОСОБА_10 розповів і показав на місцевості, яким чином ним було вчинене заволодіння мобільним телефоном ОСОБА_7 ;

-копії технічної документації та квитанцій на придбання в Інтернет-магазині мобільного телефону марки «Samsung»;

-висновок експерта № 203 від 18.03.2015 р., відповідно до якого залишкова вартість мобільного телефону марки «Samsung» станом на 13.01.2015 р. могла складати 180,54 грн.;

-протокол огляду місця події від 08.06.2015 р., згідно з яким в приміщенні Вінницького МВ ВМВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_30 видав працівникам міліції копію паспорта на ім`я ОСОБА_10 , в якого він придбав мобільний телефон;

-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.06.2015 р., відповідно до якого ОСОБА_9 впізнала особу на фото № 1, з якою вона перебувала у квартирі, де виявила зникнення належного їй мобільного телефону; згідно з довідкою до протоколу на фото № 1 зображено ОСОБА_10 ;

-протокол проведення слідчого експерименту з ОСОБА_9 від 17.06.2015 р., згідно з яким остання розповіла та показала на місці, де вона була у гостях, де залишила мобільний телефон і яким чином виявила його зникнення;

-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.06.2015 р., відповідно до якого ОСОБА_30 впізнав особу на фото № 1, в якої він придбав мобільний телефон марки «Samsung», з довідки до вказаного протоколу випливає, що на фото № 1 зображено ОСОБА_10 ;

-протокол проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_30 від 17.06.2015 р., згідно з яким останній розповів та показав, яким чином ним у ОСОБА_10 було придбано мобільний телефон;

-протокол пред`явлення речей для впізнання за фотознімками від 15.06.2015 р., відповідно до якого ОСОБА_10 пізнав мобільний телефон, зображений на фото № 1, як той, що він викрав 13.01.2015 р., перебуваючи в будинку АДРЕСА_4 ;

-протокол проведення слідчого експерименту зі ОСОБА_10 від 22.06.2015 р., згідно з яким останній розповів та показав яким чином заволодів мобільним телефоном марки «Самсунг» в будинку АДРЕСА_5 (телефон взяв у кімнаті);

-копію заяви про видачу готівки від 18.11.2014 р., відповідно до якої ОСОБА_8 у відділенні № 2 ПУМБ м. Вінниці отримала готівку в сумі 780 євро;

-довідку за підписом в.о. начальника УНБУ у Вінницькій області ОСОБА_31 , відповідно до якої офіційний курс гривні до 100 євро станом на 18.11.2014 р. становив: з 00.00 год. до 14.00 год. 1907,1370 грн., з 14.00 год. 1906,9121 грн.;

-протокол огляду місця події від 18.11.2014 р., згідно з яким оглянуто місце заволодіння грошовими коштами ОСОБА_8 , описано обстановку;

-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.03.2015 р., відповідно до якого ОСОБА_8 впізнала особу на фото № 3, яка 18.11.2014 р. біля 10.00 год. поблизу будинку № 22 по вул. С. Наливайка в м. Вінниці заволоділа її коштами, з довідки до протоколу випливає, що на фото № 3 зображено ОСОБА_11 ;

-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.03.2015 р., згідно з яким ОСОБА_8 впізнала особу на фото № 2, яка 18.11.2014 р. біля 10.00 год. поблизу будинку № 22 по вул. С. Наливайка в м. Вінниці заволоділа її коштами, з довідки до протоколу випливає, що на фото № 2 зображено ОСОБА_10 ;

-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.05.2015 р., відповідно до якого ОСОБА_10 впізнав особу на фото № 2, яка 18.11.2014 р. спільно з ним заволоділа грошовими коштами ОСОБА_8 , з довідки до протоколу випливає, що на фото № 2 зображено ОСОБА_11 ;

-протокол проведення слідчого експерименту зі ОСОБА_10 від 21.05.2015 р., згідно з яким останній розповів та показав на місцевості, яким чином він спільно з ОСОБА_11 заволодів грошовими коштами ОСОБА_8 ;

-протокол проведення слідчого експерименту з ОСОБА_8 від 27.03.2015 р., відповідно до якого остання розповіла та показала на місцевості, яким чином невідомі їй особи заволоділи її грошовими коштами;

-протокол про результати здійснення негласної слідчої (розшукової) дії від 02.04.2015 р., згідно з яким зафіксовано розмови ОСОБА_10 за час його перебування 23.03.2015 р. та 24.03.2015 р. під вартою, в ході яких останній повідомив про обставини відкритого заволодіння грошовими коштами в сумі 740 євро спільно з особою на ім`я ОСОБА_18 .

Аналізуючи показання обвинувачених, потерпілих, свідків, зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України суд вирішує лише ті питання, які винесені сторонами кримінального провадження на його розгляд і відносяться до його компетенції.

Таким чином, за фактами вчинення злочинів відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_7 суд обмежується дослідженням лише тих доказів, клопотання про дослідження яких було заявлене сторонами кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_10 в судовому засіданні факту заволодіння мобільним телефоном ОСОБА_9 не заперечував, зазначивши лише, що мобільний телефон взяв не з кишені куртки останньої, а на дивані в кімнаті. Аналогічні відомості обвинуваченим було повідомлено і під час проведення з ним слідчого експерименту. Потерпіла ж ОСОБА_9 з цього приводу пояснила, що телефон вона залишила в кишені куртки, а ОСОБА_10 був на дивані в кімнаті.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що факт заволодіння мобільним телефоном потерпілої обвинуваченим не заперечується, об`єктивних даних, які б спростовували твердження обвинуваченого щодо способу заволодіння мобільним телефоном потерпілої суду надано не було, суд приходить до переконання, що слід вважати доведеним факт заволодіння обвинуваченим мобільним телефоном потерпілої, який знаходився на дивані в кімнаті.

З огляду на викладене суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_10 за фактом заволодіння мобільним телефоном ОСОБА_9 охоплюються складом злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), кваліфікуючою ознакою якого є вчинення злочину повторно.

Обвинувачений ОСОБА_10 в судовому засіданні також не заперечував факту заволодіння мобільним телефоном ОСОБА_7 . При цьому обвинувачений в судовому засіданні пояснив, що він помітив потерпілого, який розмовляв по телефону, після чого пішов за ним. Підійшовши до ОСОБА_7 , він попросив дати мобільний телефон для здійснення дзвінка. ОСОБА_7 промовчав, тому він поклав тому руку на плече і повторив прохання (вимогу) дати мобільний телефон, після чого останній передав йому мобільний телефон. Отримавши мобільний телефон ОСОБА_7 , він пішов. Також суд враховує, що обвинувачений в судовому засіданні повідомив, що наміру телефонувати він не мав, а так сказав потерпілому, щоб забрати в нього телефон. Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні підтвердив показання обвинуваченого. Крім того, вищевказані показання обвинуваченого узгоджуються з відомостями, викладеними у протоколі проведення з ним слідчого експерименту від 31.03.2015 р.

При вирішенні питання щодо кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_10 за даним фактом суд приймає до уваги роз`яснення, викладені в п. п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06.11.2009 р. «Про судову практику у справах про злочини проти власності», згідно з якими розрізняючи крадіжку і грабіж, слід виходити зі спрямованості умислу винної особи та даних про те, чи усвідомлював потерпілий характер вчинюваних винною особою дій.
Таким чином, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_10 за фактом заволодіння майном ОСОБА_7 охоплюються складом злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), кваліфікуючою ознакою якого є вчинення злочину повторно.
Обвинувачений ОСОБА_10 в судовому засіданні не заперечував факту відкритого заволодіння майном ОСОБА_8 , даючи чіткі та послідовні показання з цього приводу. Так, обвинувачений ОСОБА_10 в судовому засіданні повідомив, що він разом зі своїм спільником побачив у потерпілої грошові кошти і вони вирішили ними заволодіти. Тому він підійшов до потерпілої і сказав, що знайшов пакунок доларів, почавши таким чином розмову з потерпілою. В подальшому до них підійшов його спільник, який вихопив з сумки потерпілої пакунок з євро. При цьому суд враховує, що вказані показання стосовно способу заволодіння майном потерпілої ОСОБА_8 узгоджуються з показаннями потерпілої та відомостями, викладеними в протоколі проведення зі ОСОБА_10 та ОСОБА_8 слідчого експерименту (т. 4, а. с. 45-60). Разом з тим, суд враховує, що потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні повідомила, що розмову з нею розпочав спільник ОСОБА_10 , після чого ОСОБА_10 підійшов до них, витягнув з її сумки гаманець з грошима, а після цього його спільник вихопив у ОСОБА_10 і почав тікати. Вказану неузгодженість у показаннях потерпілої та обвинуваченого суд до уваги не приймає, оскільки обвинувачений ОСОБА_10 в судовому засіданні вищевказаних обставин не заперечував. Крім того, суд враховує, що ОСОБА_10 повідомив суду, що муляж доларів США він придбав на ринку в м. Києві. Усі дії щодо заволодіння майном потерпілої були вчинені на виконання спільного умислу з його спільником відповідно до обговорених ролей.
Разом з тим, суд приймає до уваги, що обвинувачений ОСОБА_10 в судовому засіданні повідомив, що з обвинуваченим ОСОБА_11 він познайомився під час здійснення досудового розслідування, раніше ОСОБА_11 не бачив. Обвинувачений ОСОБА_11 в судовому засіданні вищевказані твердження ОСОБА_10 підтримав, зазначивши, що на час вчинення інкримінованого йому злочину він перебував вдома. Показання свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , які в судовому засіданні підтвердили факт перебування обвинуваченого ОСОБА_11 вдома на час вчинення інкримінованого йому злочину суд до уваги не приймає. Так, свідок ОСОБА_23 є матір`ю обвинуваченого, про свідків ОСОБА_24 та ОСОБА_25 під час відкриття матеріалів кримінального провадження стороною захисту заявлено не було, що позбавило сторону обвинувачення здійснити їх допит. Крім того, суд враховує, що вказані свідки в судовому засіданні не могли пояснити, чому вони запам`ятали саме події, які мали місце 18.11.2014 р., не пам`ятаючи інших подій в інші дні. При цьому суд також враховує, що вказані свідки, даючи відповіді на питання сторін кримінального провадження, повідомили про обставини, які не узгоджуються з показаннями обвинуваченого ОСОБА_11 , зокрема, стосовно прийняття обвинуваченим участі у проведенні ремонтних робіт.

Стороною обвинувачення на підтвердження причетності ОСОБА_11 до вчинення інкримінованого йому злочину надано протоколи впізнання особи за фотокартками, відповідно до яких обвинувачений ОСОБА_10 та потерпіла ОСОБА_8 впізнали ОСОБА_11 , як особу, що спільно зі ОСОБА_10 заволоділа майном потерпілої (т. 4, а. с. 36-38, 42-44). При цьому ч. 1 ст. 228 КПК України регламентовано, що перед тим, як пред`явити особу для впізнання, слідчий, прокурор попередньо з`ясовує, чи може особа, яка впізнає, впізнати цю особу, опитує її про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу, про що складає протокол. В наданих суду протоколах пред`явлення особи для впізнання відсутнє посилання на прикмети, за якими ОСОБА_10 та ОСОБА_8 впізнають ОСОБА_11 . Свідки ОСОБА_32 та ОСОБА_29 поняті, які були присутні під час проведення вказаної слідчої дії, також не повідомляли в судовому засіданні, що ОСОБА_10 та ОСОБА_8 перед проведенням впізнання зазначали прикмети, за якими вони мають намір впізнати спільника ОСОБА_10 . Об`єктивних відомостей, які б свідчили про критерії відбору фотокарток для проведення впізнання спільника ОСОБА_10 , суду також надано не було.
Також суд приймає до уваги, що допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 зазначила, що вона не може впізнати ОСОБА_11 як особу, що спільно зі ОСОБА_10 вчинила злочин відносно неї, оскільки у ОСОБА_11 ніс не такий, як у нападника. При цьому потерпіла зазначила, що під час проведення досудового розслідування вона підписала протокол пред`явлення особи для впізнання за фотокартками, оскільки працівники міліції повідомили їй, що чоловік, який вчинив злочин, признався і повідомив, що на фотокартці зображено його спільника. Посилання сторони обвинувачення на наявність у матеріалах справи заяви потерпілої про чинення на неї тиску (т. 4, а. с. 61), як на підставу для критичного оцінювання вищевказаних показань потерпілої суд до уваги не приймає. Так, потерпіла в судовому засіданні чітко впізнала ОСОБА_10 , як особу, що вчинила відносно неї злочин. Вищевказані показання щодо неможливості впізнання ОСОБА_11 , також стосовно його несхожості на нападника, який спільно зі ОСОБА_10 вчинив відносно неї злочин, потерпілою було надано 12.06.2015 р., тобто до початку прийняття участі захисниками ОСОБА_11 у справі (т. 3, а. с. 112). При повторних допитах потерпілої за клопотанням обвинуваченого ОСОБА_11 остання підтримала раніше надані показання, які вона давала під час її первинного допиту 12.06.2015 р. Крім того, у заяві, на яку посилалась сторона обвинувачена, відсутні відомості, що потерпіла первинні показання також надала під тиском й вони не відповідають дійсності.
Окрім наведеного, суд враховує, що стороною обвинувачення надано суду протокол про результати здійснення негласної слідчої (розшукової) дії від 02.04.2015 р., згідно з яким зафіксовано розмови ОСОБА_10 за час його перебування 23.03.2015 р. та 24.03.2015 р. під вартою, в ході яких останній повідомив про обставини відкритого заволодіння грошовими коштами в сумі 740 євро спільно з особою на ім`я ОСОБА_18 (т. 4, а. с. 131). В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 повідомив, що інкримінований йому злочин він вчинив з особою на ім`я ОСОБА_17 , з яким була досягнута попередня домовленість, відповідно до якої ОСОБА_10 називав вказану особу ОСОБА_18 , а той його ОСОБА_19 . При цьому обвинувачений ОСОБА_10 в судовому засіданні повідомив, що вказана особа проживає у м. Києві. Об`єктивних даних, які б свідчили що особа, з якою ОСОБА_10 вчинив злочин відносно ОСОБА_8 , та ОСОБА_11 є однією і тією ж особою, суду надано не було.

Посилання сторони обвинувачення на ту обставину, що в матеріалах особової справи відносно ОСОБА_11 , заведеної під час перевірки дотримання ним вимог обраного відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, наявні відомості, які свідчать про неправдивість показань ОСОБА_11 щодо його перебування вдома, суд до уваги не приймає. Так, в ході здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, як випливає з наданих суду документів, відносно ОСОБА_11 було обрано запобіжний захід у вигляді утримання під вартою. Крім того, матеріали вищевказаної особової справи стороні захисту відкриті відповідно до вимог ст. 290 КПК України не були, що в силу ч. 12 ст. 290 КПК України позбавляє сторону обвинувачення права здійснювати посилання на них.

Обвинувачений ОСОБА_10 в судовому засіданні повідомив, що впізнання ОСОБА_11 під час досудового розслідування було здійснено під тиском працівників міліції. У зв`язку з викладеним стороною обвинувачення було заявлене клопотання про постановлення ухвали про здійснення відповідної перевірки даних фактів та відкладення судового розгляду до отримання відповідного рішення. Разом з тим, суд вважає, що наявність ухвали про чинення тиску на ОСОБА_11 під час здійснення досудового розслідування не перешкоджає подальшому розгляду кримінального провадження, а протокол проведення впізнання особи за фотокартками (т. 4, а. с. 42-44) підлягає оцінюванню в сукупності з іншими доказами. Як вже судом зазначалось, в наданому протоколі всупереч вимогам ч. 1 ст. 228 КПК України відсутнє посилання на зовнішній вигляд і прикмети цієї особи. Також в наданих суду матеріалах відсутнє будь-яке посилання на критерії, за якими здійснювався підбіг фотокарток осіб, що підлягають впізнанню, про які повідомляв би обвинувачений ОСОБА_10 .
Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Таким чином, зважаючи на ту обставину, що стороною обвинувачення поза розумним сумнівом не було доведено причетність ОСОБА_11 до вчинення злочину відносно потерпілої ОСОБА_8 спільно зі ОСОБА_10 , а обвинувачений ОСОБА_10 та потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні дану обставину заперечували, суд вважає, що ОСОБА_11 відповідно до ч. 1 ст. 373 КПК України підлягає виправданню в зв`язку з недоведеністю його вини. Натомість суд вважає, що в судовому засіданні було доведено факт вчинення ОСОБА_10 вищевказаного злочину спільно з невстановленою особою, а тому дії ОСОБА_10 за даним фактом охоплюються складом злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), кваліфікуючими ознаками якого є вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, а також повторно.

При обранні виду та міри покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_10 на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, у вчиненому розкаявся, проте вчинив тяжкий злочин та злочин середньої тяжкості, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів проти власності. При цьому суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_10 під час досудового розслідування активно сприяв розкриттю злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_10 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_10 , є рецидив злочинів, вчинення злочинів відносно малолітнього та особи похилого віку.

З урахуванням обставин справи, особи обвинуваченого ОСОБА_10 , його негативного ставлення до вчиненого думки потерпілих щодо виду та міри покарання до нього, обставин, які пом`якшують та обтяжують його покарання, зважаючи на те, що він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_10 не можливе без ізоляції від суспільства, а покаранням, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, буде покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України витрати за проведення криміналістичних досліджень слід покласти на обвинуваченого ОСОБА_10 .

Керуючись ст. ст. 371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_10 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Згідно з ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_10 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 29.04.2015 р. визначити ОСОБА_10 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з 27.02.2015 р.

Стягнути зі ОСОБА_10 на користь держави 1722 (одну тисячу сімсот двадцять дві) грн. 60 коп. вартості проведення криміналістичних досліджень.

ОСОБА_11 у пред`явленому обвинуваченні, передбаченому ч. 2 ст. 186 КК України, визнати невинуватим і виправдати в зв`язку з не доведенням, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_11 у вигляді утримання під вартою скасувати, звільнивши його з-під варти із зали суду.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_10 в той же строк з дня отримання копії вироку.

Суддя: