АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/827/15 Справа № 711/1807/15-к Категорія: ч.1 ст.122 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 жовтня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

представника потерпілого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

обвинувачуваного ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси, кримінальне провадження за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_7 на вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 липня 2015 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Катарбей, Тулунського району, Іркутської області, українця, громадянина України, одруженого, пенсіонера, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_10 від відбуття покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п.2 - 4 ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_10 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти цю інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтись до неї на реєстрацію.

Цивільні позови задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_10 1997, 68 грн. на користь Черкаської обласної ради, які витрачені на лікування потерпілого ОСОБА_7 Комунальним закладом «Обласна лікарня - центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Черкаської обласної ради та зарахувати їх до загального фонду обласного бюджету Черкаської області «інші надходження», розрахунковий рахунок 0001, МФО 854018, Код 37930566, банк одержувач ГУДКСУ у Черкаській області.

Стягнуто з ОСОБА_10 1227,53 грн. на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування майнової шкоди та 10000 грн. моральної шкоди, 17000 грн. витрат пов`язаних з наданням юридичної допомоги.

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку районного суду ОСОБА_10 обвинувачується в тому, що він 04.05.2014 року близько 18 години, знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_3 , де проживає потерпілий, в ході конфлікту, який виник раптово, на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно наніс ОСОБА_7 один удар кулаком правої руки в область нижньої щелепи зліва, від чого потерпілий упав на землю обличчям догори. Та, продовжуючи свої умисні дії, в той час коли ОСОБА_7 знаходився в положенні лежачи обличчям догори, ОСОБА_10 намагався нанести удар правою ногою в область голови потерпілого, проте останній, заблокував удар лівою рукою, та удар прийшовся в область лівої руки потерпілого. Після чого в той час коли останній перевернувся на живіт, ОСОБА_10 умисно наніс один удар невстановленим під час досудового слідства предметом в область потиличної частини голови потерпілого, від чого останній короткочасно втратив свідомість. Своїми умисними діями ОСОБА_10 спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді садна лівого ліктьового суглобу, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 1963 від 24.09.2014 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень; травми голови зі струсом головного мозку, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 1963 від 24.09.2014 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; двобічного перелому нижньої щелепи, які згідно висновку судово-медичної експертизи №1963 від 24.09.2014 року відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції потерпілий ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій не оспорюючи кваліфікації дій обвинувачуваного ОСОБА_10 та доведеності його вини у вчиненні інкримінованого злочину просить вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21.07.2015 року змінити в частині незадоволених по цивільному позову позовних вимог про відшкодування моральної шкоди і витрат на експертне дослідження. Стягнути з ОСОБА_10 на користь потерпілого ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 263 000 грн., і витрати на проведення експертного дослідження згідно акту розрахунку від 12.02.2015 року в сумі 3034 грн.. Викликати і допитати в судовому засіданні експерта юридичного психолога ОСОБА_11 .. Обґрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на те, що судом при частковому задоволені позову не в повній мірі враховано те, що потерпілий ОСОБА_7 протягом 38 днів перебував на лікарняному, переніс хірургічну операцію, біль і фізичне страждання, вимушений був ходити з фіксуючими елементами «брекетами» поломаних кісток щелепи у роті, що надавало йому змогу їсти через катетер трубку зі сторони лівої щоки лише рідку їжу і весь час перебував на голодній дієті. В результаті чого схуд і через тривалий психологічний дискомфорт, став дратівливим, нестриманим, неспокійним і нетерплячим, що суттєво вплинуло на його психіку та звичайний сімейний уклад. Також вказана подія вплинула на спілкування з малолітнім сином, з яким не міг спілкуватись у зв`язку з «Брекетами» встановленими в щелепу.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який просив відхилити апеляцію потерпілого ОСОБА_7 , пояснення представника потерпілого ОСОБА_8 і потерпілого ОСОБА_12 , які підтримали апеляційну скаргу та пролсили задовольнити, пояснення захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинувачуваного, який просив відхилити апеляцію потерпілого, обвинувачуваного ОСОБА_10 , який в судових дебатах та останньому слові просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги потерпілого та залишити вирок суду без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція потерпілого задовольнити частково з наступних підстав.

Так, висновок суду щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні ним злочину передбаченого ч.1 ст.122 КК України при обставинах, наведених у вироку, відповідає матеріалам кримінального провадження і ґрунтується на доказах, досліджених в судовому засіданні в порядку ч.3 ст.349 КПК України, яким суд дав належну юридичну оцінку, і які не оспорюються в апеляції в частині визнання вини ОСОБА_10 у нанесенні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Дії ОСОБА_10 судом першої інстанції кваліфіковано за ч.1 ст.122 КК України вірно, з чим і погоджується колегія суддів.

При призначенні ОСОБА_13 покарання суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст.65 КК України, достатньо врахував ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який відноситься до категорії середньої тяжкості, дані про особу засудженого, і з урахуванням обставин, які пом`якшують його покарання, а саме його вік, стан здоровя, та сімейний стан та відсутності обставин обтяжуючих покарання призначив ОСОБА_10 обґрунтовано основне покарання у виді трьох років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України звільнивши останнього від відбування покарання з іспитовим строком один рік.

Таким чином, з урахуванням вищевикладених обставин кримінального провадження, відсутність обставин обтяжуючих покарання, суд 1 інстанції обгрунтовано прийшов до висновку про те, що мета покарання, передбачена ч.ч.2,3 ст.50 КК України може бути досягнута при призначені йому покарання в межах санкції ч.1 ст.122 КК України з застосуванням ст.75 КК України.

Згідно ст.404 КПК України, вирок суду 1 інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляції.

Колегія суддів вважає, що суд 1 інстанції з порушенням закону вирішив питання в частині розв`язання цивільного позову.

Відповідно до роз`яснень п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29.06.1990 року із змінами і доповненнями «Про виконання судами України законодавства і ППВСУ з питань судового розгляду справ і постановлення вироку», необхідно мотивувати у вироку вирішення цивільного позову в кримінальній справі, керуючись відповідними нормами ЦПК України, роз`ясненнями ПВСУ №3 від 31.03.1989 року.

Згідно роз`яснень п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 року із змінами і доповненнями «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», суд має навести у вироку мотиви прийнятого рішення про задоволення чи відхилення цивільного позову, якими доказами це підтверджується, а також навести відповідні розрахунки сум, що підлягають стягненню, вказати матеріальний закон, на підставі якого вирішено цивільний позов.

Колегія суддів вважає, що судом 1 інстанції вказані вимоги КПК України та Пленуму Верховного Суду України при постановлені вироку в частині розв`язання цивільного позову не виконані, оскільки у даному вироку взагалі не повній мірі вказані мотиви задоволення цивільного позову потерпілого щодо моральної та матеріальної шкоди, не вказані докази якими підтверджується сума задоволеного позову щодо матеріальної шкоди, не наведені розрахунки матеріальної шкоди з приводу того чому саме в такому розмірі задоволено позов та не вказано з яких міркувань, при цьому, виходив суд, і взагалі не вказано які саме матеріальні вимоги та моральні задоволені.

Крім того суд першої інстанції у мотивувальній частині вироку, вказуючи про задоволення позову потерпілого ОСОБА_7 щодо відшкодування моральної шкоди, не навів підстав прийняття такого рішення, взагалі не вказавши, в чому саме виразились моральні страждання потерпілого та з яких міркувань при цьому виходив суд.

Також суд першої інстанції у мотивувальній частині вказував, що задоволенню підлягає позов частково при цьому зазначив тільки часткове задоволення вимог.

За таких обставин вирок суду в частині розв`язання цивільного позову ОСОБА_7 підлягає скасуванню з направленням провадження у цій частині на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства, тому апеляцію потерпілого в цій частині підлягає частковому задоволенню.

Порушень вимог кримінально процесуального закону, які б тягли безумовне скасування вироку суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляцію потерпілого ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 липня 2015 року, відносно ОСОБА_10 в частині розв`язання цивільного позову ОСОБА_7 - скасувати, та в цій частині призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства в іншому складі суду.

В решті вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 липня 2015 року, відносно ОСОБА_10 - залишити без змін

Головуючий :

Судді :