Справа № 461/3046/15-к
Провадження № 1-кс/461/1807/15
Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю скаржника ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_3 на неповернення тимчасово вилученого майна,
Скаржник та його адвокат в судовому засіданні скаргу підтримали, надали пояснення, аналогічні до викладених у такій та просили скаргу задоволити.
Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали скарги, приходжу до висновку, що скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Частиною 1 п.1 ст.303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.
Встановлено, що ОСОБА_3 є власником транспортного засобу марки «Ford» модель «Transit», реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , а відтак, належним носієм права на подання вказаної скарги.
24 грудня 2014 року в межах вказаного провадження Управлінням служби безпеки України у Рівненській області проведено огляд місця події, у ході якого вилучено транспортний засіб марки «Ford» модель «Transit», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Згідно ч.2 ст.100 КПК України, речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
17 лютого 2015 року ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області було надано дозвіл слідчому в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Рівненській області ОСОБА_7 на тимчасовий доступ до вилучених протоколом огляду від 24 грудня 2014 року предметів, зокрема, транспортного засобу марки «Ford» модель «Transit», реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , техпаспорту на вказаний автомобіль НОМЕР_3 , ключа запалювання до нього.
Крім цього, 16 березня 2015 року ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова було надано тимчасовий доступ з можливістю вилучення речей і документів, які перебувають на зберіганні у режимно-секретному відділу Управління СБУ у Рівненській області, що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Відінська, 3, зокрема, транспортного засобу марки «Форд-Транзит», р.н. НОМЕР_1 . Строк дії ухвали 1 місяць з дня її постановлення. Таким чином, вилучення цих речей було проведено з дотриманням норм КПК України, оскільки таке здійснено на підставі ухвали слідчого судді та тим самим підтверджено доводи слідчого про вагоме значення цих речей і документів для кримінального провадження, а відтак дії слідчого щодо вилучення згаданих речей і документів були цілком виправданими та законними.
Відповідно до ст.16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
У відповідності до положень ч.5 ст.237 КПК України, слідчому дозволяється вилучення речей і документів, які мають значення для кримінального провадження.
Згідно ч.1 ст.159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку).
В ухвалі слідчого судді про тимчасовий доступ до речей і документів має бути зазначено назва, опис, інші відомості, які дають можливість визначити речі і документи, до яких повинен бути наданий тимчасовий доступ (п.5 ч.1 ст.164 КПК України).
Окрім того, отримавши тимчасовий доступ до речей і документів з можливістю вилучення, слідчим не порушено вимоги ст.ст.167, 169, 171 КПК України, оскільки останній, скориставшись таким видом забезпечення кримінального провадження як тимчасовий доступ, передбачений ст.159 КПК України, отримав дозвіл слідчого судді на такий доступ з можливістю вилучення вищезгаданих речей та документів, що виключає необхідність звернення до слідчого судді з клопотанням про накладення на них арешту.
Згідно ч.1 ст.306 КПК України скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.318-380 КПК України, з урахуванням положень цієї глави.
Відповідно до ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Незважаючи на зазначені положення КПК України представником особи, яка подала скаргу під час розгляду такої у суді не надано відомостей та доказів, які б підтверджували доводи, викладені у скарзі, доводи скаржника спростовано матеріалами кримінального провадження в своїй сукупності.
Відповідно до ч. 1 ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала, яка згідно ч.2 цієї статі може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмовити у задоволенні скарги.
З огляду на викладене, приходжу до висновку про відмову в задоволенні скарги.
Керуючись ст.55 Конституції України, ст.ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя,-
у задоволенні скарги - відмовити.
Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1