АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/1990/15-к Номер провадження 11-кп/786/650/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія:ч.2 ст. 186 КК- Т.З.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 вересня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
та обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора прокуратури м. Кременчука та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 липня 2015 року,-
В С Т А Н О В И Л А:
Даним вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Нижня Ланна Карлівського району Полтавської області, українець, громадянин України, освіта середня спеціальна, не одружений, не працюючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,-
визнаний винним та засуджений за ч.1 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі; ч.2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі.
На підставі ст.70 КК України остаточно ОСОБА_8 визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.
Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено частково. Стягнуто ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 завдану матеріальну шкоду в сумі 1350 грн. та моральну шкоду в сумі 1000 грн. В іншій частині позову ОСОБА_9 - відмовлено.
Цивільний позов ОСОБА_10 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 завдану моральну шкоду в сумі 1000 грн. В іншій частині позову ОСОБА_10 - відмовлено.
Цивільний позов ОСОБА_11 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 завдану матеріальну шкоду в сумі 4500 грн. та моральну шкоду в сумі 1000 грн.
Вирішено питання речових доказів.
Не погоджуючись з даним вироком суду прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення внаслідок м`якості та неправильного застосування вимог закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що судом не в повній мірі врахована думка потерпілих, які вважають, що достатньою остаточною мірою покарання є запропонована прокурором, саме 5 років позбавлення волі.
Крім того вважає, що суд не врахував що ОСОБА_8 офіційно не працює, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, постійних джерел доходу не має, у зв`язку з чим просить вирок скасувати та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.185 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі, за ч.2 ст. 186 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі, за ч.1 ст.70 КК України остаточно визначити покарання 5 років позбавлення волі.
В апеляційній скарзі захисника ОСОБА_7 ставиться питання про зміну вироку в частині пом`якшення покарання із застосуванням ст.69 КК України, оскільки обвинувачений покаявся, має на утриманні малолітнього сина, який на момент вчинення злочину хворів та потребував негайного лікування. Кошти, отримані від злочинної діяльності були витрачені обвинуваченим на ліки.
Судом встановлено, що ОСОБА_8 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.185, ч.2 ст. 186 КК України за таких обставин:
27.01.2015 року, точного часу в ході судового розгляду не встановлено, ОСОБА_8 , перебуваючи у будинку АДРЕСА_2 , де винаймав житло у потерпілого ОСОБА_12 , шляхом вільного доступу, таємно викрав телевізійну цифрову приставку «STRONG SRT 8502». З місця викрадення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.
Своїми умисними діями, які виразилися у таємному відкритому викраденні чужого майна, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, 21.02.2015 року, близько 10 години, ОСОБА_8 , перебуваючи біля будинку № 6 по вулиці Дзержинського в м. Кременчуці, маючи прямий умисел на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, відкрито, шляхом зриву у гр. ОСОБА_9 з вуха останньої золотої сережки. З місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_8 , 22.02.2015 року, близько 15 години 40 хвилин, перебуваючи біля будинку № 25 по вулиці Лазо в м. Кременчуці, маючи прямий умисел на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, повторно, відкрито, шляхом зірвання у гр. ОСОБА_10 з вуха золотої сережки. З місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_8 , 25.02.2015 року, близько 14 години 20 хвилин, перебуваючи біля будинку № 6 по пров. Дніпровському в м. Кременчуці, маючи прямий умисел на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, повторно, відкрито, шляхом зірвання у гр. ОСОБА_11 з вуха золотих сережок. З місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.
Своїми умисними діями, які виразилися у відкритому викраденні чужого майна, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, вчиненим повторно, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є вчинення злочину із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я та вчинення злочину повторно.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, вислухавши захисника та обвинуваченого, які підтримали свою апеляцію, доводи прокурора на підтримання своєї апеляції, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляцій колегія суддів не знаходить підстав для їх задоволення.
Як вбачається з матеріалів провадження місцевий суд повно і всебічно розглянув обставини даної події, проаналізував надані сторонами та потерпілими докази, які перевірив і належним чином оцінив з точки зору допустимості, належності, достовірності та достатності, та дійшов до правильного висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчинені злочинів, передбачених ч.1 ст. 185 та ч.2 ст. 186 КК України.

Встановлені судом фактичні обставини та кваліфікація дій обвинуваченого сторонами та потерпілими не оспорюються, у зв`язку з чим відповідно до ст. 404 КПК України колегією суддів не перевіряються.

Відповідно до ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з врахуванням особи винного суд може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу.

З вироку суду та матеріалів провадження вбачається, що суд правильно визнав тільки одну обставину, що пом`якшує покарання, а саме передбачену п.1 ч.1 ст. 66 КК України щире каяття та сприяння розкриттю злочину.

Посилання у апеляції на наявність у обвинуваченого на утриманні малолітньої дитини є неспроможними, так як в матеріалах відсутні дані про його батьківство стосовно дитини.

За обставин коли відсутні декілька обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляція захисника не підлягає до задоволення.

При призначенні покарання суд врахував всі загальні засади призначення покарання, передбачені ст. 65 КК України, зокрема ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України класифікуються як тяжкі злочини, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, але притягувався до кримінальної відповідальності за умисний злочин, характеризується посередньо, не працює, прийняв до уваги обставину, що пом`якшує покарання та не встановив обставин, які обтяжують покарання, та призначив ОСОБА_8 мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.2 ст. 186 КК України.

Крім того, ОСОБА_8 вчинив кілька кримінальних правопорушень із застосуванням насильства до потерпілих, завдану шкоду не відшкодував, а тому колегія суддів вважає, що суд прийшов до правильного висновку про застосування принципу часткового складання призначених покарань за сукупністю злочинів.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотри мався вимог ст. ст. 65, 70 КК України та призначив ОСОБА_8 необхідне й достатнє покарання для його виправлення та попередження нових злочинів, а тому апеляція прокурора не підлягає до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. , 404 405, 407 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду Полтавської області, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги захисника в інтересах обвинуваченого та прокурора прокуратури м. Кременчука залишити без задоволення, а вирок Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 липня
2015 року стосовно ОСОБА_8 - без зміни.
Ухвала колегії суддів та вирок суду набирають чинності, але можуть бути оскаржені протягом трьох місяців шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

С У Д Д І :
ОСОБА_2 . ОСОБА_3 . ОСОБА_4 .