Ухвала

іменем україни

15 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Головуючого ОСОБА_8
суддів ОСОБА_9 і ОСОБА_10
при секретарі судового засідання ОСОБА_11

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця м. Калуги Російської Федерації, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1,

за участю прокурора ОСОБА_12
захисника ОСОБА_13
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_13. на ухвалу судді Апеляційного суду м. Києва від 25 червня 2015 року про відмову у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_13. на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 січня 2015 року про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу, ‒

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 січня 2015 року ОСОБА_5, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, у порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, за відсутності підозрюваного, обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Ухвалою судді Апеляційного суду м. Києва від 25 червня 2015 року захиснику ОСОБА_7 відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_13. в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 січня 2015 року.

Обґрунтовуючи рішення суддя із посиланням на положення ст. 309 КПК України зазначив, що рішення слідчого судді про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, прийняте у порядку, передбаченому ч. 6 ст. 193 КПК України, окремому апеляційному оскарженню не підлягає.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_13 просить скасувати ухвалу судді Апеляційного суду м. Києва від 25 червня 2015 року та призначити новий розгляд провадження у суді апеляційної інстанції.

Обґрунтовуючи скаргу захисник зазначає про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, зокрема права підозрюваного на апеляційне оскарження судового рішення. Захисник стверджує, що відмова у відкритті апеляційного провадження суттєво обмежує конституційні права ОСОБА_5 - право на справедливий суд, право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Зі змісту касаційної скарги вбачається, що захисник ОСОБА_13 вважає, що розгляд слідчим суддею клопотання слідчого (прокурора) про обрання щодо особи запобіжного заходу у випадку, передбаченому ч. 6 ст. 193 КПК України, здійснюється з дотриманням загальних вимог щодо розгляду клопотання слідчого (прокурора) про застосування запобіжного заходу, а рішення слідчого судді про обрання запобіжного заходу підлягає апеляційному оскарженню у загальному порядку.

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_13 який підтримав касаційну скаргу, прокурора, який підтримав касаційну скаргу, обговоривши доводи скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно з положеннями ст. 129 Конституції України забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом, є одним з основних засад судочинства.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або відмова в його застосуванні, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 309 КПК України, підлягає оскарженню під час досудового розслідування.

Відмовляючи у відкритті провадження за апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суддя апеляційного суду прийшов до висновку про те, що такі ухвали окремому оскарженню не підлягають.

Зазначене рішення судді суду апеляційної інстанції слід визнати передчасним та таким, що постановлено без урахування всіх положень кримінального процесуального закону.

Так, аналіз змісту диспозицій статей 177, 178, 194, 196 КПК України свідчить про тотожність термінів «застосування запобіжного заходу» та «обрання запобіжного заходу».

Зокрема, у ст. 177 КПК зазначено про мету і підстави застосування запобіжного заходу, а у ст. 178 цього Кодексу - про обставини, що враховуються при його обранні.

За змістом ч. 4 ст. 194 КПК слідчий суддя при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу має право застосувати більш м'який запобіжний захід, ніж той, який зазначено у клопотанні, а у ч.5 вказаної норми міститься положення, що слідчий суддя або суд при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов'язаного з триманням під вартою застосовує відповідний запобіжний захід.

Вимоги до змісту ухвали про застосування запобіжного заходу наведені у ч. 1 ст. 196 КПК України, і в цій же статті, однак у четвертій її частині міститься вимога про зазначення в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту, дати закінчення дії цих запобіжних заходів.

Отже чіткого розділу між поняттями застосування запобіжного заходу та обрання запобіжного заходу, який мав би різні процесуальні наслідки, кримінальний процесуальний закон не містить.

Крім цього, Кримінальним процесуальним кодексом України не передбачено іншого процесуального документу, окрім ухвали про застосування запобіжного заходу (ст. 196 КПК) при вирішенні питань, пов'язаних із запобіжними заходами.

Таким чином, постановлення слідчим суддею ухвали про обрання запобіжного заходу не є перешкодою для її перевірки судом апеляційної інстанції.

При постановленні ухвали про повернення апеляційної скарги поза увагою залишена і вимога ч. 6 ст. 9 КПК України, якою встановлено, що коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною 1 статті 7 цього Кодексу.

Тож, при поверненні апеляційної скарги на судове рішення слідчого судді щодо ОСОБА_5, порушено такі засади кримінального провадження як верховенство права, забезпечення права на свободу і особисту недоторканність, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень тощо.

Недотримання суддею апеляційного суду вимог кримінального процесуального закону позбавило сторону захисту можливості, за її ініціативою, перевірки судового рішення, яким обмежується право на свободу та особисту недоторканність підозрюваного, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і, у відповідності до положень п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України, - підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 434, 436, 438 КПК України колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_13 - задовольнити.

Ухвалу судді Апеляційного суду м. Києва від 25 червня 2015 року про відмову у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_13. на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 січня 2015 року про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10