11.12.15

Ім`ям України Провадження № 1-кс/200/7605/15
11 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ
Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И В:
11 грудня 2015 року слідчий СУ ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 звернувся до суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу підозрюваному:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженому у м. Дніпропетровську, громадянину України, раніше не судимому, не працюючому, одруженому, на утриманні має малолітню дитину, із середньою освітою, мешкає у кв. АДРЕСА_1 .
Підстави для зміни запобіжного заходу слідчий навів наступні.
06 травня 2015 року ОСОБА_5 оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.
Ухвалою слідчого судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 28 травня 2015 року ОСОБА_5 обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, тобто до 28.07.2015 року.
27 липня 2015 року підозрюваному ОСОБА_5 ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська строк домашнього арешту продовжено до 06 вересня 2015 року.
Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 вересня 2015 року наданий дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 з метою приводу до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська для розгляду клопотання про зміну йому запобіжного заходу на тримання під вартою.
Постановою прокурора Дніпропетровської області строк досудового розслідування продовжений до 03 січня 2016 року.
11 грудня 2015 року ОСОБА_5 затримано на підставі ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 вересня 2015 року та доставлено до суду для вирішення питання про зміну запобіжного заходу із домашнього арешту на тримання під вартою.
У клопотанні слідчий прохає змінити підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді обраного раніше домашнього арешту на тримання під вартою у зв`язку з тим, що він переховувався від органів досудового розслідування, може незаконно впливати на потерпілих, свідків та інших учасників кримінального провадження, або вчинити інше кримінальне правопорушення.
У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, прохав задовольнити. Пояснення надав аналогічні тексту клопотання. Додатково пояснив, що ризиками, передбаченими у ст. 177 КПК України, у даному випадку, є те, що підозрюваний порушив покладені на нього судом обов`язки і переховувався від органів досудового розслідування. З цих підстав, постановою від 03 вересня 2015 року, був оголошений в розшук. Він, знаходячись у зоні АТО, а далі у шпиталі з пораненням, мав час і можливість повідомити органу досудового слідства чи суду, який обрав йому запобіжний захід та поклав на нього певні обов`язки, про місце свого знаходження та свій стан. Однак, цього не зробив, що свідчить про навмисне переховування з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину.
Прокурор клопотання підтримав, прохав задовольнити з підстав, наведених слідчим. Пояснив, що вина підозрюваного у вчиненні інкримінованого правопорушення доказується зібраними по справі доказами, а тому, з метою запобігання наведеним слідчим ризикам, слід змінити підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід з домашнього арешту на тримання під вартою.
У судовому засіданні підозрюваний вину у вчиненні інкримінованого правопорушення визнав у повному обсязі. Заперечував проти задоволення клопотання. Пояснив, що після пред`явлення йому підозри, він добровільцем пішов до 93-ї бригади, яка знаходилась у зоні АТО, так як бажав кров`ю спокутувати свою провину у вчиненні розбійного нападу. Про те, що пішов до АТО не повідомив ні матері, ні вагітній дружині, на своїм близьким, ні органу досудового розслідування. Мати і дружину не хотів турбувати. Після отримання поранення знаходився у шпиталі, куди до нього приїздила дружина, якій він теж не повідомив про факт перебування під домашнім арештом, хоча вона вже знала про його поранення та знаходження у шпиталі. Органу досудового розслідування та суду не повідомив про знаходження у шпиталі, тому що не мав можливості із ними зв`язатись.
Захисник заперечував проти задоволення клопотання слідчого. Пояснив, що його підзахисний надивився російських фільмів про штрафбати та під їх впливом, з метою спокутування своєї вини, пішов добровільцем у зону АТО. Він має міцні соціальні зв`язки матір, дружину, дитину, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , поранений в ногу, а тому не зможе переховуватися від органів досудового слідства та суду. З цих підстав прохав відмовити у задоволенні клопотання слідчого та обрати запобіжний захід не пов`язаний з обмеженням волі.
Заслухавши доводи слідчого, пояснення підозрюваного та його захисника, з`ясувавши думку прокурора та дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку про те, що клопотання підлягає задоволенню.
Вважаю, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України. Доведеними, наданими суду поясненнями слідчого та прокурора, є наявність ризику у вигляді вже доведеного поведінкою підозрюваного переховування від органів досудового слідства на протязі тривалого часу. Вважаю, що підозрюваний, знаходячись у зоні АТО, а згодом і у шпиталі, мав час та можливість прямо чи непрямо (через дружину або знайомих) інформувати орган досудового розслідування чи суд про порушення ним обраного запобіжного заходу. Через те, що підозрюваний мав час та можливість відшкодовувати потерпілим у вчиненому ним розбійному нападі заподіяні матеріальні збитки, але не зробив цього, не повідомив про знаходження в зоні АТО орган досудового розслідування та суд, вважаю, що до зони проведення АТО він свідомо поїхав для можливого уникнення кримінальної відповідальності.
Тому, приходжу до висновку, що для запобігання доведеному у суді ризику, через те, що він порушив покладені на нього раніше обраного судом запобіжного заходу обов`язки, слід змінити підозрюваному запобіжний захід на такий, про який прохає слідчий. Спираючись на норми ст. 178 КПК України, якими встановлено ті обставини, що враховуються при обранні запобіжного засобу, прихожу до висновку про можливість зміни підозрюваному запобіжного заходу на тримання під вартою.
Згідно з вимогами ч. 4 ст. 196 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний визначати в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту, дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шестидесяти днів. Нормою ч. 2 цієї статті встановлено, що строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту його затримання.
Через те, що строк досудового розслідування по кримінальному провадження продовжено прокурором до 03 січня 2016 року, датою закінчення дії ухвали про тримання під вартою слід вважати 16 годину 07 хвилину 03 січня 2016 року.
З підстав, передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України, заставу не визначаю.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 182, 186, 194, 196, 309-310, 395 КПК України, -
Клопотання слідчого СУ ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 про зміну підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу задовольнити.
Змінити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, запобіжний захід з домашнього арешту на тримання під вартою.
Дата закінчення дії ухвали - 16 година 07 хвилина 03 січня 2016 року.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти діб з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1