Дата документу 08.04.2015

Справа № 334/1692/15-к
Провадження № 1-кс/334/449/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 квітня 2015 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши скаргу ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на постанову слідчого від 20.02.2015 року у кримінального провадженні №0000335 про закриття кримінального провадження,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 , ОСОБА_5 звернулися до суду зі скаргою в порядку ст..303, 304 КПК України, просять скасувати постанову слідчого ОСОБА_7 , про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000335, яка ОСОБА_5 була отримана 23.02.2015 року. В скарзі зазначила, що висновки постанови не відповідають фактичним обставинам події, оскільки слідчим допущено ряд порушень, а саме:

В постанові про призначення авто технічної експертизи зазначені неправдиві данні що водій застосував гальмування не змінюючи руху. В той час всі свідки, допитані слідчим - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які знаходились в момент наїзду в автомобілі в ході своїх допитів вказали, що ОСОБА_11 змінював напрямок руху свого автомобіля в момент гальмування;

Крім того, в постанові від 29.12.2014 року про призначення авто технічної експертизи зазначено, що автомобіль «Тойота Ауріс» в технічно справному стані, але не було проведено жодних експертних досліджень щодо технічного стану автомобіля;

Помилково зазначено, що небезпека для водія виникає з моменту як пішохід почав розвертатися та рухатися у зворотному напрямі, але це твердження не відповідає дійсності, нічим не обґрунтоване та спростовується нормами чинних ПДР (п.12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно може виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди), небезпека виникла з моменту як водій ОСОБА_11 побачив на розділяючій смузі між лівою смугою та смугою руху автомобіля ОСОБА_11 пішохода ОСОБА_12 , про саме цей момент небезпеки зазначав сам водій ОСОБА_11 та вказували свідки в ході допитів.

Висновки слідчого ґрунтуються лише на твердженнях авто-технічної експертизи № 73/15 від 12.02.2015 року, яку було проведено в рамках даного кримінального провадження, при вихідних даних здобутих з порушенням ст..94 КПК України. Слідчим експерту не було поставлено питання щодо оцінки дій на предмет порушення правил дорожнього руху при здійсненні після виникнення аварійної обстановки маневру відвороту праворуч. Згідно вихідних даних небезпека зіткнення у водія виникла коли пішохід почав рух у зворотному напрямі перетинати проїзну частину зліва на право, тобто в той час коли автомобіль рухався прямолінійно на відстані 4,1 м від правого узбіччя, що з урахуванням ширини автомобіля 1,76 м та ширини проїзної частини 10,6 м - на відстані не менше 4.74 м від лівого узбіччя. Отже, водій в даній дорожній обстановці повинен був вжити заходів щодо екстреного гальмування авто без зміни напрямку руху, що відповідно до відомих вихідних даних (в тому числі місце наїзду на пішохода на відстані 7,7 м від лівого узбіччя) транспортної пригоди можливо було уникнути, так як автомобіль перетнув би траєкторію руху пішохода після того як останній був на відстані не менше 1,2 м від правої смуги руху автомобіля, віддаляючись від неї;

В постанові про призначення експертизи від 29.12.2014 року не містяться питання, визначені інструкцією, крім того в постанову не внесені питання зазначені в клопотанні потерпілої про призначення авто-технічної експертизи, сама постанова містить 17 запитань на вирішення експерта, в самому висновку експерта зазначено, що на вирішення поставлено 13 запитань, при цьому потерпілу не ознайомлювали з постановою про призначення експертизи та з висновками самої авто-технічної експертизи №73/15 від 12.02.2015 року;

Не допитана свідок ОСОБА_13 , яка в момент ДТП знаходилась в автомобілі та сиділа ззаду посередині, якій найкраще видно дорожню обстановку та потерпілого в момент ДТП. Заява ОСОБА_14 , в якій вказує що вона не може з`явитися до слідчого так як знаходиться у м. Рівне, датована 09.01.2014 року, тобто задовго до скоєння ДТП (15.07.2014р.).

В висновку експерта бюро СМЕ №3508 від 11.08.2014 року, в п.5 зазначено що травми загиблого є значними, та детальний механізм травмування ОСОБА_12 може бути вирішено тільки після надання матеріалів справи кримінального провадження внесеного до ЄРДР №10000335, які так і не були надані слідчим ОСОБА_7 експерту бюро СМЕ, тобто не було вжито заходів для повноти та всебічності розслідування скоєного ДТП, а саме встановлення детального механізму травмування пішохода ОСОБА_12 .

Заявники просять скасувати постанову про закриття кримінального провадження від 20.02.2015 року.

Прокурор проти задоволення скарги заперечує.

Слідчий ОСОБА_7 пояснив, що ретельно були досліджені всі матеріали справи, проведено 2 автотехнічні експертизи, допитані всі свідки, які безпосередньо були присутні в момент ДТП, на експертизу були надані вихідні дані, які повідомили свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , знайомі ОСОБА_12 , зазначені всі питання. Що стосується експертизи технічного стану автомобіля, то проводити її не було потреби, оскільки він сам зразу же перевірив гальма, та рульове управління і автомобіль зразу був доставлений на штрафний майданчик. Свідок ОСОБА_13 скористалася своїм правом, згідно до Конституції України і відмовилася давати покази.

Заслухавши пояснення заявників, прокурора, адвоката, слідчого, вивчивши матеріали скарги, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк - заявником, потерпілим. Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності (ч. 1 ст. 304 КПК України).

Заявниці своєчасно звернулися до суду.

Згідно ст. 223 КПК України слідчий повинен вжити необхідні дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчих дій є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Із наданих суду матеріалів справи вбачається, що слідчим допитані свідки ОСОБА_15 (а.с.33-36, 179-180), ОСОБА_16 (а.с.37-40, 164-166), ОСОБА_6 (а.с.41-43), ОСОБА_17 (а.с.52-55), ОСОБА_18 (а.с.56-59), ОСОБА_19 (а.с.60-63), ОСОБА_20 (а.с.89-92).

Проведено огляд автомобілю (а.с. 45-49);

Проведено слідчий експеримент за участю свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_20 (а.с.105-112), слідчий експеримент за участю свідка ОСОБА_15 , ОСОБА_16 (а.с.181-189);

Проведено 2 автотехнічні експертизи; в постанові про призначення автотехнічної експертизи від 29.12.2014 року зазначені всі питання, викладені потерпілою в своєму клопотанні.

Разом із тим, із матеріалів справи вбачається, що потерпілі не були ознайомлені з висновками автотехнічної експертизи від 12.02.2015 року №73/15.

У висновку зазначено, що максимальна швидкість руху автомобіля «Тойота ауріс», реєстраційний номер НОМЕР_1 , щоб мав водій змогу при мінімальному часу реакції екстреним гальмуванням зупинити транспортний засіб на відстані 37,1-39,3 м., складає 66,1- 68,4 км/год.(а.с. 211). Оскільки інші данні про швидкість руху зазначені зі слів свідків, суд вважає, що при проведенні досудового розслідування необхідно провести комплексну судову медично-автотехнічну експертизу. При проведенні експертизи необхідно встановити механізм спричинення пошкоджень ОСОБА_12 . Чи можливо отримати вказані пошкодження при встановленою експертизою швидкістю 66,1-68,4 км/час. Чи можливо експертним шляхом встановити швидкість автомобіля «Тойота ауріс» під час скоєння ДТП. Для проведення експертизи надати матеріали справи.

Призначати судово-технічну експертизу для визначення технічного стану «Тойота ауріс» на сьогоднішній день дедоречно, оскільки в протоколі огляду місця дорожно-транспортної пригоди зазначено, що автомобіль технічно-справний (а.с.9), підстав стверджувати протилежне у суду немає. Крім того, з моменту ДТП пройшло 9 місяців, технічний стан автомобіля міг бути неодноразово змінений як пошкоджений так і відновлений.

Що стосується допиту свідка ОСОБА_21 , то на а.с. 168 міститься заява даного свідка, яку вона надіслала поштою, на штемпелі конверту зазначена дата - 03.10.2014 року. ОСОБА_21 скористалася своїм правом не давати покази на підставі ст..63 Конституції України. У суду немає механізму примусити її свідчити.

Відповідно до вимог ст.91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягають: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання, а сам процес доказування полягає доказування у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, а згідно із ст. 93 КПК сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб, речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених КПК.

У відповідності до вимог ст. 110 КПК України постанова про закриття кримінального провадження повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Тобто таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захист своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Відповідно до вимог ст..307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановлюється ухвала про:

1) скасування рішення слідчого чи прокурора;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, аналізуючи все наведене вище, суд приходить до висновку про необхідність скасування постанови від 20.02.2015 року через неповноту проведеного розслідування та передчасність її винесення.

Виходячи з загальних засад кримінального провадження, суд вважає, що бездіяльністю слідчого порушуються права заявниці у зв`язку з чим, скарга підлягає задоволенню.

Керуючись. ст.ст.303-307, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_5 , ОСОБА_6 задовольнити.

Скасувати постанову слідчого ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000335, зареєстрованому у ЄРДР 15.07.2014 року за ознаками ч.2 ст.286 КК України.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1