Провадження 11-кп/792/57/16 Головуючий в 1-й інстанції
Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 лютого 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
з участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Хмельницького району на вирок Хмельницького міськрайонного суду від 10 листопада 2015 року, -
В с т а н о в и л а :
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого 30.09.2015 року Волочиським районним судом Хмельницької області за ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 1 рік 6 місяців, -
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді одного року позбавлення волі.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення цього покарання покаранням, призначеним вироком Волочиського районного суду Хмельницької області від 30 вересня 2015 року, остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 1 рік 6 місяців та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, - не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти її про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтись до неї для реєстрації.
Стягнуто з ОСОБА_9 294 грн. 62 коп. судових витрат.
Долю речових доказів вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
За вироком суду 30 серпня 2015 року близько 16 год. ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в полі неподалік с. Водички Хмельницького району Хмельницької області, під час розпивання спиртних напоїв з ОСОБА_10 , діючи з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, скориставшись тим, що остання заснула та за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу таємно викрав із куртки ОСОБА_10 належний їй мобільний телефон «Нокіа RM- 1011», вартістю 558 грн., після чого залишив місце події.
Прокурор у своїй апеляційній скарзі, як вбачається з її змісту, не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок місцевого суду змінити, вважати ОСОБА_9 засудженим за ч. 2 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі. На підставі ст.. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку на 1 рік. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України визначити остаточне покарання за сукупністю злочинів з урахуванням вироку Волочиського районного суду від 30 вересня 2015 року у виді 4 років позбавлення волі. Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 1 рік 6 місяців. В решті вирок суду залишити без зміни. Прокурор стверджує, що при ухваленні оскаржуваного вироку місцевим судом допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та проігноровано вимоги п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», всупереч яких визнавши ОСОБА_9 винним за ч. 2 ст. 185 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі, призначив йому остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення цього покарання покаранням, від відбування якого він був звільнений з випробуванням із встановленням іспитового строку на підставі ст. 75 КК України за вироком Волочиського районного суду Хмельницької області від 30 вересня 2015 року.
Заслухавши доповідача, прокурора на підтримку апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_9 , який проти її задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні даного злочину підтверджуються сукупністю зібраних по справі та досліджених в судовому засіданні доказів, ніким із учасників процесу не оспорюються.
Його дії вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України.
Згідно положень ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів, рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі частини 1 статті 70 КК України остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру.
Коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.
Разом з тим, призначаючи покарання ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 185 КК України у виді одного року позбавлення волі реально, місцевий суд всупереч вищевказаних вимог, не застосувавши до винного положення ст. 75 КК України за новий злочин, в подальшому необґрунтовано застосував принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначеним вироком Волочиського районного суду Хмельницької області від 30 вересня 2015 року, згідно якого ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання з випробуванням.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що даний вирок підлягає зміні в частині призначення ОСОБА_9 покарання.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
П о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу прокурора задоволити.
Вирок Хмельницького міськрайонного суду від 10 листопада 2015 року стосовно ОСОБА_9 змінити.

Вважати ОСОБА_9 засудженим за ч. 2 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 1 рік.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення даного менш суворого покарання більш суворим покаранням за вироком Волочиського районного суду від 30 вересня 2015 року, остаточно ОСОБА_9 призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнити від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 1 рік 6 місяців.

Врешті вирок залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі трьох місяців з дня її проголошення.

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Хмельницької області ОСОБА_2 .