пр. № 1-кс/759/4823/15
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 листопада 2015 року слідчий суддя Святошинського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора прокуратури Святошинського району міста Києва ОСОБА_3 про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 190 КК України, у межах кримінального провадження, внесеного до реєстру досудових розслідувань №0000123 від 02.10.2015 року,

В С Т А Н О В И В:
До Святошинського районного суду міста Києва надійшло клопотання прокурора прокуратури Святошинського району міста Києва ОСОБА_3 про застосування заходів забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на майно, яке перебуває на праві власності у ОСОБА_4 на об`єкт нерухомого майна, за адресою: АДРЕСА_1 , та заборони власнику вказаного майна розпоряджатись ним будь-яким чином та використовувати його.
Старший слідчий клопотання підтримав і просив його задовольнити.

Розглянувши дане клопотання, долучені до нього матеріали, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для його задоволення, виходячи із такого.

Дане клопотання обґрунтоване тим, що 30.09.2015 року до прокуратури Києва надійшло клопотання прокурора прокуратури надійшла заява ОСОБА_5 з приводу шахрайських дій відносно нього ОСОБА_4 .
Відповідно до частини 1 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Згідно частини 3 статті 170 арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, i перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.
За змістом наведених правових норм такий вид забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту може бути застосований лише щодо майна, власником якого є обвинувачений, підозрюваний, або особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого.
Водночас власником квартири, на який орган досудового слідства просить накласти арешт у межах провадження № 0000123 року не є ані підозрюваним, ані обвинуваченим; при цьому чинне цивільне.

Крім того, слідчий не вказав підстав накладення арешту на майно, а також не обґрунтував необхідність таких заходів забезпечення.

Враховуючи викладене і керуючись ст. ст. 132, 170,171, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:
у задоволенні клопотання про арешт майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м.Києва протягом п`яти днів з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою з моменту вручення їй копії ухвали.

Слідчий суддя: