ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ;

при секретарі ОСОБА_2 ;

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 1-кп/521/719/15 щодо:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Богданівка Тарутинського району Одеської області, громадянина України, одруженого, маючого малолітню дитину 2011 року народження, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ст. 191 ч.1 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

З 14.01.2011 року по 31.07.2011 року, ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді торгового представника ФОП « ОСОБА_6 » виконував обов`язки відповідно до своєї посадової інструкції, а саме розділу № 3, відповідно до якої він був зобов`язаний дотримуватись встановлених строків та порядку надходження грошових коштів за реалізовану продукцію до каси ФОП « ОСОБА_6 », контролювати схоронність продукції з моменту її передачі під звіт.

Також, відповідно до договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність та нерозголошення комерційної таємниці від 14.01.2011 року, ОСОБА_5 зобов`язався нести повну матеріальну відповідальність за забезпечення схоронності ввірених йому цінностей та грошових коштів.

Приблизно у червні 2011 року, більш точна дата не встановлена, в порушення вищевикладених вимог, ОСОБА_5 привласнив грошові кошти ФОП « ОСОБА_6 » в розмірі 6334 гривень 19 коп. за наступних обставин.

Протягом червня 2011 року ОСОБА_5 здійснював свої професійні обов`язки, відвантажував продукцію та отримував грошові кошти від підприємців-контрагенів, яких обслуговував як торгівельний представник.

Серед іншіх контрагентів ФОП « ОСОБА_6 » торгівельна діяльність здійснювалась з ПП «Ірина», яке за травень-червень розрахувалось за доставлену продукцію на загальну суму 6334 гривень 19 копійок за наступними товарно-транспортними накладними № ПОД-084769 від 23.06.2011 на суму 1722,62 грн, № ПОД-068072 від 30.06.2011 на суму 1315,71 грн, № ПОД-048585 на суму 1899,06 грн, № ПОД-051495 від 19.05.2011 на суму 1396,80 грн..

На початку липня 2011 року ОСОБА_5 перебуваючи у офісі ФОП « ОСОБА_6 », який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , маючи намір та корисливий мотив на привласнення грошових коштів, отримавши від ПП «Ірина» гроші за поставлений товар, не здав їх до каси ФОП « ОСОБА_6 », чим спричинив матеріальну шкоду підприємству на загальну суму 6334 гривень 19 коп.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в скоєнні злочину, передбаченого ст. 191 ч.1 КК України визнав повністю, підтвердив вищевикладені обставини та заявив про щире каяття у вчиненому. При цьому, показання обвинуваченого суд визнає достовірними і такими, що узгоджуються з матеріалами кримінального провадження.

Роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності позиції обвинуваченого щодо визнання вини.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує як злочин, передбачений ст. 191 ч.1 КК України за ознаками: привласненні чужого майна, яке було ввірене особі.

Представником ФОП « ОСОБА_6 » заявлений цивільний позов, за яким він просить стягнути з ОСОБА_5 на його користь 45 581 гривень матеріальної шкоди, заподіяної у зв`язку із вчиненням злочину.

В обґрунтування позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди позивач вказав, що в результаті протиправних дій ОСОБА_5 , яки полягають у привласнені грошових коштів, яки надійшли від іншіх торгових контрагентів: МПП «Таврія», ПП «Аларм», загальна сума заборгованості ОСОБА_5 перед ФОП « ОСОБА_6 » склала саме 45581 гривню.

Крім письмового обгрунтування позову, будь-яких доказів позовних вимог цивільний позивач не надав.

Обвинувачений ОСОБА_5 суму позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди визнав частково.

Будучі повідомленим про місце і час розгляду кримінального провадження представник цивільного позивача до суду не з`явився і дадав заяву про розгляд провадження і цивільного позову без його участі, тому суд розглянув позовні вимоги ФОП « ОСОБА_6 » згідно положень ст. 326 ч.1 КПК України без участі цивільного позивача.

При розгляді питання про наявність причинного зв`язку між неправомірними діями відповідача та понесеною позивачем матеріальною шкодою, суд керується положеннями п.1,2 п.п.1, п.3 ст.22 ЦК України, відповідно до яких, особа, якій спричинені збитки, має право на їх відшкодування у повному обсязі.

Згідно із вимогами статті 1166 ЦК України, майнова шкода, яка спричинена фізичній або юридичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її спричинила у повному обсязі.

В судовому засіданні підстави позову та вина обвинуваченого у заподіянні майнової шкоди ФОП « ОСОБА_6 » доведена вищенаведеними доказами у їх сукупності.

Разом с цим, з врахуванням того, що позивачем не надано до суду достатніх доказів, необхідних для задоволення його позову в частині стягнення майнової шкоди у повному обсязі, суд задовольняє позовні вимоги частково, в розмірі сумми заподіяної шкоди, встановленої органом досудового слідства.

Враховуючи викладене, відповідно до вимог ст. 127 КПК України, суд вважає необхідним позовні вимоги ФОП « ОСОБА_6 » до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_5 на користь ФОП « ОСОБА_6 » суму в розмірі 6334 гривень 19 коп

При призначенні ОСОБА_5 покарання суд керується загальними принципами призначення покарання, визначеними в ст. 50, 65 КК України.

Суд визнає пом`якшуючою покарання обставиною щире каяття обвинуваченого в скоєні злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Крім цього, суд приймає до уваги що ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності притягується уперше.

Враховуючи ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_5 злочину, наведених даних про особу обвинуваченого та інших обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, у зв`язку із чим, вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого покарання у вигляді штрафу.

Разом с цім, відповідно до положень ст.1 п. «в» Закону України «Про амністію в 2014 році», ст.ст. 85, 86 КК України ОСОБА_5 підлягає звільненню від відбування покарання, оскільки судом встановлено, що обвинувачений має на утриманні неповнолітню дитину 2011 року народження, скоїв злочин середньої тяжкості, обставини, яки унеможливлюють застосування амністії, передбачені п.8 Закону України «Про амністію в 2014 році» відсутні, обвинувачений не заперечував проти застосування до нього акту амністії.

Керуючись ст.ст. 369 -374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 191 ч.1 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень без позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю.

На підставі ст.1 п.«в» Закону України «Про амністію в 2014 році», ст.ст. 85, 86 КК України, звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання.

Позовні вимоги ФОП « ОСОБА_8 » до ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_7 на користь ФОП « ОСОБА_8 » суму в розмірі 6334 гривень 19 коп.

На вирок може бути подана сторонами апеляція в апеляційний суд Одеської області через Малиновський районний суд міста Одеси протягом тридцяти діб від дня його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_10