АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у приміщенні суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0003853 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Чабанове Криворізького району Дніпропетровської області, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

за апеляційною скаргою заступника прокурора міста Києва ОСОБА_7 на вирок Печерського районного суду м. Києва від 27 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Печерського районного суду м. Києва від 27 липня 2015 року ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, та призначено їй покарання у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Судом вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

Вироком суду ОСОБА_5 визнано винною у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна за наступних обставин.

Так, 7 червня 2015 року приблизно о 17 год. 53 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні магазину «Bershka» ТОВ «Бершка Україна», розташованому в ТРЦ «Gulliver» за адресою: площа Спортивна, 1-а у м. Києві, діючи з корисливих мотивів, здійснила спробу таємного викрадення жіночих джинсових шортів вартістю 359 грн. 20 коп., однак свій злочинний умисел до кінця не довела з причин, що не залежали від її волі, оскільки при виході з магазину була зупинена охоронцем.

В апеляційній скарзі заступник прокурора м. Києва ОСОБА_7 , посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить вирок суду першої інстанції у кримінальному провадженні №0003853 змінити в частині призначеного покарання, постановити ухвалу, якою ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень.

За доводами прокурора неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність полягає у призначенні ОСОБА_5 покарання у виді штрафу в абсолютних числах (850 грн.).

В обґрунтування своє позиції заступник прокурора м. Києва посилається на те, що відповідно до положень ст. 53 КК України покарання у виді штрафу призначається судом не у певній грошовій сумі (абсолютних числах), а в ставках неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, встановленого законодавством України на момент постановлення вироку.

При цьому фактичні обставини кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_5 прокурором не оспорюється.

Переглядаючи судове рішення відповідно до положень ч. 1 ст. 404 КПК України в межах апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги, пояснення обвинуваченої ОСОБА_5 щодо правильності вироку суду першої інстанції, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченої, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 53 КК України штраф це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині цього Кодексу, з урахуванням положень частини другої цієї статті.

Згідно з ч. 2 ст. 53 КК України розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу.

Отже, вказана норма закону передбачає, що такий вид покарання як штраф призначається судом в певній кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, встановленого законодавством України на час постановлення вироку.

Проте, суд першої інстанції в порушення вказаних вимог закону призначив обвинуваченій ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України покарання у виді штрафу, не визначивши його розмір, передбачений санкцією вказаної норми закону, у певній кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За таких обставин колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги заступника прокурора м. Києва про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про Кримінальну відповідальність, що відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою як для зміни, так і для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

В той же час, відповідно до положень ч. 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Згідно з вимогами п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою, у мотивувальній частині вироку має бути зазначено, зокрема, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Як вбачається з вироку суду, викладаючи формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд першої інстанції не вказав конкретні дії обвинуваченої ОСОБА_5 , направлені на таємне викрадення чужого майна, які складають об`єктивну сторону кримінального правопорушення.

Більш того, суд першої інстанції не звернув увагу і на ту обставину, що спосіб вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення не викладений і у формулюванні обвинувачення, яке міститься в обвинувальному акті.

Таким чином, вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_5 не відповідає вимогам п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України. І вказане порушення кримінального процесуального закону відповідно до вимог ч. 1 ст. 412 КПК України є істотним порушенням, оскільки воно перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, та відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

З огляду на вищенаведене, приймаючи до уваги вимоги поданої апеляційної скарги, враховуючи, що формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, викладене у вироку щодо ОСОБА_5 , не містить даних, які необхідні для з`ясування питань про наявність в діях обвинуваченої складу того чи іншого кримінального правопорушення, а також інших обставин, які істотно впливають на вирішення питань щодо відповідальності особи за вчинення конкретного кримінального правопорушення, покарання за нього, тощо, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Скасовуючи вирок, колегія суддів, виходячи з повноважень суду апеляційної інстанції, передбачених ч. 1 ст. 407 КПК України, враховуючи, що, як у формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, так і у формулюванні обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті, не зазначено способу вчинення кримінального правопорушення, приходить до висновку, що єдиним рішенням, яке суд апеляційної інстанції вправі прийняти після скасування вироку, є призначення нового розгляду у суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження.

За таких обставин апеляційна скарга заступника прокурора м. Києва ОСОБА_7 підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст. 405, 407, 412, 415 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу заступника прокурора міста Києва ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Печерського районного суду м. Києва від 27 липня 2015 року у кримінальному провадженні №0003853 щодо ОСОБА_5 скасувати та призначенням новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3