Справа № 405/5631/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 вересня 2015 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Кіровограді обвинувальний акт в кримінальному провадженні за № 0000033, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.02.2015 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, українця, громадянина України, з повною вищою освітою, одруженого, працюючого начальником їдальні взводу матеріально-технічного забезпечення військової частини польова пошта НОМЕР_1 , у військовому звані - прапорщик, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 407 КК України,

за участю сторін у кримінальному провадженні:

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

органом досудового розслідування ОСОБА_3 пред`явлено обвинувачення за ч. 2 ст. 407 КК України - самовільне залишення військової частини та нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад десять діб, але не більше місяця, виходячи із наступного:

17.05.2014 року наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 прапорщика ОСОБА_3 призвано на військову службу під час мобілізації відповідно до ст.ст. 4, 10, 11, 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України від 06 травня 2014 року № 454/2014 «Про часткову мобілізацію» та наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 17.05.2015 року №5 зараховано до списків особового складу частини, всі види забезпечення та призначено на посаду начальника їдальні взводу матеріально-технічного забезпечення військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .

Будучи військовослужбовцем військової частини польова пошта НОМЕР_1 прапорщик ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути дисциплінованим; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватись вимог Статутів Збройних Сил України; дорожити честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; додержуватись правил військової поведінки; постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки; завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили в цілому; не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.

Діючи умисно, всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам Статутів, прапорщик ОСОБА_3 , будучи придатним для проходження військової служби, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розуміючи необхідність проходження військової служби у військовій частині, 14.01.2015 року близько 07 год. 00 хв. без будь-яких поважних причин та дозволу командира, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та направився за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 . Командування військової частини польова пошта НОМЕР_1 та правоохоронні органи або органи військового управління про своє місцезнаходження не повідомляв, з приводу будь-яких захворювань до медичних закладів не звертався, органами влади не затримувався, жодних перешкод для прибуття до військової частини не мав, свої службові обов`язки не виконував, заходів для повернення до військової частини не приймав, проводячи службовий час на власний розсуд за місцем свого мешкання та інших місцях.

В подальшому, 12.02.2015 року близько 07 год. 00 хв. прапорщик ОСОБА_3 добровільно повернувся до військової частини польова пошта НОМЕР_1 .

31.07.2015 року між військовим прокурором Кіровоградського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно даної угоди військовий прокурор Кіровоградського гарнізону Південного регіону України та обвинувачений ОСОБА_3 за участю захисника, дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.407 КК України - самовільне залишення військової частини та нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад десять діб, але не більше місяця, істотних для даного кримінального провадження обставин та покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Прокурор, обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник в підготовчому судовому засіданні просили затвердити угоду про визнання винуватості.

Розглянувши питання про затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між військовим прокурором Кіровоградського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 , суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п. 2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 407 КК України, Військовий прокурор Кіровоградського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_3 за участю захисника добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України. Крім цього, суд переконався, що обвинувачений цілком розуміє положення, передбачені ч. 5 ст. 474 КПК України.

Також судом встановлено, що обвинувачений та прокурор розуміють наслідки укладання та затвердження даної угоди, визначені ст. 473 КПК України.

Суд також переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Зміст укладеної сторонами угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України, підстави для відмови в її затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України відсутні.

ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є середньої тяжкості, щиро розкаявся, беззастережно визнав свою вину, покарання яке узгоджене в угоді за ч.2 ст.407 КК України, є визначеним в межах вказаної санкції статті.

За таких підстав суд вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості укладену між військовим прокурором Кіровоградського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 та обвинуваченим і призначити узгоджену сторонами покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Цивільний позов, речові докази та судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід на досудовому слідстві обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись ст. ст. 314, 468-476 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

затвердити угоду від 31 липня 2015 року про визнання винуватості укладену між військовим прокурором Кіровоградського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 407 КК України, призначивши покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили, не обирати.

Цивільний позов, речові докази та судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Копію вироку вручити ОСОБА_3 та прокурору після його проголошення, негайно.

Суддя Ленінського районного

суду м. Кіровограда ОСОБА_1