справа № 208/5693/15-к
№ провадження 1-кп/208/441/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2015 р. м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурорів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпродзержинську кримінальне провадження внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001298 за обвинуваченням ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці с. Миколаївка Петриківського району Дніпропетровської області, українці, громадянці України, освіта неповна середня, не працюючій, заміжній, маючій на утриманні неповнолітню дитину проживаючій за адресою АДРЕСА_1 та зареєстрованій в АДРЕСА_2 раніше судимій: 08.07.2015 Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) гривень, - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, суд
ВСТАНОВИВ:
Повторно, 07 червня 2015 року, приблизно о 17.00 год. (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_7 знаходячись біля залізничного вокзалу в м. Дніпродзержинську за адресою: м. Дніпродзержинськ, пр. Леніна, 107, познайомилася з ОСОБА_6 , де вони почали розпивати спиртні напої. Після чого ОСОБА_6 запросив ОСОБА_7 до себе додому, у квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_3 , де приблизно о 18 год. 30 хв. (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в квартирі АДРЕСА_4 , звернула увагу на те, що потерпілий відволікся, та не слідкує за її діями, вирішила таємно, викрасти чуже майно, яке належить ОСОБА_6 , що знаходилось у кв. АДРЕСА_4 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне із корисливих мотивів викрадення чужого майна, ОСОБА_7 знаходячись у кв. АДРЕСА_4 , переконалася, що за її діями ніхто не спостерігає, умисно, не маючи на те права, цілковито усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, та те, що вона посягає на чужу власність, і, передбачаючи спричинення майнової шкоди потерпілому, повністю розуміючи, що своїми діями вона вчиняє незаконне, безоплатне вилучення чужого майна поза волею власника, умисно, таємно, із корисливих мотивів, викрала майно, яке належить ОСОБА_6 а саме: ланцюжок з металу жовтого кольору, 1 перстень з металу жовтого кольору, сережки з металу жовтого кольору, тим самим, завдавши майнової шкоди потерпілому ОСОБА_6 на загальну суму 2405,37 гривень (дві тисячі чотириста п`ять гривень, тридцять сім копійок).

Заволодівши вищевказаним майном, ОСОБА_7 , з місця злочину зникла, тим самим, отримала можливість розпорядитись викраденим майном. Викраденим майном ОСОБА_7 розпорядилася на власний розсуд.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_7 свою вину у вчинені кримінального правопорушення визнала повністю та пояснила суду наступне. 07 червня 2015 року біля залізничного вокзалу познайомилася з ОСОБА_6 , випили, він запросив її до себе додому в квартиру по АДРЕСА_3 , випивали, вона помітила, що ОСОБА_8 відволікся, не спостерігає за її діями, викрала ланцюжок з жовтого металу і перстень жовтого кольору, сережки з жовтого кольору. Золоті вироби вона здала у ломбарди, отримала близько 2000 грн. Також не оспорює кваліфікацію її діяння органом обвинувачення. Прохає суд врахувати визнання нею своєї вини у скоєнні кримінального правопорушення, та розглядати справу згідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, що є її добровільною позицією.

Потерпілий ОСОБА_6 суду вказав, що 07 червня 2015 року познайомився з ОСОБА_7 біля залізничного вокзалу, вони разом випили, він запросив їх до себе додому, в квартиру за адресою АДРЕСА_3 , де продовжили вживати спиртне, потім він відволікся, пішов на кухню, і згодом помітив, що у нього зникли ланцюжок, сережки і перстень з золота на загальну суму 2405,3776оьлЬ грн. майно йому не повернули. Він заявляє цивільний позов, просить стягнути з ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 2405 грн. Злочином йому спричинено і моральну шкоду, яку він оцінює у 1500 грн. , ОСОБА_7 нанесла йому моральну травму, , у нього порушився сон, він відчуває тривогу, нервозність. Також просить суд розглядати справу в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Дане кримінальне провадження розглянуто згідно вимог ч. 3 ст. 349 КПК України без дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження зрозуміло зміст цих обставин, чи є їх позиція добровільною та істиною. Судом також роз`яснено учасникам судового провадження, що в цьому випадку вони позбавляються права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку. У зв`язку з цим докази судом не досліджувалися і їх оцінка не проводилася .

Враховуючи викладене, суд вважає, що в судовому засіданні вина ОСОБА_7 у вчинені злочину, а саме в таємному викрадені чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, встановлена та доведена повністю, а дії обвинуваченої ОСОБА_7 слід правильно кваліфікувати за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно.

При обрані міри покарання обвинуваченій ОСОБА_7 за скоєний нею злочин, суд виходить із вимог ст.. 65 УК України, що стосуються ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_7 відповідно ст. 66 КК України є її щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Обставин, які обтяжують відповідно ст. 67 КК України покарання обвинуваченої ОСОБА_7 не встановлено.

При призначені покарання ОСОБА_7 , суд також враховує, що обвинуваченою скоєно злочин, який відповідно до ч.4 ст.12 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

З урахуванням даних про особу ОСОБА_7 , раніше судимої, не працюючої, яка вчинила злочин, не відбувши покарання за попереднім вироком, але щиро розкаялася у вчиненому, за місцем проживання характеризується посередньо, суд вважає, що виправлення обвинуваченої ОСОБА_7 та попередження нових злочинів неможливі без ізоляції її від суспільства, тому ОСОБА_7 необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі, з реальним його відбуванням. Таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів.

Крім того, вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області суду від 08.07..2015 року ОСОБА_7 було засудженого за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 1000 грн. Новий злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України ОСОБА_7 вчинила 07 червня 2015 року, не сплативши штраф, тобто не відбувши покарання за попереднім вироком, давність виконання якого не сплинула.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбування покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу, та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначені їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Потерпілим ОСОБА_6 по справі заявлено цивільний позов щодо стягнення з обвинуваченої майнової шкоди в розмірі 2400 грн. та моральної шкоди в розмірі 1500 грн.

Заявлений потерпілим позов про відшкодування майнової та моральної шкоди підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 128, ч. 1 ст. 129 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, в КПК не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

На підставі ст.. 1166 Цивільного Кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями,діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особі відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст.. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкоду полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є під ставовою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У роз`яснені, які містяться у п. 5,9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року з наступними змінами та доповненнями « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди підлягає: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправним діянням заподіювача та вини останнього у її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого при цьому виходить, а також інші обставини, які мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалість, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступеня зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходить із засад розумності, виваженості та справедливості.

Таким чином, суд приймає до уваги, що потерпілому ОСОБА_6 діями обвинуваченої спричинено моральну шкоду, яка полягала у моральних стражданнях, яких потерпілий зазнав у зв`язку з істотною зміною звичного способу життя, йому довелося звертатися до міліції, його викликав слідчий, суд, він вимушений був полишати роботу. При цьому суд враховує глибину фізичних та душевних страждань, ступеня доведеності завданої шкоди, матеріальне становище обвинуваченого, а також співмірність матеріальної шкоди та заявленої потерпілим вимоги про відшкодування моральної шкоди, а також суд враховував, що обвинувачена в повному обсязі визнала заявлені позовні вимоги щодо відшкодування майнової і моральної шкоди. Виходячи з наведеного суд вважає, що позовні вимоги потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 2400 грн. потрібно задовольнити повністю , позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди потрібно задовольнити повністю в розмірі 1500 грн.

Питання щодо розподілу процесуальних витрат слід вирішити в порядку ст.124 КПК України, щодо речових доказів в порядку ст.. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.. ст.. 368,370,371,373,374,376 КПК України,

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_7 визнати винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді одного року шести місяців позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання повністю приєднати не відбуту частину покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08.07.2015 року та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік шість місяців позбавлення волі зі штрафом 1000 грн., визначивши його до самостійного виконання.

Строк покарання обчислювати з моменту фактичного затримання ОСОБА_7 , після набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду - 2400 грн., моральну шкоду - 1500 грн.

Речовий доказ квитанцію до прибуткового касового ордеру № 620 залучену до кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Витрати на проведення судової товарознавчої експертизи № 426 від 15.07.2015 року в розмірі 165 грн. стягнути з ОСОБА_7 на користь ФОП ОСОБА_10 .

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченій та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1