печерський районний суд міста києва
Справа № 757/3755/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.02.2016 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000082 від 07.01.2016р. за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з неповною середньою освітою, холостого, не працюючого, студента 3 курсу Міжрегіонального вищого професійного училища автомобільного транспорту, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 296, ч. 1 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
06.01.2016 року приблизно о 23 год 50 хв ОСОБА_6 разом зі своїм знайомим на ім`я ОСОБА_7 знаходився у приміщені закладу «Портер Паб», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 15/4, де відпочивав, вживаючи спиртні напої. Під час відпочинку у ОСОБА_7 різко погіршилось самопочуття, з приводу чого ОСОБА_6 викликав швидку медичну допомогу, по приїзду якої медичними працівниками було прийнято рішення про госпіталізацію ОСОБА_7 до лікарні. Під час транспортування та поміщення останнього до автомобілю швидкої медичної допомоги ОСОБА_6 був незадоволений якістю надання першої медичної допомоги його знайомому, внаслідок чого, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, наніс лікарю бригади швидкої медичної допомоги ОСОБА_8 удар кулаком в обличчя, завдавши останньому фізичного болю.

В подальшому на місце події прибули працівники патрульної служби Національної поліції України. ОСОБА_6 , чинячи фізичний опір, активно протидіяв представникам влади, які виконували свої службові обов`язки, вживаючи при цьому ненормативну лексику, наніс по удару працівникам патрульної служби Національної поліції ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в область грудей та животу, а також ОСОБА_12 в область обличчя, який на той момент знаходився біля співробітників поліції та давав пояснення з приводу того, що ОСОБА_6 викрав належний йому мобільний телефон, завдавши останнім фізичного болю.

Крім того, 07.01.2016р. приблизно о 00 год 30 хв ОСОБА_5 , знаходячись у приміщені закладу «Портер Паб», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 15/4, побачив мобільний телефон чорного кольору марки «LG-A399», який лежав на одному із столів у приміщені закладу «Портер Паб». Скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_6 , з метою таємного викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав мобільний телефон чорного кольору марки «LG-А399», вартістю 900,00 грн, тим самим спричинив потерпілому ОСОБА_13 матеріальної шкоди на зазначену суму. З місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчиненні хуліганських дій, які супроводжувалися спричиненням фізичного болю лікарю швидкої допомоги,який надавав невідкладну медичну допомогу його другові, та працівникам поліції, які прибули з метою припинити його неправомірні дії, а також крадіжки мобільного телефону зі столу кафе, який належав чоловіку, з яким він напередодні сперечався, та якому таким чином він намагався помститися за те, що в розмові з ним останній принижував його честь, підтвердив обставини вчинення кримінальних правопорушень, викладені в обвинувальному акті, додатково пояснивши, що в цей святковий день разом із своїм другом ОСОБА_7 він відпочивав в розважальному закладі «Портер Паб», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 15/4. Вони разом вживали спиртні напої, він особисто випив приблизно 250 гр горілки та відчував себе п`яним. Поряд з ними за окремим столом сиділи троє хлопців, які стали робити їм зауваження, та поводилися відносно них надмірно, називаючи їх малолітками, він намагався з ним спорити, але сварка між ними скінчилась у зв`язку з тим, що його другу ОСОБА_7 стало зле та він викликав швидку допомогу.

Лікарі швидкої допомоги після огляду ОСОБА_7 вирішили його госпіталізувати, та переносячи ОСОБА_7 на ношах лікар бригади швидкої медичної допомоги ОСОБА_8 випустив ручку ноші, внаслідок чого його друг за малим не впав, та будучи обуреним такою поведінкою лікаря, він наніс рукою удар в область голови лікаря. Також намагався сперечатися з ним, оскільки останній некоректно висловився на його адресу та адресу його друга. На вулиці біля автомобілю швидкої допомоги він намагався узнати, куди його друга повезуть, з цього приводу також виник конфлікт, в який вмішалися поліцейські, оскільки він знаходився у стані сильного ступеня алкогольного сп`яніння, достеменно він не пам`ятає, яким чином розгорталися події на вулиці, між тим, не заперечує, що сам він наніс удари кулаком, руками поліцейським, які намагалися його вгамувати, та при цьому також наніс удар кулаком в обличчя власнику мобільного телефону ОСОБА_13 , який він у нього вкрав зі столика, за яким він сидів, в той момент, коли за ним ніхто не спостерігав. Телефон він викрав з метою зробити неприємність його власнику, з яким напередодні виникла сварка, та телефон він мав намір просто викинути, оскільки у нього є свій більш коштовний телефон. У вчинених кримінальних правопорушеннях розкаюється, просить суворо не карати.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому судом учасникам судового провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд, оцінюючи в сукупності здобуті у справі докази, визнає доведеним у судовому засіданні вчинення обвинуваченим середньої тяжкості кримінальних правопорушень і кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 296 КК України, як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, пов`язані з опором представникові влади, та за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Незважаючи на те, що розгляд кримінального провадження відповідно до вимог ст. 337 КПК України повинен здійснюватися лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, коли з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

У судовому засіданні не знайшло свого об`єктивного підтвердження в діях обвинуваченого вчинення хуліганства, яке супроводжувалось винятковим цинізмом, який має прояв в діях, поєднаних з демонстративною зневагою до загальноприйнятих норм моралі (проявом безсоромності чи грубої непристойності, знущанням над хворим, дитиною, особою похилого віку або такою, яка перебувала у безпорадному стані та ін.), як про це зазначено в п. 5 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про хуліганство» від 22.12.2006р. №10. Судовим розглядом достовірно встановлено, що протиправні дії обвинуваченого при вчиненні хуліганства не супроводжувались винятковим цинізмом, а були пов`язані із спричиненням особам, які припиняли його хуліганські дії, фізичного болю, що охоплюється іншою кваліфікуючою ознакою, яка передбачає собою вчинення хуліганських дій, які супроводжувались особливою зухвалістю. З приводу цього кваліфікуюча ознака кримінального правопорушення у вигляді вчинення хуліганства, яке супроводжувалось винятковим цинізмом, підлягає виключенню із обвинувачення ОСОБА_5 .

Призначаючи обвинуваченому вид і міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, навчання, до кримінальної відповідальності раніше не притягався, на теперішній є студентом вищого навчального закладу, постійно проживає зі своєю матір`ю. До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд вважає за необхідне визнати вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, одночасно враховуючи зазначені обставини, з урахуванням особи винного, принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на виправлення, виховання та соціальну реабілітацію засудженого, суд прийшов до висновку про доцільність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на мінімальний та приблизний до нього мінімальний строк із застосуванням вимог ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням і поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України. Враховуючи той факт, що обвинувачений самостійного заробітку не має та сплатити штраф фінансово не спроможний, суд вважає, що правових підстав для призначення покарання у виді штрафу обвинуваченому не має.

Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили залишити домашній арешт.

Цивільний позов у справі не заявлений.

Відповідно до розписки потерпілого ОСОБА_13 викрадений у нього мобільний телефон марки «LG-А399» йому повернутій, претензій матеріального характеру він не має.

В судове засідання потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 не з`явилися, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи судом, поважності причин неявки в судове засідання не надали, заяв про неможливість розгляду справи за їх відсутністю до суду не надходило, цивільний позов ніхто із них не заявляв, заподіяна матеріальна шкода потерпілому ОСОБА_13 відшкодована в повному обсязі та викрадене майно йому повернуто.

Документально підтверджені процесуальні витрати під час досудового розслідування відсутні.

Питання про речові докази вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 296, ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання

за ч. 3 ст. 296 КК України у виді 3 років позбавлення волі,

за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень визначити ОСОБА_5 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців, поклавши на нього обов`язки відповідно до ст. 76 КК України не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити домашній арешт.

Речові докази у вигляді: мобільного телефону марки «LG-A399», переданого на відповідальне збереження громадянину ОСОБА_13 , залишити йому за належністю, оптичного диску DVD+R марки ТDК, на якому містяться електронні файли з камер-відеореєстраторів, що були розташовані на форменому одязі працівників патрульної служби, який зберігається в матеріалах кримінального провадження, залишити на збереженні в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскарженим в апеляційному порядку до апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий ОСОБА_1