Дата документу 30.11.2015
Справа № 334/9572/15-к
Провадження № 1-кп/334/658/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 листопада 2015 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя

у складі : головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м.Запоріжжі кримінальне провадження № 0003609 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Моєзерка, Сєгєжського району, Республіки Карелія, Російської Федерації, громадянка України, яка має середню технічну освіту, не працює, розлучена, зареєстрована за адресою : АДРЕСА_1 , проживає за адресою : АДРЕСА_2 , раніше не судима,

запобіжний захід не обирався,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 302 ч.1 КК України,

в с т а н о в и в :

Досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлена в ході досудового слідства особа, з метою пошуку клієнтів для надання сексуальних послуг за грошову винагороду за допомогою мережі Інтернет розмістила рекламні повідомлення про те, що за абонентськими номерами НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 особи можуть скористатися сексуальними послугами за грошову винагороду. З цією метою, невстановлена в ході досудового розслідування особа, зустрілася із ОСОБА_5 , якій, не повідомляючи про свій злочинний намір, запропонувала зводити повій з клієнтами в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , та утримувати її, на що ОСОБА_5 погодилась.

05.08.2015п. приблизно о 17:45 год., знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , ОСОБА_5 , діючи умисно, звела ОСОБА_6 з ОСОБА_7 для розпусти. Після цього, ОСОБА_6 , знаходячись в спальній кімнаті вказаної квартири, надала ОСОБА_7 , послуги сексуального характеру, за що отримала від останнього грошову винагороду в сумі 400 грн., тим самим ОСОБА_5 довела до кінця свій злочинний умисел, направлений на утримання місць для розпусти, а також звідництво для розпусти.

Зазначені дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ст.302 ч.1 КК України, як утримання місць для розпусти, а також звідництво для розпусти.

ОСОБА_5 свою вину в скоєнні вказаних кримінальних правопорушень визнала повністю.

31.10.2015р. між прокурором прокуратури Ленінського району м. Запоріжжя ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні № 0003609 та підозрюваною ОСОБА_5 , в порядку передбаченому ст.ст.468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та підозрювана дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій за ст.302 ч.1 КК України, підозрювана ОСОБА_5 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнала свою винуватість у вчинені даного кримінального правопорушення. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинна понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме, за ст. 302 ч.1 КК України у вигляді сплати штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн. 00 коп.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст.468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої та середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити підозрюваній узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

ОСОБА_5 в судовому засіданні також просила угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.302 ч.1 КК України, в обсязі підозри, дала згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що згодна реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні наполягав на затвердженні угоди з прокурором.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_5 беззастережно визнала себе винуватою, згідно ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, від якого потерпілих немає.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій, будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватою, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Підстав для відмови у затвердженні угоди, судом не встановлено.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором прокуратури Ленінського району м. Запоріжжя ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_5 відповідають вимогам КПК та КК України, суд, враховуючи заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин, суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні те, що ОСОБА_5 здійснила кримінальне правопорушення кваліфікуючими ознаками якого є утримання місць для розпусти, а також звідництво для розпусти, тобто скоїла дії, передбачені ст.302 ч.1 КК України, за якою належить призначити їй міру покарання узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості.

Відповідно до ст.100 КПК України питання про долю речових доказів, вирішується судом при прийнятті судового рішення, яким закінчено кримінальне провадження.

Втім, відповідно до постанови про визнання речовими доказами та долучення їх до матеріалів кримінального провадження від 29.10. 15 р. речовим доказом визнані вилучені при обшуку грошові кошти в сумі 432 грн., які передані на відповідальне зберігання в камеру схову Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій обл.. Однак, відповідно до наданої квитанції камера схову не приймала на зберігання грошові кошти, а тому суд не може вирішити питання щодо зазначеного речового доказу

Керуючись ст.ст. 314, 373, 384, 394, 474, 485 КПК України,

з а с у д и в :

Затвердити у кримінальному провадженні угоду про визнання винуватості від 31.10.2015р. між прокурором прокуратури Ленінського району м. Запоріжжя ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ст. 302 ч.1 КК України та призначити їй міру покарання узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості від 31.10.2015р. у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн. 00 коп.
Речові докази по кримінальному провадженню № 0003609 :
- 2 паперові коробки з картонними календарями з номерами мобільних телефонів НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , полімерний пакет з непошкодженими упаковками з презервативами, полімерний пакет з картонними календарями з номерами мобільних телефонів НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , картонна коробка з непошкодженими упаковками "гель-змазка" та презервативами, полімерний пакет з непошкодженими упаковками "гель-змазка", три непошкоджені упаковки з написом "гель-змазка", три непошкоджені упаковки з презервативами, полімерний пакет з непошкодженими упаковками з презервативами, презерватив з прозорою рідиною, які передані на зберігання до камери схову Ленінського РВ ЗГУ УМВС України в Запорізькій області квитанція № 746 від 29.10.2015р. знищити;

- мобільний телефон Nokia 1280, imei НОМЕР_6 , з сім-картою Київстар, мобільний телефон Samsung E1282 Т Duos, imei НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , з сім-картою МТС, мобільний телефон Samsung Е 1080W, з сім-картою Life, які передані на зберігання до камери схову Ленінського РВ ЗГУ УМВС України в Запорізькій області квитанція № 746 від 29.10.2015р. - повернути за належністю.
В части вирішення долі речового доказу - грошових коштів в розмірі 432 грн. залишити без розгляду, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні дані про місце їх знаходження та кому вони належать.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до апеляційного суду Запорізької області через Ленінський районний суд шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1