Ухвала

іменем україни

23 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Головуючого ОСОБА_6,
суддів ОСОБА_7, ОСОБА_8,

розглянувши касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на вирок Городоцького районного суду Хмельницької області від 14 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 08 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_5,

встановила:

Вироком Городоцького районного суду Хмельницької області від 14 липня 2015 року

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця с. Вишнівчик, Чемеровецького р-ну, Хмельницької обл., жителя АДРЕСА_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2., раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік з покладенням на нього обов'язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Цивільний позов ОСОБА_4 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди задоволено частково. Постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь потерпілого у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 87855,01 грн та у рахунок моральної шкоди -10 000 грн, 3290,2 грн - витрат пов'язаних з прибуттям до місця судового провадження.

ОСОБА_5 засуджено за те, що він на початку квітня 2012 року з корисливих спонукань, маючи на меті незаконно привласнити майно свого родича ОСОБА_4, перебуваючи у його господарстві по АДРЕСА_3., увійшов до нього в довіру та запропонував йому свою допомогу у реалізації автомобіля «Камаз», вартістю 29920 грн, яким у подальшому незаконно заволодів, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на зазначену шкоду.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 08 жовтня 2015 року вирок суду залишено без змін.

У касаційній скарзі потерпілий ОСОБА_4 не погоджується із судовими рішеннями постановленими відносно ОСОБА_5 з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок м'якості. В обґрунтування своїх вимог стверджує, що судом помилково визнано пом'якшуючими покарання обставинами щире каяття засудженого та часткове відшкодування ним завданої шкоди, що призвело до призначення йому надто м'якого покарання та неправильного застосування положень ст. 75 КК України. Крім того, потерпілий не погоджується також із вирішенням судом цивільного позову та вважає розмір стягнутої із ОСОБА_5 шкоди таким, що не відповідає завданим збиткам. Ухвала суду апеляційної інстанції, на думку скаржника, не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши дотримання скаржником порядку, строків касаційного оскарження та відповідність касаційної скарги вимогам закону, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Доводи касаційної скарги щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, на яке є посилання у касаційній скарзі потерпілого, не можуть бути предметом касаційного провадження.

Доведеність вини та кваліфікація дій засудженого за ч. 1 ст. 190 КК України у касаційній скарзі не оспорюється, а тому суд касаційної інстанції судові рішення в цій частині не переглядає.

Безпідставними є доводи касаційної скарги потерпілого про м'якість призначеного ОСОБА_5 покарання та безпідставне звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах санкції закону, з урахуванням ступеню тяжкості злочину, даних про особу засудженого та обставин, що пом'якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як убачається з копії вироку суду, при призначенні покарання ОСОБА_5 судом було враховано ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного, який за місцем реєстрації характеризується позитивно, повністю визнав свою вину, також щире каяття у вчиненому, як обставину, що пом'якшує покарання.

З огляду на викладені обставини, суд призначив ОСОБА_5 покарання у межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України.

Крім того, враховуючи дані про особу засудженого, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, суд належним чином обґрунтовуючи прийняте рішення, звільнив ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

З висновками суду першої інстанції щодо призначеного засудженому покарання за ч. 1 ст. 190 КК України обґрунтовано погодився апеляційний суд, який переглянув вирок суду за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_4 з аналогічних наведеним у касаційній скарзі підстав.

Більше того, як убачається із ухвали, суд також дослідив надані під час апеляційного розгляду засудженим оригінали поштових переказів грошових коштів на адресу потерпілого ОСОБА_4 на загальну суму 23000 грн, з огляду на що визнав часткове відшкодування заподіяної злочином шкоди як обставину, що, у відповідності до ст. 66 КК України, пом'якшує покарання.

Враховуючи викладене, колегія суддів погодилася також і з висновками суду першої інстанції про можливість звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, оскільки часткове відшкодування ОСОБА_5 шкоди носить добровільний характер та, зокрема, свідчить про щирість розкаяння засудженого у вчиненому.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України, є обґрунтованою та вмотивованою, із зазначенням підстав з яких доводи апеляційної скарги потерпілого були визнані надуманими.

Суд першої інстанції вирішив цивільний позов заявлений потерпілим у порядку ст. 128 КПК України та частково його задовольнив, із наведенням обґрунтованих мотивів свого рішення. Розмір грошових коштів стягнутих на користь ОСОБА_4 у рахунок відшкодування завданої злочином матеріальної та моральної шкоди відповідає обставинам кримінального провадження та втратам майнового і немайнового характеру, завданих злочином.

Підстав для задоволення касаційної скарги ОСОБА_4, колегія суддів не знаходить, та вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.

Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою потерпілого ОСОБА_4 на вирок Городоцького районного суду Хмельницької області від 14 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 08 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_5.

Судді:

ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_6