АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1677/15 Справа № 183/4140/15 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2015 року м. Дніпропетровськ
07 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі - ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого - ОСОБА_7
розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2015 року.
Цим вироком,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Комсомольськ Полтавської області, громадянин України, не одружений, із середньою освітою, молодший сержанта військової частини НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
засуджений за ч.3 ст.407 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбування покарання з випробуванням, іспитовим строком на 1 рік.
На підставі ст.76 КК України ОСОБА_7 зобов`язаний: не виїздити за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.
ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що 09 вересня 2013 року наказом №184 (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 (дислокується у АДРЕСА_2 ) військовослужбовця військової служби за контрактом молодшого сержанта ОСОБА_7 зараховано до списків особового складу частини, та в подальшому призначено на посаду - заступника командира бойової машини - навідника - оператора 2 парашутно-десантного взводу 4 парашутно-десантної роти 2 парашутно-десантного батальйону.
Молодший сержант ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 12, 125, 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку.
06 жовтня 2014 року так і в подальшому молодший сержант ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , умисно, не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 без поважних причин понад один місяць, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд в АДРЕСА_3 , про своє місце знаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв, не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 .
17 червня 2015 року співробітниками міліції молодший сержант ОСОБА_7 самостійно прибув до військової частини НОМЕР_1 та заявив про себе.
Таким чином, у період з 06 жовтня 2014 року по 17 червня 2015 року, молодший сержант ОСОБА_7 не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 без поважних причин тривалістю понад.1 місяць.
В апеляції прокурора ставиться питання про скасування вироку через неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Вказує на те, що суд, звільняючи ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, не належно мотивував своє рішення та не врахував, що останній будучі військовослужбовцем військової служби за контрактом навмисно, порушуючи умови контракту та свої обов`язки щодо виконання військових завдань не виконував обов`язки по службі більш ніж 8 місяців. Судом не враховані обставини вчинення злочину, а саме, вчинення його в умовах загрози національній безпеці держави.
Просить ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.3 ст.407 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляцію, обвинуваченого, який просив залишити вирок без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія вважає апеляцію такою, що підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Перевіркою матеріалів кримінального провадження щодо обґрунтованості доводів апеляційної скарги прокурора, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції допущено істотні порушення вимог КПК України, а саме істотне обмеження прав обвинуваченого, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Згідно ч.3 ст.349 КПК України суд вправі, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин.
Основною умовою застосування такого судового розгляду є повне визнання всіма учасниками судового провадження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у його вчинені за обставин, викладених в обвинувальному акті.
Цих вимог кримінального процесуального закону суд першої інстанції не дотримався.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та підтверджено обвинуваченим у суді 06 жовтня 2014 року, він без дозволу начальника, з власної ініціативи пішов з розташування частини, поїхав додому та не з`являвся на службі до 17 червня 2015 року. Тоді як ОСОБА_7 залишив військову частину без законних на те підстав, ці його дії органи слідства розцінили, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин.
Суд першої інстанції не звернув уваги на дані обставини, не врахував таку позицію обвинуваченого, не переконався у тому, чи він правильно розуміє усі обставини обвинувачення, різні кваліфікуючі ознаки диспозиції ст.407 КК України та провів судовий розгляд по скороченій процедурі, не дослідивши доказів наданих слідством у підтвердження обвинувачення.
Отже, безпідставне застосування ч.3 ст.349 КПК України є відповідно до ст.412 КПК України істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, у тому числі права на захист, що перешкодило повно та всебічно розглянути справу і постановити законне та обґрунтоване судове рішення. Оскільки скорочена процедура розгляду позбавляє суд апеляційної інстанції можливості усунути допущені місцевим судом порушення, судове рішення, згідно із п.3 ч.1 ст.409 КПК України, підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції на підставі п.6 ч.1 ст.407 КПК України.
При новому судовому розгляді необхідно усунути порушення, зазначені у ухвалі, з дотриманням встановленого законом порядку повно та всебічно дослідити обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, та ухвалити рішення, яке відповідає вимогам кримінального і кримінального процесуального закону.
У зв`язку із скасуванням вироку з вказаних обставин, в обговорення доводів апеляції про м`якість покарання призначеного ОСОБА_7 , колегія не входить.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 415 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляцію прокурора у кримінальному провадженні задовольнити частково.
Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2015 року відносно ОСОБА_7 , - скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції, зі стадії підготовчого засідання.

Судді: