У Х В А Л А
24 грудня 2015 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області:
головуючий суддя ОСОБА_1
з участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
представника КВІ ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання начальника Зміївського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції УДПтСУ в Харківській області ОСОБА_6 про скасування звільнення від покарання з випробуванням та направлення ОСОБА_5 для відбування покарання,
Вироком Зміївського районного суду Харківської області від 04.04.2013 року ОСОБА_5 визнаний винуватим у злочині, передбаченому ч. 3 ст. 185 КК України, йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років; в силу ст. 75 КК України від призначеного покарання звільнений з випробуванням на 3 роки.

Начальник Зміївського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції УДПтСУ в Харківській області ОСОБА_6 звернулася з клопотанням про скасування звільнення від покарання з випробуванням та направлення ОСОБА_5 для відбування покарання мотивуючи тим, що вирок суду щодо ОСОБА_5 надійшов до КВІ Зміївського МРВ для виконання 13.05.2013 року. Засуджений був викликаний до інспекції для постановки на облік, йому було роз`яснено порядок і умови відбування покарання з випробуванням, про що він надав підписку. КВІ була винесена постанова про встановлення днів явки на реєстрацію, призначено днем явки - першу середу кожного місяця. Протягом строку випробування ОСОБА_5 порушував порядок та умови відбування покарання: не з`являвся на реєстрацію, за що йому було винесено застереження у вигляді письмового попередження; двічі притягувався до адміністративної відповідальності. У зв`язку з невиконанням засудженим покладених на нього обов`язків, КВІ звернулося до суду з клопотанням про скасування звільнення від покарання та направлення засудженого для відбування покарання, але ухвалою від 06.04.2015 року у задоволенні клопотання було відмовлено.

У подальшому ОСОБА_5 29.04.2015 року, 06.05.2015 року, 27.05.2015 року та 03.07.2015 року на реєстрацію до КВІ не з`явився, що стало підставою для повторного звернення до суду з клопотанням про скасування звільнення від покарання та направлення засудженого для відбування покарання.

Представник КВІ ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала клопотання з підстав, викладених у ньому.

Прокурор ОСОБА_7 підтримав клопотання з підстав, викладених у ньому.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти клопотання мотивуючи тим, що не мав наміру ухилятися від виконання покладених на нього обов`язків, однак через захворювання ніг та відсутність заробітків протягом строку випробування неодноразово не з`являвся до КВІ на реєстрацію своєчасно. Документального підтвердження погіршення стану здоров`я у дні явки до КВІ він не має, оскільки через відсутність телефону не викликав швидку допомогу. На даний час він усвідомив серйозність наслідків, які можуть настати внаслідок неявки на реєстрацію до КВІ, і зобов`язується виконувати зазначений обов`язок належним чином, а також своєчасно повідомляти про неможливість прибуття на реєстрацію у разі наявності для цього поважних причин.

Вислухавши учасників судового розгляду, ознайомившись з клопотанням та матеріалами особової справи ОСОБА_5 , суд дійшов наступного:

Відповідно до п. п. 8, 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком, інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених п. 8 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

З клопотання та матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_5 періодично не виконує покладений на нього вироком Зміївського районного суду від 04.04.2013 року обов`язок з`являтися на реєстрацію до КВІ.

Водночас, матеріали справи не містять відомостей, достатніх для прийняття рішення про скасування випробування та направлення засудженого для відбування покарання.

Так, щодо випадків невиконання обов`язків у період до 06.04.2015 року було постановлено ухвалу про відмову у скасуванні строку випробування. Повторний розгляд цього питання з тих же підстав законом не передбачено.

Щодо неявки засудженого ОСОБА_5 на реєстрацію до КВІ 29.04.2015 року, 06.05.2015 року, 27.05.2015 року та 03.07.2015 року, відсутні достатні відомості, які вказують, що ОСОБА_5 не з`являвся до КВІ з метою ухилення від виконання покладених на нього вироком обов`язків.

За таких обставин, клпотання начальника Зміївського МВ КВІ УДПтСУ в Харківській області ОСОБА_6 про скасування звільнення від покарання з випробуванням та направлення ОСОБА_5 для відбування покарання призначеного вироком Зміївського районного суду Харківської області від 04.04.2013 року задоволенню не підлягає.

Керуючись ч. 2 ст. 78 КК України, п. п. 8, 14 ч. 1 ст. 537, ст. 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :
Відмовити у задоволенні клопотання начальника Зміївського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції УДПтСУ в Харківській області ОСОБА_6 про скасування звільнення від покарання з випробуванням та направлення ОСОБА_5 для відбування покарання.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Зміївський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий: