Справа № 682/2845/15-к
Провадження № 1-кп/682/135/2015
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2015 року Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження , внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000586, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого у АДРЕСА_2 , українця, гр.. України, з освітою середньою, неодруженого, непрацюючого, не судимого, за ст.. 263 ч. 1 КК України,

Сторона обвинувачення прокурор ОСОБА_4 .

Сторона захисту - захисник ОСОБА_5

встановив:

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 в кінці серпня 2015 року в денну пору під час збирання металобрухту на території військової частини, що розташована у м. Славуті по вул.. Я.Мудрого, знайшов поліетиленовий пакет з корпусом наступальної осколкової ручної гранати РГД-5 та підривник типу УЗРГМ до ручних гранат, які згідно висновку експерта в конструктивному поєднанні являються наступальною осколковою ручною гранатою РГД-5, що відноситься до категорії боєприпасів та придатна до здійснення вибуху, після чого переніс її до місця свого проживання, де зберігав без передбаченого законом дозволу. 9.09.2015 року в денну пору ОСОБА_6 переносив зазначену гранату до місця проживання свого брата, однак, на АДРЕСА_3 був зупинений працівниками міліції, які виявили при ньому гранату.

Його дії кваліфіковані за ст.. 263 ч. 1 КК України, як зберігання , носіння, придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Під час досудового розслідування між прокурором Славутської міжрайонної прокуратури ОСОБА_4 ,.та підозрюваним ОСОБА_6 укладено та підписано угоду про визнання винуватості, у якій викладено формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ст. 263 ч. 1КК України, що ніким не оспорюється, зазначено істотні для даного кримінального провадження обставини. Згідно угоди ОСОБА_7 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. Сторони погодили, що підозрюваний понесе покарання у вигляді трьох років позбавлення волі із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік .

В угоді зазначено наслідки її укладення та затвердження, наслідки невиконання.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, у вчиненому щиро кається. Також пояснив суду, що розуміє права, надані йому законом, угоду укладав добровільно і наслідки укладання та затвердження угоди йому зрозумілі. Просив затвердити зазначену угоду.

Прокурор ОСОБА_4 , вважаючи, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КК України та КПК України, просить її затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного:

Згідно ст. 314 ч. 3 п. 1 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Відповідно до ст.ст. 468 ч. 2, 469 ч. 4 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам .

Судом встановлено, що угода про визнання винуватості за своїм змістом і порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470 КПК України, відповідає Закону про кримінальну відповідальність, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, що передбачена санкцією ст. 263 ч.1 КК України. Вчинене ОСОБА_6 кримінальне правопорушення згідно ст. 12 КК України є правопорушенням середньої тяжкості.

Суд переконався в тому, що угода укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого.

Обвинуваченому роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а саме права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а також обмеження його права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394 та 424 КПК України, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав призначення судом покарання, суворішого за узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою-сьомою ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди.

Наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України ,обвинуваченому зрозумілі і він не заперечує проти затвердження угоди.

Підстави для відмови у затвердженні угоди, передбачені ст. 474 ч. 7 КПК України, відсутні.

Міра покарання, узгоджена сторонами, є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого, відповідає вимогам закону та загальним засадам призначення покарання. При його призначенні враховано обставини, що пом`ягшують та обтяжують відповідальність обвинуваченго, його особу.

Обставинами, що пом`ягшують його відповідальність є визнання своєї вини у скоєному, щире каяття, позитивна характеристика з місця проживання. Крім того, обвинувачений є інвалідом 111 групи. Обставин, що обтяжують відповідальність, по справі не встановлено.

Отже,за наслідками розгляду угоди у підготовчому судовому засіданні, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами кримінального провадження та призначення ОСОБА_6 узгодженої сторонами міри покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 263 ч. 1 КК України і ухвалення обвинувального вироку.

Керуючись ст.ст. 314,315,368 - 374, 395, 468 - 470,472, 474, 475 КПК України, суд

засудив:

затвердити угоду від 24 вересня 2015 року про визнання винуватості, укладену між прокурором Славутської міжрайонної ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000586.

Визнати ОСОБА_6 винуватим та призначити йому покарання за ст.. 263 ч. 1 КК України 3(три) роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік , якщо протягом цього строку він не вчинить нового злочину.

Роз`яснити ОСОБА_6 ,що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням НДЕКЦ УМВС України в Хмельницькій області судової вибухотехнічної експертизи в сумі 552 грн. 90 коп.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Хмельницької області через Славутський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 ч. 4 КПК України

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддя: