Справа № 461/5777/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/640/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

адвоката ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_7 на ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 22 червня 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:
вищевказаною ухвалою ОСОБА_9 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.384 КК України, у зв`язку із дійовим каяттям та кримінальне провадження щодо нього закрито.

Органом досудового слідства ОСОБА_9 обвинувачується у тому, що він 14.10.2013 року у період з 12.15 год. до 12.57 год., перебуваючи у приміщенні Шевченківського районного суду м.Львова, що на вул. Січових Стрільців, 12 у м.Львові, діючи умисно, в судовому засіданні під час допиту в якості свідка у цивільній справі №466/3203/13-ц за позовом ОСОБА_7 до ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», треті особи ОСОБА_10 , ОСОБА_11 про визнання недійсною та скасування технічної документації на будівлю, визнання недійсними технічних паспортів і поверхових планів, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст.384 КК України, перешкоджаючи таким чином здійсненню правосуддя та досягненню об`єктивної істини у справі, надав суду неправдиві покази з приводу достовірності та правильності виготовленого ним технічного паспорту на приміщення, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 та належать ТзОВ «Техн АС».

У поданій апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_7 , не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою суду, вважає її незаконно, необґрунтованою та немотивованою, що, з його точки зору, стало наслідком неправильного застосування Закону України про кримінальну відповідальність, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження та порушення прав потерпілого. При цьому, покликається на те, що суд невірно застосував ст.45 КК України, оскільки, у діях ОСОБА_9 відсутні ознаки дійового каяття, які б давали можливість звільнення його від кримінальної відповідальності. Вказує на те, що обвинувачений ОСОБА_9 активного сприяння розкриттю злочину не вчинив, так як, всі обставини вчинення злочину були повідомлені правоохоронним органам ОСОБА_7 ; у рішенні суду не вказано, у чому полягало активне сприяння розкриттю злочину. Крім цього, зазначає, що дії ОСОБА_9 заподіяли ОСОБА_7 , як майнову так і моральну шкоду, а факт того, що потерпілий не заявив цивільного позову у кримінальному провадженні не спростовує заподіяння шкоди, так як відповідно до ст.128 КПК України потерпілий має право заявити такий позов в порядку цивільного судочинства; сам обвинувачений у судовому засіданні 04.03.2015 року визнав факт заподіяння шкоди потерпілому. Зазначає, що суд винісши ухвалу про зміну процесуального статусу потерпілого ОСОБА_7 , вийшов за межі повноважень, наданих КПК України, чим порушив ст.19 Конституції України, а також порушив стандарти, передбачені ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод в частині поваги до остаточних судових рішень. Просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

У запереченнях на апеляційну скаргу адвокат ОСОБА_8 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 вказує на те, що вважає дану ухвалу законною і обґрунтованою, а апеляційну скаргу ОСОБА_7 безпідставною та такою, що не підлягає до задоволення, оскільки суд 1-ї інстанції правильно застосував кримінальний закон, який підлягав до застосування, а також дотримався інших норм кримінально-процесуального закону. При цьому, покликається на те, що ОСОБА_7 не має права на подання апеляційної скарги, оскільки такий згідно ухвали Галицького районного суду м.Львова від 22.06.2015 року позбавлений процесуального статусу потерпілого. Крім цього зазначає, що злочин, який інкримінований ОСОБА_9 належить до розділу XVIII Особливої частини Кримінального кодексу України, а родовим об`єктом таких злочинів є суспільні відносини, що забезпечують нормальну, регламентовану законодавством діяльність суду і органів, які йому сприяють по реалізації завдань і цілей у сфері здійснення правосуддя. Таким чином, з точки зору адвоката, дії ОСОБА_9 посягають лише на правосуддя, а не на власність, здоров`я, гідність ОСОБА_7 , а відтак останньому не може бути заподіяно шкоди таким злочином, що виключає можливість наявності особи потерпілого, як такого, взагалі. Вказує на те, що звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із дійовим каяттям є обовязком суду, а не його правом, а відтак суд обов`язково звільняє особу від кримінальної відповідальності при наявності обставин, передбачених ст.45 КК України; проте, якщо посягання фактично не спричинило суспільно-небезпечних наслідків, дійове каяття може не включати повне відшкодування завданих збитків та усунення заподіяної шкоди. Просить оскаржувану ухвалу суду залишити без змін, а подану апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідача, виступ потерпілого ОСОБА_7 , який повністю підтримав подану ним апеляційну скаргу, просить її задоволити, думку адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_9 , які апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_7 заперечили, вважають рішення суду 1-ї інстанції законним і обґрунтованим, просять залишити його без змін, позицію прокурора, який апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_7 підтримав, вважає, що така підлягає до задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи поданої апеляційної скарги, Колегія Суддів вважає, що така підлягає до задоволення.

До даного висновку Колегія Суддів приходить, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 45 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України №12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23 грудня 2005 року дійове каяття полягає у тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялася, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду. Відсутність хоча б однієї із зазначених складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст.45 КК України.

Як вбачається із змісту матеріалів кримінального провадження, суд, не дослідивши належним чином матеріалів самого кримінального провадження відносно ОСОБА_9 , не зробивши обґрунтованих висновків про наявність у справі доказів, які підтверджують наявність підстав для застосування вимог ст.45 КК України щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочину, повного відшкодування завданих збитків чи усунення заподіяної шкоди, дійшов передчасного та необґрунтованого висновку про можливість застосування вимог ст.45 КК України.

За наведених обставин, на переконання Колегії Суддів, постановлене судом рішення є незаконним та підлягає скасуванню, із призначенням нового розгляду у суді 1-ї інстанції.

Керуючись ст.ст. 405; 407; 409; 419; 422 КПК України, Колегія Суддів,-

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_7 на ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 22 червня 2015 року задоволити.
Ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 22 червня 2015 року скасувати.
Призначити новий судовий розгляд у суді 1-ї інстанції.

С у д д і :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4