Справа № 208/4203/2012
Провадження №11/772/453/2013 Категорія:ч.2ст.296ККУкраїни
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Ковальська І. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В АЛ А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого-судді Ковальської І.А.,

суддів Зайцева В.А., Слободяна К.Б.,

з участю прокурора Миколайчука Д.Г.,

розглянула 15 травня 2013 року у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальну справу за апеляцією прокурора, який брав участь у справі в суді першої інстанції, ОСОБА_2 на вирок Калинівського районного суду Вінницької області від 05 березня 2013 року, яким

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає: ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_4, неодружений, працюючий трактористом в КП Благоустрій, раніше не судимий,

засуджений за ч. 2 ст. 296 КК України до 1 року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_5, проживає: ІНФОРМАЦІЯ_6, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_4, неодружений, непрацюючий, раніше не судимий,

засуджений за ч. 2 ст. 296 КК України до 1 року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Запобіжний захід засудженим залишено підписку про невиїзд.

Судом першої інстанції засуджено ОСОБА_3 та ОСОБА_5 за скоєння злочину при наступних обставинах.

12 серпня 2012 року біля 21 год. ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_5, перебуваючи в стані алкогольного спяніння та знаходячись в с. Гущинці на вул. Українській, зустріли односельчанина ОСОБА_6, який привітався з хлопцями, однак ОСОБА_5 це не сподобалося і останній безпричинно, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю спочатку штовхнув ОСОБА_6 у груди, а коли той піднявся ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_3 почали наносити удари кулаками та ногами по різним частинам тіла, яке тривало досить довго.

Коли ОСОБА_6 вдалося вирватись і він забіг до будинку, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 продовжуючи хуліганські дії, з особливою зухвалістю почали стукати кулаками та ногами у вікна та вхідні двері при цьому пошкодили лутку дверей та розбили дві шибки, заподіявши матеріальну шкоду на загальну суду 200 грн. Відкривши вхідні двері ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_3 витягнули ОСОБА_6 на подвіря, де з хуліганських спонукань почали наносити удари кулаками по різним частинам тіла, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді синців та саден на голові, спині та правій нозі, що відповідно до висновку експертів № 137 від 22.08.2012 року належить до легких тілесних ушкоджень.

В апеляції прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, ОСОБА_2, не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_5 та ОСОБА_3 у вчиненні злочину, за який їх засуджено, просить скасувати вирок у звязку з порушенням вимог кримінально-процесуального закону, неправильним застосуванням кримінального закону, постановити новий вирок, яким призначити покарання ОСОБА_5 у виді одного року позбавлення волі, застосувати ст. 75, п. 1-3 ч. 1 ст. 76 КК України, ОСОБА_3 призначити покарання у виді одного року позбавлення волі, застосувати ст. 75, п. 1-3 ч. 1 ст. 76 КК України.

Заслухавши доповідача, виступ в дебатах прокурора, який не підтримав подану апеляцію, перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.

Висновок суду щодо доведеності вини ОСОБА_5 та ОСОБА_3 у вчиненні злочину підтверджується сукупністю доказів, зібраних по справі та перевірених у судовому засіданні у встановленому кримінально-процесуальним законом порядку.

Суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого засудженими злочину, дані про їх особу, обставини, що помякшують і обтяжують покарання та навів їх у своєму вироку, обравши покарання у межах санкції закону.

Доводи прокурора, що суд невірно призначив покарання засудженим, оскільки звільнивши їх від відбування покарання, не поклав на них обовязки, передбачені п. 1-3 ч. 1 ст. 76 КК України, не ґрунтуються на нормах закону.

Зі змісту ч. 1 ст. 76 КК України вбачається, що у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд може покласти на засудженого обовязки.

Таким чином, у зазначеній нормі засвідчено лише можливість, а отже, право суду, в разі необхідності, на покладення обовязків на засудженого. Імперативного характеру ця норма не має.

Крім того в апеляції прокурором не ставиться питання про скасування вироку внаслідок мякості призначеного покарання.

Враховуючи наведене, рішення суду відповідає вимогам закону, а призначене покарання є необхідним і достатнім для виправлення засуджених.

Істотних порушень норм кримінального та кримінально-процесуального закону, які б потягли зміну чи скасування постановленого по справі судового рішення не встановлено.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України 1960 року, п.11 розділу 11 Перехідних положень КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляцію прокурора залишити без задоволення, а вирок Калинівського районного суду Вінницької області від 05 березня 2013 року щодо ОСОБА_3, ОСОБА_5 без змін.

Судді: (підпис)

Згідно оригіналу: