АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/1895/2015 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Категорія КК: ч. 1 ст. 122 Доповідач у суді апеляційної інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0001328 за апеляційною скаргою цивільного позивача потерпілого ОСОБА_8 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 31 серпня 2015 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньо - технічною освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого в силу в силу ст.89 КК України,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -

встановила:

Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 31 серпня 2015 року ОСОБА_7 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 122 КК України та призначено йому покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст.ст.75, 76 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки.

Заявлений прокурором Дарницького району м. Києва цивільний позов задоволено в повному обсязі. Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь Київської міської клінічної лікарні швидкої допомоги вартість лікування потерпілого в сумі 9170 грн. 16 коп.

Заявлений потерпілим ОСОБА_8 цивільний позов задоволено частково. Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 14 842 грн. 01 коп. матеріальної шкоди та 15 000 грн. моральної шкоди.

Згідно з вироком, ОСОБА_7 , 31.01.2015 приблизно о 01 год. 00 хв., перебуваючи на вулиці, навпроти входу до магазину «Продукти», по вул. А.Ахматової, 30 в м. Києві, після вживання спиртних напоїв, в ході раптово виниклого конфлікту підійшов до гр. ОСОБА_9 та умисно наніс декілька ударів кулаками правої та лівої рук в область обличчя, від чого ОСОБА_10 впав на землю. В цей час до ОСОБА_11 підійшов ОСОБА_8 , щоб припинити бійку, та відштовхнув ОСОБА_12 в сторону. Після чого ОСОБА_12 на ґрунті особистих неприязних відносин, з метою умисного нанесення тілесних ушкоджень, підійшов до ОСОБА_8 , та наніс останньому декілька хаотичних ударів кулаками рук по різним частинам тіла потерпілого, а саме по голові, тулубу, ногах. Від отриманих ударів, ОСОБА_8 , втративши рівновагу, впав на землю, при цьому оперся на праве коліно та праву руку. Після чого, ОСОБА_7 продовжуючи свої умисні дії, наніс правою ногою удар по правій руці, та наніс декілька ударів ногою по правій та лівій ногах потерпілого, спричинивши ОСОБА_8 закритий перелом 2 п`ясткової кістки правої кисті зі зміщенням, та закритий перелом кісток правої та лівої гомілок ніг, що є тілесними ушкодженнями середнього ступеня тяжкості.

Потерпілий ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичні обставини справи, правильність кваліфікації дій, доведеність вини, вид і розмір призначеного покарання, не погодився з рішенням суду в частині цивільного позову та подав апеляційну скаргу, в якій, просить вирок суду в частині вирішення цивільного позову, заявленого до ОСОБА_7 , змінити: задовольнити його позов в повному об`ємі та стягнути з ОСОБА_7 на його користь в відшкодування матеріальної шкоди - 53 775 грн. 01 коп., в відшкодування моральної шкоди - 50 000 грн.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог, вказує на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження при вирішенні цивільного позову, оскільки судом не враховано те, що ОСОБА_7 , повністю визнав свою вину, а отже існує прямий зв`язок між протиправними діями обвинуваченого та упущеною вигодою ( заробітною платою за три місяці), яку він не отримав через те, що знаходився на лікуванні з зламаними кінцівками та не міг пересуватися. Внаслідок цього його сім`я була позбавлена будь - якого доходу, а допомога в зв`язку з тимчасовою втратою працездатності його виплачена не була. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди суд не врахував ступеню його страждань через безпорадний стан внаслідок переломів обох ніг та руки.

Іншими особами, які мають право на апеляційне оскарження, вирок суду не оскаржений.

Заслухавши доповідь судді, пояснення потерпілого ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечував проти апеляційної скарги, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу в частині необхідності задовольнити позов про відшкодування моральної шкоди в повному об`ємі, а в решті просив залишити вирок суду без зміни, провівши судові дебати і заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілого ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, тому висновки суду щодо обставин вчинення злочину, його правової кваліфікації, міри покарання, рішення суду про задоволення цивільного позову прокурора за відсутності відповідних апеляційних скарг у даному провадженні, апеляційним судом не перевіряються, а перевіряються лише висновки суду в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В суді першої інстанції потерпілим був заявлений цивільний позов, яким він просив стягнути з ОСОБА_7 53775 грн.01 коп. матеріальної шкоди з розрахунку 14842 грн.01 коп. витрати на лікування, додаткові витрати в лікарні 5000 грн., сума упущеної вигоди в розмірі заробітної плати за три місяці перебування на лікарняному, який не був йому оплачений 33933 грн., а також за завдану моральну шкоду 50000 грн.

Суд першої інстанції, встановивши, що своїми діями обвинувачений завдав потерпілому матеріальну та моральну шкоду, стягнув на його користь 14842 грн.01 коп. на відшкодування витрат на лікування та 15 000 грн. у відшкодування моральної шкоди. В решті позову відмовив.

В задоволенні позову про стягнення з обвинуваченого втраченої вигоди суд відмовив, мотивуючи тим, що втрачена вигода не є прямою шкодою, крім того допомога по тимчасовій втраті працездатності не була виплачена ОСОБА_8 , оскільки він не надав для цього необхідних документів, а саме тих, які б підтверджували, що травму він отримав не в зв`язку з перебуванням у стані алкогольного сп`яніння.

В частині відкодування моральної шкоди в розмірі 15 000 грн. суд вважає, що такий розмір відшкодування відповідатиме принципу розумності.

Відповідно до положень ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно ч. 1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав та розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Збитками є втрати, котрі фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які фізична особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушенного права (ст.22 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, позивач надав необхідні докази витрат на лікування, і суд першої інстанції обгрунтовано задовольнив його позовні вимоги в цій частині.

Що стосується додаткових витрат на лікування, позивач не зміг надати доказів на їх підтвердження, а відтак, суд першої інстанції відмовив в задоволенні позову в цій частині, і таке рішення суду відповідає положенням ст.129 КПК України.

Апеляційні вимоги ОСОБА_8 про відшкодування йому упущеної вигоди у розмірі трьохмісячної заробітної плати за період вимушеної непрацездатності, спричиненої протиправними діями ОСОБА_7 , колегія суддів вважає не обґрунтованими з таких підстав.

Втрачена вигода не є прямою шкодою, завданою злочином.

Потерпілий ОСОБА_8 посилається на те, що за місцем на роботі йому відмовили у виплаті допомоги в зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, посилаючись на те, що він на час отримання травм знаходився в стані алкогольного сп`яніння.

Пунктом 5 ст.23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, як підставу для відмови в наданні допомоги по тимчасовій непрацездатності: у разі тимчасової непрацездатності у зв`язку із захворюванням або травмою, що сталися внаслідок алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або дій, пов`язаних з таким сп`янінням.

Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 31 серпня 2015 року встановлено, що травми ОСОБА_8 отримав не внаслідок алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або дій, пов`язаних з таким сп`янінням, а внаслідок вчиненого щодо нього кримінального правопорушення. Згідно вироку суду ОСОБА_8 став на захист іншої особи, його дії були направлені на припинення побиття ОСОБА_7 гр. ОСОБА_11 .

Статтею 17 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено вирішення спорів, що виникають із правовідносин за цим законом в судовому порядку. Отже, виходячи з наведеного, можливість отримання ОСОБА_8 допомоги по тимчасовій непрацездатності ним не втрачена.

Що стосується апеляційних вимог відносно розміру моральної шкоди, то в цій частині колегія суддів вважає їх такими, що заслуговують на увагу.

Як вказує позивач, неправомірними діями ОСОБА_7 йому було завдано фізичного болю, душевних страждань, було порушено нормальний спосіб життя не тільки його, а і всієї сім`ї, оскільки він тривалий час не міг пересуватись, знаходився в безпорадному стані через поламані кінцівки обох ніг та руки, потребував сторонньої допомоги.

Такий фізичний стан потерпілого підтверджується матеріалами справи. Проте суд першої інстанції, частково задовольняючи цивільний позов про відшкодування моральної шкоди свій висновок належним чином не мотивував, і не врахував дійсних моральних страждань потерпілого.

Ні в суді першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду, обвинувачений не навів жодних вартих уваги доводів для зменшення розміру заявленого позову.

Враховуючи доводи апеляції потерпілого, міру його страждань внаслідок перелому кінцівок - обох ніг та руки, безпорадний стан, в якому він знаходився тривалий час, порушення нормального способу життя його сім`ї, колегія суддів вважає, що завдану моральну шкоду ОСОБА_8 оцінив в реальному розмірі, а тому його позовні вимоги про відшкодування йому моральної шкоди в розмірі 50 000 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі, а вирок суду в цій частині підлягає зміні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 31 серпня 2015 року відносно ОСОБА_7 за ч.1 ст.122 КК України в частині вирішення цивільного позову про відшкодування моральної шкоди змінити: збільшити розмір стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 у відшкодування причиненої моральної шкоди з 15 000 грн. до 50 000 грн.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення..

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4