АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/1720/15 Головуючий 1-ої інстанції ОСОБА_1
Справа №628/1810/15-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.146, ч.4 ст.296 КК України
ВИРОК
Іменем України
05 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

засуджених - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 10.07.2015р. стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Ківшарівка, м. Куп`янськ, Харківської області, українець, громадянин України, із середньою освітою, не одружений, не працюючий, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий

та

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Куп`янськ, Харківської області, українець, громадянин України, із вищою освітою, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, працюючий експедитором, мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України не судимий

засуджені за: - ч.2 ст.146 КК України до 2(двох) років позбавлення волі;

-ч.4 ст.296 КК України до 3(трьох) років 6(шести) місяців позбавлення волі кожний.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів остаточно призначено кожному покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 3(три) роки 6(шість) місяців.

В силу ст.75 КК України обох звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2(два) роки, якщо вони протягом іспитового строку не вчинять нового злочину та виконають покладені згідно п.п.2, 3 ч.1 ст.76 КК України на них обов`язки.

Крім того, цим же вироком вирішені питання щодо речових доказів у порядку передбаченому ст.100 КПК України та процесуальних витрат згідно ст.124 КПК України.

Згідно вироку, 13.04.2015р. о 21год. 00хв., ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 , знаходячись на території домоволодіння, яке належить ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, грубо порушуючи громадський порядок, діючи за попередньою змовою, з метою явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, затіяли сварку з ОСОБА_10 .

В ході сварки ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 витягнули ОСОБА_10 з його будинку. Після чого, проявляючи особливу зухвалість, ОСОБА_9 тримаючи однією рукою ОСОБА_10 , кулаком іншої руки наніс останньому 2 удари в обличчя, в цей час ОСОБА_8 , з тим же наміром що і ОСОБА_9 , наніс потерпілому два удари ногою в нижню частину спини. Після чого, ОСОБА_9 наніс потерпілому три удари в область голови палицею з металевим кінцем, яка на мотузці висіла у нього на руці, яку останній приготував заздалегідь для нанесення тілесних ушкоджень, про наявність якої знав ОСОБА_8 . В цей час останній ударом ноги по тулубу збив з ніг потерпілого ОСОБА_10 , внаслідок даного удару останній впав на землю та ОСОБА_8 , наступивши своєю ногою потерпілому на ногу, почав його утримувати, чим сприяв ОСОБА_9 в подальшому в нанесенні потерпілому двох ударів ногою в область тулубу, одного удару вищевказаною палицею в область тулубу та ще одного в область голови. Після чого, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , подавивши волю потерпілого, почали тягти за ноги останнього з території вищевказаного домоволодіння в напрямку вул. Миру. Під час цього, щоб потерпілий не чинив опір, ОСОБА_8 наніс останньому ще три удари ногою в область тулубу, від чого ОСОБА_10 втратив свідомість.

Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 , витягли за ноги з двору непритомного ОСОБА_10 та погрузили в багажник автомобіля «ВАЗ-2105», д.н. НОМЕР_1 , яким користувався ОСОБА_9 та поїхали в напрямку вул. Південної, с. Новоосинове, Куп`янського району. Під час руху, перебуваючи на вул. Південній, поблизу будинку №42, ОСОБА_10 прийшовши до тями, усвідомлюючи, що поміщений останніми до багажнику автомобіля та позбавлений волі, зробивши спробу звільнитись, ударив ногою кришку багажника, чим пошкодив замок та відкрив багажник. Після чого, ОСОБА_10 вистрибнув з автомобіля та почав тікати. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 наздогнали ОСОБА_10 та грубо порушуючи громадський порядок, з особливою зухвалістю, продовжили наносити йому тілесні ушкодження.

Свої протиправні дії ОСОБА_8 та ОСОБА_9 припинили лише після того, як ОСОБА_11 , що мешкає поруч з місцем скоєння вказаного злочину, почав робити їм зауваження.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , потерпілому ОСОБА_10 , спричинені тілесні ушкодження: гостра закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, з наявністю забитої рани в центрі тім`яно-потиличних областей, забитої рани лобної ділянки зліва, забитої рани в області спинки носа, забитої рани в області заснування середньої частини носа зліва, забитої рани в центрі нижньої губи, садно в області чола праворуч, травматичного набряку м`яких тканин в навколоочних областях праворуч і ліворуч, з наявністю на його тлі синців і субкон`юнктивальних крововиливів, з наявністю садна в області нижньої повіки правого ока і в області лівого крила носа, садна в проекції правої виличної кістки, забита рана в області зовнішньої поверхні лівого плеча в середній третині, що за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також множинні садна на всьому протязі передньої поверхні грудної клітини праворуч і ліворуч, в області живота праворуч і ліворуч, на всьому протязі спини, на всьому протязі верхніх і нижніх кінцівок, множинні синці в надключичній області зліва, в області 5,6-го міжребір`я по пахвових лініях зліва, на всьому протязі спини зліва, в проекції тіла правої лопатки, у поперековій ділянці праворуч, лівої верхньої кінцівки та області правого плеча, що за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень.

В своїй апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи встановлені судом обставини та кваліфікації вчиненого вважає вирок незаконним у зв`язку з м`якістю призначеного покарання та неправильним застосуванням ст.75 КК України. На підставі наведених доводів апелянт просить вирок суду скасувати та ухвалити новий яким кожному обвинуваченому призначити за ч.2 ст.146 КК України 3(три) роки позбавлення волі, за ч.4 ст.296 КК України 4(чотири) роки позбавлення волі та згідно ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5(п`ять) років.

Заслухавши доповідь судді; пояснення прокурора в підтримку апеляції; думку захисника та обвинувачених про залишення вироку без зміни; перевіривши матеріали справи та обговоривши апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги.

Як вбачається з вироку, обвинувачені повністю визнали свою вину, а вказані фактичні обставини вчинення злочину встановлені судом першої інстанції у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, що відповідно до тієї ж норми позбавляє учасників процесу права їх оскаржувати.

Дії ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , що виразились у незаконному позбавленні волі, вчинене за попередньою змовою групою осіб та грубе порушення громадського порядку по мотивам явної неповаги до суспільства, тобто хуліганство, яке супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене за попередньою змовою групою осіб, із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень вірно кваліфіковані за ч.2 ст.146 та ч.4 ст.296 КК України.

Звідси, апеляційна інстанція перевіряє вирок суду лише в частині призначеного обвинуваченим покарання.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно зі ст.75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції встановив, що той є громадянином України, українцем, з середньою освітою, не працюючим, не одруженим, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується позитивно, раніше не судимий.

Вивченням особи ОСОБА_9 суд згідно вироку встановив, що він є громадянином України, українцем, з вищою освітою, працюючим експедитором Куп`янського МКК, одруженим, має на утриманні одну неповнолітню дитину, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується позитивно, в силу ст.89 КК України не судимий.

Крім того, суд першої інстанції для обох обвинувачених врахував щире каяття в якості обставини, що пом`якшує покарання та вчинення кримінальних правопорушень у стані алкогольного сп`яніння що обтяжує покарання.

Визначаючи вид та міру покарання обвинуваченим, суд врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, а також наведені вище дані про осіб обвинувачених, обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання і призначив обвинуваченим покарання у межах, встановлених у санкціях ч.2 ст.146 та ч.4 ст.296 КК України позбавлення волі.

В силу ч.1 ст.70 КК України, остаточне покарання обвинуваченим суд першої інстанції призначив шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Таким чином, доводи прокурора про призначення обвинуваченим за ч.2 ст.146 КК України 3 роки позбавлення волі, за ч.4 ст.296 КК України 4 роки позбавлення волі та згідно ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки призначене вироком Куп`янського міськрайонного суду Харківської області в цій частині покарання неможна визнати явно несправедливим з урахуванням положень ст.414 КПК України, як і підстави для зміни способу призначення остаточно покарання за сукупністю злочинів.

Разом з цим, звільняючи обвинувачених від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, суд першої інстанції вказав, що враховуючи тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, осіб обвинувачених та інші обставини справи, викладені у вироку суд дійшов висновку про можливість їх виправлення та перевиховання без відбування покарання.

Натомість, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про застосування ст.75 КК України, не повною мірою врахував тяжкість, суспільну небезпеку і наслідки скоєного.

Так, злочин передбачений ч.4 ст.296 КК України відноситься до тяжких злочинів, згідно ст.12 КК України, санкція якого передбачає покарання до семи років позбавлення волі.

При цьому колегія суддів приймає до уваги наслідки вчиненого, а саме кількість, локалізацію та характер легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я серед яких і гостра закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку.

Крім того, апеляційна інстанція враховує й обставини вчинення злочину передбаченого ч.2 ст.146 КК України незаконне позбавленні волі потерпілого, який зазнав до цього телексних ушкоджень.

Звідси, призначене обвинуваченому покарання із застосуванням ст.75 КК України колегія суддів визнає недостатнім для їх виправлення та попередження вчинення ними нових злочинів.

Доводи захисника про наявність у ОСОБА_9 дитини, яка потребує лікування не спростовують вищевикладених висновків безпідставного застосування до нього ст.75 КК України оскільки цього обвинуваченого раніше вже неодноразово звільняли від відбування призначеного йому покарання, в тому числі і за вчинення хуліганства.

За таких обставин, відповідно до п.2 ч.1 ст.413 КПК України, у зв`язку з неправильним звільненням засуджених від відбування покарання, вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області в частині призначення покарання підлягає скасуванню на підставі п.4 ч.1 ст.409 КПК України, з ухваленням апеляційним судом свого вироку.

При призначенні покарання суд апеляційної інстанції враховує свої вищенаведені висновки щодо виду та міри покарання, проаналізувавши обставини справи і відомості про осіб обвинувачених, вважає справедливим, а також необхідним і достатнім для їх виправлення і попередження вчиненню нових злочинів, призначення їм покарання у виді позбавлення волі на строк визначений міськрайонним судом.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.405, 407, п.4 ч.1 ст.409, п.2 ч.1 ст.413, КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 10.07.2015р. стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в частині призначення покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_8 та ОСОБА_9 покарання за:

- ч.2 ст.146 КК України 2(два) роки позбавлення волі;

- ч.4 ст.296 КК України 3(три) роки 6(шість) місяців позбавлення волі

кожному.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, кожному, остаточно призначити покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим 3(три) роки 6(шість) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обчислювати, починаючи з дня їх фактичного затримання.

В іншій частині цей же вирок залишити без змін.

Вирок може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення..

Головуючий

Судді