Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/1734/15-к
Провадження № 1-кп/280/69/16
ВИРОК
Іменем України
05 лютого 2016 року м.Коростишів
Коростишівський районний суд, Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, у приміщенні Коростишівського районного суду, Житомирської області кримінальне провадження № 0000620 на підставі угоди про примирення від 16.01.2016 року та обвинувального акту за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця м.Коростишева, Житомирської області, громадянина України, українця, із середньою освітою, не працює, не одружений, утриманців не має, депутатом та інвалідом не являється, судимий: 19.03.2001 року Коростишівським районним судом, Житомирської області за ч.3 ст.81,ч.2 ст.140,46-1 КК України до 3 років позбавлення волі, з відстрочкою виконання покарання на 2 роки; 27.08.2002 року Коростишівським районним судом, Житомирської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 10.03.2006 року Коростишівським районним судом, Житомирської області за ч.3 ст.185 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 ,будучи неодноразово засуджений за умисні злочини проти власності,останній раз 10.03.2006 року за ч.3 ст.185 КК України Коростишівським районним судом,Житомирської області до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки,на підставі ст.71 КК України приєднана частина не відбутого покарання,призначеного за вироком Коростишівського районного суду,Житомирської області від 27.08.2002 року,остаточно призначене покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі,маючий не зняту та не погашену судимість,на шлях перевиховання не став,необхідних висновків для себе не зробив та повторно вчинив умисний злочин проти власності за наступних обставин.

ОСОБА_5 ,20 жовтня 2015 року,близько 00-10 години,перебував неподалік будинку АДРЕСА_1 . Біля вказаного будинку, ОСОБА_6 помітив автомобіль марки ВАЗ 21214, р/н НОМЕР_1 , який належить ТОВ «Коростишівземінвест». Підійшовши до вказаного автомобілю,останній,через переднє праве пасажирське вікно побачив в середині салону вищевказаного автомобілю мобільний телефон марки iPhone 4S, який належить потерпілій ОСОБА_4 .

У цей же день,час та місці в ОСОБА_5 виник злочинний умисел,направлений на таємне викрадення зазначеного мобільного телефону.

Реалізовуючи свій злочинний умисел,направлений на таємне викрадення чужого майна(крадіжку), ОСОБА_5 , діючи повторно, скориставшись моментом, коли його дії ніким не будуть помічені, підняв із проїжджої частини камінь,яким у подальшому вибив переднє пасажирське скло в автомобілі, де через вибите ним вікно, нагнувшись в салон вищевказаного автомобіля,від,єднав від зарядного пристрою мобільний телефон марки iPhone 4S, вартість якого відповідно до довідки вартості становить 3500 гривень та вийняв із магнітофону вказаного автомобіля флеш-накопичувач на 8гБ, вартість якого, відповідно до довідки вартості становить 180 гривень. Вказані речі ОСОБА_6 поклав до кишені штанів та пішов по місцю свого проживання.

У подальшому,мобільний телефон марки iPhone 4S та флеш-накопичувач на 8 гБ Д, ОСОБА_7 привласнив та розпорядився ними на власний розсуд,тим самим спричинив потерпілій ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 3680 гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 , своїми умисними діями, які виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненими повторно, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою провину у висунутому обвинуваченні за ч. 2 ст. 185 КК України визнав у повному обсязі, у вчиненому щиросердно розкаявся.

16 січня 2016 року між потерпілою ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_8 укладена угода про примирення відповідно до змісту якої, підозрюваний ОСОБА_9 , ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, щиро кається,вибачився перед потерпілою,відшкодував у повній мірі завдану шкоду.

При цьому сторони угоди погоджують призначення ОСОБА_10 за ч.2 ст.185 КК України покарання у вигляді 2 років обмеження волі, відповідно до ст.ст.75,76 КК України ОСОБА_11 від відбування покарання звільнити із випробуванням і іспитовим строком 1 рік,зобов,язати його не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції,повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично там реєструватися. Із запропонованим видом та мірою покарання згодні.

Перед ухваленням рішення про затвердження угоди про примирення судом під час судового засідання з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_9 , ОСОБА_7 цілком розуміє:

- що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь;

- наслідки укладення та затвердження угоди,передбачені статтею 473 КПК України;

- характер кожного обвинувачення;

- вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Крім того, перед прийняттям рішення про затвердження угоди про примирення судом під час судового засідання з`ясовано у потерпілої ОСОБА_4 , що вона цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України.

Після роз`яснення потерпілій її прав та наслідків укладення угоди про примирення, потерпіла ОСОБА_4 просила суд затвердити угоду про примирення, укладену 16.01.2016 року між нею та обвинуваченим ОСОБА_8 ..

Після роз`яснення обвинуваченому його прав та наслідків укладення угоди про примирення, ОСОБА_6 просив суд затвердити угоду про примирення, укладену 16.01.2016 року між ним та потерпілою ОСОБА_4 ..

Прокурор вважає, що угода про примирення, укладена між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 підлягає затвердженню.

В результаті вивчення документів досудового розслідування та опитування сторін суд приходить до висновку, що угода про примирення, укладена 16.01.2016 року між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_8 відповідає положенням КПК України та КК України і підлягає затвердженню оскільки:

- умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, зокрема правильною є правова кваліфікація кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_8 за ч.2 ст. 185 КК України, як умисні дії, які виразились в таємному викраденні чужого майна,вчинені повторно;

- умови угоди відповідають інтересам суспільства;

- умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;

- відсутні обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним або сторони не примирилися;

- відсутня очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;

- наявні фактичні підстави для визнання винуватості.

Покарання, узгоджене сторонами угоди про примирення, відповідає положенням статті 65 КК України, зокрема таке покарання визначено в межах встановлених санкцією частини другої статті 185 КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення,яке є правопорушенням середньої тяжкості, особу винного,який судимий,не одружений,не працює,утриманців не має, на диспансерному наркологічному та психіатричному обліках не перебуває,за місцем проживання характеризується посередньо,обставини,що пом`якшують покарання (щире каяття).

Запобіжний захід ОСОБА_10 не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Питання про речові докази в кримінальному провадженні необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 65 КК України, ст. ст. 373-376, 394-395, 472-475 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду про примирення, укладену 16 січня 2016 року між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому узгоджене угодою про примирення покарання у виді обмеження волі строком на 2(два) роки.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_12 звільнити від покарання призначеного за даним вироком з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки: не виїзджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до органів кримінально-виконавчої інспекції.

Речові докази:мобільний телефон марки iPhone 4S, флеш-накопичувач на 8 гБ,які знаходяться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_4 ,залишити в розпорядженні останньої.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Коростишівський районний суд, Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду на підставі угоди про примирення, відповідно до ч. 4 ст. 394 КПК України може бути оскаржений обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу; прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, потерпілому та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1