Справа № 1-867/2010
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2010 року Дніпровський районний суд м. Києва в складі :

головуючого судді Метелешко О.В.

при секретарі Паєті О.В.

за участю прокурора Ткачук Г.В..

захисника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, працюючого підсобним робітником на підприємстві «Центробуд», зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_7, громадянина України, українця, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, п/б, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_9, кім. 9, гуртожиток, раніше не судимого у силу ст. 89 КК України,

у скоєнні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3, 06.12.2009 року, приблизно о 20 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного спяніння у будинку № 20 по вул. Коноплястого, у с. Великі Єрчики, Сквирського району, Київської області, який належить громадянину ОСОБА_4, умисно, з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна, таємно викрав один мішок цементу, вагою 25 кілограмів, марки «500», вартістю 30 (тридцять) гривень, після чого вийшов за територію домоволодіння ОСОБА_4, але його дії були викриті громадянкою ОСОБА_5, яка є співмешканкою власника будинку і висловила вимогу повернути викрадене ним майно, намагалась припинити злочинні дії ОСОБА_3 Незважаючи на зауваження ОСОБА_5, ОСОБА_3, розуміючи, що його дії направлені на таємне викрадення чужого майна викриті, свої дії не припинив, майно не повернув, а діючи відкрито, з місця події втік та мав реальну можливість розпорядитись викраденим.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 у вчинені зазначеного вище щиро каявся та пояснив, що 06 грудня 2009 року десь о сьомій годині вечора він прийшов у гості до свого доброго знайомого ОСОБА_4, який разом зі своєю цивільною дружиною ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вживав спиртні напої. Коли ОСОБА_3 зайшов до хати, то вони відразу запропонували йому присісти до столу і вони всі разом продовжили вживати спиртні напої, загалом випили літр горілки. Посидівши приблизно з години, ОСОБА_3 почав збиратися додому. Виходячи з будинку ОСОБА_4, у веранді, через яку він проходив, помітив мішки з цементом і вирішив викрасти один мішок, з метою у подальшому його продати. Так, вибравши мішок цементу, вийшов з будинку, декілька хвилин знаходився на подвірї і почав направлятися в напрямку свого будинку, але в цей час на вулицю вибігла ОСОБА_5 і почала йому кричати щоб він віддав мішок з цементом. Вона почала за ним бігти, але він не зупинився і пробігши до якогось паркану почав через нього перелазити, але мішок у нього випав, розірвався та розсипався і він його там й залишив. Прийшовши додому нікому нічого не казав, а у подальшому поїхав до м. Києва з метою працевлаштування і тому не знав, що відносно нього з приводу викрадення мішка цементу порушено кримінальну справу. Зокрема пояснив, що якби він стільки багато не випив, він би того мішка з цементом не взяв. Щиро каявся у скоєному.

Із пояснень ОСОБА_3 від 12 серпня 2009 року (а.с. 16), та протоколу допиту в якості обвинуваченого від 10 червня 2010 року (а.с. 87-89), які досліджені в судовому засіданні вбачається, що він 06 грудня 2009 року близько 17 год. 00 хв. прийшов до будинку ОСОБА_4, який запросив його до столу, оскільки на той час ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, вже вживали горілку. ОСОБА_3 приєднався до них та вони всі почали випивати. Коли ОСОБА_3 добре спянів, то вирішив піти додому. Попрощавшись з усіма. вийшов до паркану, закурив цигарку, а потім вирішив повернутися в будинок та викрасти мішок цементу, який знаходився у веранді. Зайшовши у веранду через двері, взяв мішок цементу і відразу вийшов. Будучи вже за парканом почув ззаду крик ОСОБА_7, яка вимагала повернути цемент, але він не звернув увагу і побіг. Потім почав перелазити через якийсь паркан, мішок з цементом випав, а він побіг без нього.

У подальшому, а саме з протоколу допиту як обвинуваченого від 17 червня 2010 року ( а.с. 120-122) вбачається, що ОСОБА_3 заперечив той факт, що він вийшов з будинку, покурив, а потім знову повернувся до веранди за мішком цементу. Пояснив, що він не виходив та не повертався, а відразу коли йшов додому, побачив у веранді цемент та вирішив викрасти мішок цементу. Аналогічні за змістом дав показання під час судового розгляду справи, пояснив, що пояснення дільничному давав не в зовсім тверезому стані, а протокол допиту не читав, оскільки був переляканий всім, що відбувалося, тому, що дали те й підписав, особливого значення цьому не придав.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 показав, що у той вечір, тобто 06 грудня 2009 року до нього додому прийшов підсудний ОСОБА_3. У той час він, його цивільна дружина ОСОБА_5 та ОСОБА_6 розпивали спиртні напої. Він сам запросив підсудного за стіл. Після того як вони випили ОСОБА_3 зібрався і пішов додому. Його ніхто не проводжав, а він сказав дружині щоб та пішла закрила двері на лямку, оскільки вони постійно відкриваються від любого протягу. Коли ОСОБА_7 вийшла закривати двері, той побачила, що ОСОБА_3 йде з мішком цементу. Вона стала відразу кричати та побігла. Коли потерпілий вийшов на подвіря, то зрозумів, що ОСОБА_3 викрав мішок цементу.

У ході допиту під час досудового слідства 18 грудня 2009 року (а.с. 24-25) потерпілий ОСОБА_4 давав дещо інші показання в частині того, що підсудний ОСОБА_8 попрощавшись з ними вийшов з будинку на двір та зачинив за собою двері, а через хвилин 15-20 почув як хтось відчинив вхідні двері і знову зайшов до веранди, але до будинку ніхто не заходив і тоді він сказав ОСОБА_5, щоб та пішла подивитися хто том. Коли ОСОБА_7 вийшла до веранди, то він почув, що вона вже на дворі й почала кричати та за кимось побігла. Тоді він одягнувся, вийшов і зрозумів, що ОСОБА_3 викрав у них мішок цементу. Пояснив, що покази, які він давав на досудовому слідстві не підтримує, оскільки можливо дільничий його не так зрозумів. Крім того, пояснення він давав у присутності ОСОБА_7, яка на той час уже все розповіла дільничому і він все чув, і йому здалося, що начебто він говорив так само як і вона, але ні пояснення, ні протокол допиту він не читав, а просто взяв і підписав. Зокрема, зазначив, що коли вони давали пояснення були всі після «вчорашнього», оскільки у них майже постійно такий стан, часто вживають алкогольні напої.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показала, що у той вечір, 06 грудня 2009 року вони сиділи вечеряли з потерпілим ОСОБА_4 та ОСОБА_6, а потім прийшов ОСОБА_3, вони випили, сиділи довго. Потім ОСОБА_3 сказав, що буде йти додому, але його ніхто не проводжав. Через декілька хвилин, її цивільний чоловік, тобто потерпілий ОСОБА_4, сказав, щоб вона пішла закрити двері. Вона пішла відразу, бо боялася за цемент, який стояв у веранді, оскільки у них його вже викрадали. Коли вона вийшла з будинку до веранди, то побачила як ОСОБА_3 несе мішок з цементом. Вона стала його гукати, щоб він повернув того мішка, але він почав тікати та коли перелазив через сусідський паркан закинув туди той мішок, який вони знайшли на наступний день.

У ході допиту під час досудового слідства 18 грудня 2009 року (а.с. 26-27) свідок ОСОБА_5 давала дещо інші показання в частині того, що підсудний ОСОБА_8 попрощавшись з ними вийшов з будинку на двір та вони чули як він за собою зачинив двері, а десь через хвилин 15-20 вона почула, що у веранді відчинилися двері та хтось зайшов до веранди будинку, але в сам будинок ніхто не заходив і тоді ОСОБА_4 попросив її щоб вона вийшла і подивилася хто там. Коли вона вийшла до веранди то побачила через відчинені двері, що із їх двору йде ОСОБА_3, який ніс мішок цементу. Вона стала його гукати та побігла за ним, щоб той віддав мішок, але він не реагував, а побіг далі до паркану будинку ОСОБА_9, де кинув мішок з цементом, а сам втік. Також, у судовому засіданні пояснила, що покази, які вона давала на досудовому слідстві не підтримує, оскільки можливо дільничий її не так зрозумів. Крім того, зазначила, що вона тільки припускала, що ОСОБА_3 міг повертатися за мішком до веранди після того як вийшов з хати, адже вона тоді добре спяніла і чітко всього не розуміла та й не памятає. Свої пояснення та протокол допиту вона підписала не читавши їх зовсім. Зокрема, зазначила, що вона тоді була не зовсім у тверезому стані, так би мовити «з похмілля», оскільки вони постійно вживають спиртні напої і це їх нормальний стан.

Допитаний у судовому засіданні дільничий ОСОБА_10 показав, що ОСОБА_5 давала свої пояснення, що у той вечір вони з ОСОБА_4 розпивали спиртні напої і до них зайшов їхній знайомий ОСОБА_3 Після того як вони посиділи та випили ОСОБА_3 вийшов, а ОСОБА_5 почула, що ОСОБА_3 вийшов з будинку, а потім знову почула характерний стук дверей начебто хтось зайшов до веранди. Коли вона вийшла подивитися, то побачила як ОСОБА_3 взяв мішок з цементом та побіг. Вона почала кричати: «Стій! Віддай мішок!», але він не реагував. Пояснив, що він записував такі пояснення, які давали йому потерпілий ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і давав їм їх перечитувати, а вже потім вони їх підписали. Зокрема, зазначив, що дійсно потерпілий ОСОБА_4 та свідок ОСОБА_5 характеризуються в селі не дуже з доброго боку, оскільки постійно зловживають спиртними напоями.

У судовому засіданні були оголошені та досліджені покази свідка ОСОБА_9 (а.с. 31), оскільки він надав суду заяву про те, що просить справу розглядати без його участі, усі покази, дані ним на досудовому слідстві підтримав повністю. Зокрема, у судовому засіданні були оголошені та досліджені покази свідка ОСОБА_6 (а.с. 28), до якого судом було застосовано примусовий привід, але постанову суду виконати не вдалося, оскільки останній за місцем проживання відсутній та його місцезнаходження не відоме, оскільки він розшукується Сквирським РВ ГУ МВС України у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає предявлене обвинувачення щодо вчинення ОСОБА_11 відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з проникненням у житло недоведеним, оскільки воно ґрунтується на первинних показах підсудного, потерпілого ОСОБА_4, свідка ОСОБА_5 Проте, підсудний ОСОБА_3 17 червня 2010 року будучи допитаний у якості обвинуваченого змінив свої показання у частині проникнення у житло, що узгоджуються з показаннями, які він дав, потерпілий ОСОБА_4 та свідок ОСОБА_5 у суді.

Так, згідно з предявленим обвинуваченням, ОСОБА_3, 06.12.2009 року, приблизно о 20 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного спяніння діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна, через незамкнені двері проник до будинку № 20 по вул. Коноплястого, у с. Великі Єрчики, Сквирського району, Київської області, який належить громадянину ОСОБА_4, звідки таємно викрав мішок цементу, вагою 25 кілограмів, марки «500», вартістю 30 (тридцять) гривень, після чого вийшов за територію домоволодіння ОСОБА_4, але його дії були викриті громадянкою ОСОБА_5, яка є співмешканкою власника будинку і висловила вимогу повернути викрадене ним майно, намагалась припинити злочинні дії ОСОБА_3 Незважаючи на зауваження ОСОБА_5, ОСОБА_3, розуміючи, що його дії направлені на таємне викрадення чужого майна викриті, свої дії не припинив, майно не повернув, а діючи відкрито, з місця події втік та мав реальну можливість розпорядитись викраденим.

Суд бере до уваги покази підсудного ОСОБА_3, потерпілого ОСОБА_4, свідка ОСОБА_5, язі здобуті під час судового розгляду справи, оскільки ніхто з них свої покази, дані на досудовому слідстві не підтвердив. Потерпілий ОСОБА_4 та свідок ОСОБА_5 пояснили, що свої пояснення дільничому давали не зовсім у тверезому стані, а протокол їх допиту взагалі не читали. Зокрема, свідок ОСОБА_5 повідомила, що тоді вона тільки припускала те, що ОСОБА_3 вийшовши з будинку повертався за мішком цементу, оскільки була в стані алкогольного спяніння. Крім того, допитаний у судовому засіданні дільничий ОСОБА_10 підтвердив, що потерпілий ОСОБА_4 та свідок ОСОБА_5 характеризуються не зовсім з доброї сторони, оскільки постійно вживають спиртні напої.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на викладене, вина ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 186 КК України, а саме: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з проникненням у житло, під час судового розгляду справи не знайшла свого підтвердження і тому суд кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 186 КК України, а саме: відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Крім того, 29 квітня 2010 року, у проміжок часу з 17 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв., ОСОБА_2, перебуваючи на території Дарницького трамвайного депо КП «Київпастранс», що по вул. п. Усенка, 7/9 у м. Києві, де він працював на посаді слюсаря по ремонту рухомого складу, побачив дві котушки соленоїда трамваю, які знаходились в ремонтному цеху депо, та в цей час у нього виник злочинний умисел їх викрасти.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_2, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу переніс вказані котушки у місце відоме тільки йому та повідомив про свій злочинний намір ОСОБА_3, який теж перебував на території депо та запропонував свою співучасть у викраденні вказаного майна. Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_2П за попередньою змовою з ОСОБА_3, скориставшись тим, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, поклали дві котушки соленоїда до сумки та допомагаючи один одному, таємно, а ОСОБА_3 повторно, викрали майно Дарницького трамвайного депо КП «Київпастранс», а саме: дві котушки соленоїда, вартістю 1 484, 38 грн. кожна, а всього викрали майна на суму 2 968,76 гривень, після чого з місця вчинення злочину з викраденим зникли та розпорядилися ним на власний розсуд..

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 у крадіжці двох котушок соленоїда, які належать Дарницькому трамвайному депо КП «Київпастранс», винним себе визнав повністю та пояснив, що у той день, тобто 29 квітня 2010 року, прийшовши з роботи до гуртожитку, поїв, а потім прийшов ОСОБА_2 та повідомив, що на території депо він сховав дві котушки соленоїда, які запропонував допомогти викрасти та перенести, щоб здати на металобрухт та заробити гроші. Оскільки ОСОБА_3 дуже необхідні були гроші, він погодився на пропозицію ОСОБА_2 та взявши сумки перенесли котушки до пункту здачі металобрухту. ОСОБА_11 пояснив, що чітко розумів, що робить і що це є крадіжка. За здачу котушок вони з ОСОБА_2 отримали 605 грн., на які купили продукти. Щиро кається у скоєному та просить його суворо не карати.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 у вчинені даного злочині також вину свою визнав повністю та пояснив, що 29 квітня 2010 р. бувши на роботі, він побачив 2 котушки соленоїда. Оскільки, гроші їм не платили, у нього виник умисел на їх викрадення. Взявши ці котушки, виніс на вулицю та повернувшись до гуртожитку, розказав все ОСОБА_3 та запропонував йому допомогти їх винести, щоб здати на металобрухт, на що той погодився. За викрадені котушки вони отримали 605 грн., які потратили на продукти харчування. На наступний день їх викликав до себе керівник трамвайного депо і вони відразу зізналися у крадіжці даних котушок.

Обмеживши в судовому засіданні обсяг дослідження доказів допитом підсудних, які повністю визнали себе винними у вчиненні злочину, суд приходить до висновку про недоцільність дослідження інших доказів стосовно цих фактичних обставин, які ніким не оспорюються, розяснивши при цьому учасникам процесу, що в такому випадку, вони позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Аналізуючи наведене, суд вважає, що вина ОСОБА_3 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно за попередньою змовою групою осіб, є доведеною і тому кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 185 КК України.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні ОСОБА_3 виду та міри покарання, приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених ним злочинів, конкретні обставини справи та те, що тяжких наслідків від злочину не настало, дані про особу підсудного, який під наглядом у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (т. 1 а.с. 128-129), працюючого, за місцем проживання характеризується посередньо, є особою молодого віку.

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає помякшуючою обставиною щире каяття підсудного у вчиненому злочині.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_3, відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення ним злочину за ч. 1 ст. 186 КК України в стані алкогольного спяніння.

З урахуванням ступеня тяжкості вчинених ОСОБА_3 злочинів, конкретних обставин справи, суд вважає, що його перевиховання та виправлення неможливо без ізоляції від суспільства і не знаходить підстав для застосування до підсудного ст. 75 КК України.

Вина ОСОБА_2 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій за попередньою змовою групою осіб, є доведеною і тому суд кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 185 КК України.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні ОСОБА_2 виду та міри покарання, приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, конкретні обставини справи та те, що тяжких наслідків від злочину не настало, дані про особу підсудного, який під наглядом у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (т. 1 а.с. 157-158), працюючого, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимого.

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає помякшуючою обставиною щире каяття підсудного у вчиненому злочині.

Обставини, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі, але з урахуванням обставин справи та особи винного, суд дійшов висновку, що його перевиховання та виправлення можливе без відбуття покарання, та вважає за доцільне застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням та покласти на підсудного обовязки, визначені п.п. 2-4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Цивільний позов залишити без розгляду у звязку з неявкою представника цивільного позивача КП ««Київпастранс», залишивши за ним право звернутися в порядку цивільного судочинства.

Речові докази у справі, а саме: дві котушки соленоїда, які передані на зберігання Дарницькому трамвайному депо КП «Київпастранс», залишити у власності цього підприємства.

Судові витрати не понесені.

Керуючись ст. ст. 28, 323, 324 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_3 визнати винним в скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 186 та ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 186 КК України 2 роки позбавлення;

за ч. 2 ст. 185 КК України - 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням призначити ОСОБА_3 3 (три) роки позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з 21 травня 2010 року (а.с. 95-99).

Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою в Київському СІЗО Державного департаменту України з питань виконання покарань - залишити без зміни до набрання вироком законної сили.

ОСОБА_2 визнати винним за ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_2 від призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобовязати ОСОБА_2 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично зявлятись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Запобіжний захід ОСОБА_2 до набрання вироком законної сили залишити без змін - підписку про невиїзд.

Цивільний позов залишити без розгляду.

Речові докази у справі, а саме: дві котушки соленоїда, які передані на зберігання Дарницькому трамвайному депо КП «Київпастранс», залишити у власності цього підприємства.

Судові витрати не понесені.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 15 діб з моменту проголошення, а засудженим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя: