Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/822/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 263 Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.09.2015 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді матеріали кримінального провадження № 0000157 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 червня 2015 року, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Добропілля Червоноармійського району Донецької області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-17.06.1986 року Олександрійським міським судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 206, ч. 2 ст. 140, ч. 2 ст. 215-3, ч. 1 ст. 89, ч. 3 ст. 81, ст. 42 КК УРСР до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
-28.07.1989 року Полтавським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 101, ст. 43 КК УРСР до 3 років 10 місяців позбавлення волі;
-26.04.1994 року Олександрійським міським судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 81, ч. 1 ст. 89, ч. 2 ст. 196-1, ст. 42 КК України 1960 р. до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнився 25.08.1998 року по відбуттю строку покарання;
-12.02.1999 року Олександрійським міським судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 140 КК України 1960 р. до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнився 30.09.2002 року по відбуттю строку покарання;
-04.08.2003 року Олександрійським міським судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
25.07.2006 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч. 1 ст. 391, ст. 71 КК України до 1 року 10 місяців позбавлення волі;
-21.04.2008 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 186 КК України до 6 років позбавлення волі, звільнився 23.11.2013 року по відбуттю строку покарання,
визнано винним та засуджено за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
Вирішено питання судових витрат та долю речових доказів.

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 визнаний винним та засуджений за те, що він вчинив придбання та зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, при наступних обставинах.

В період з 1 по 5 лютого 2015 року в денний час доби ОСОБА_6 , перебуваючи біля гаражного кооперативу по вулиці Чонгарській на території міста Олександрія Кіровоградської області, всупереч передбаченого законом порядку умисно здійснив незаконне придбання шляхом привласнення знайденої короткоствольної вогнепальної зброї - пістолета «BLOW Magnum», моделі «F06», № НОМЕР_1 . З метою незаконного поводження зі зброєю пістолет приніс та зберігав без передбаченого законом дозволу в шафі однієї з кімнат за місцем свого проживання в будинку АДРЕСА_1 до моменту виявлення та вилучення працівниками міліції 19.02.2015 року.

Вилучений пістолет № НОМЕР_1 згідно висновку судово-балістичної експертизи №47 від 05.03.2015 року є короткоствольною вогнепальною зброєю - гладкоствольним самозарядним пістолетом «BLOW Magnum», моделі «F06», калібру 9мм. Р.А.К., призначеним для стрільби шумовими патронами калібру 9 мм. Р.А. промислового виготовлення, виробництва Туреччина. Пістолет придатний до стрільби способом роздільного спорядження при використанні шумових патронів калібру 9 мм. Р.А. та в наслідок відсутності заглушки з боку дульного ствола картечин діаметром 5,5 мм, вистріляний снаряд володіє достатньою вражаючою силою (1,133 Дж/мм2).

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить направити справу на додаткове розслідування, провести дактилоскопічну експертизу на наявність відбитків його пальців на пістолеті, викликати понятих ОСОБА_9 і ОСОБА_10 для дачі показань, а також призначити новий розгляд даної справи. Своє прохання апелянт обґрунтовує тим, що працівники міліції 19.02.2015 року за місцем його проживання здійснити обшук без санкції та за відсутності понятих, а останні були викликані уже після обшуку для підтвердження факту, що пістолет був знайдений саме у нього. Вказує на те, що працівники здійснювали на нього моральний тиск, щоб він визнав свою вину у вчиненому злочині. Що стосується вилученого у нього пістолета, то стверджує, що дактилоскопічна експертиза на наявність відбитків саме його пальців на пістолеті не була проведена.

Заслухавши доповідача, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив оскаржуваний вирок суду залишити без змін, як законний та обґрунтований, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає з таких підстав.

Допитаний судом першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та показав, що він на початку лютого шукав роботу і зайшов до гаражного кооперативу. На вході знайшов пакунок, в якому лежав пістолет. Він взяв його з метою подальшої здачі до міліції. Приніс додому, де він проживає в незареєстрованому шлюбі, поклав до шафи. Пістолет лежав там до моменту приходу працівників міліції, на вимогу яких він добровільно видав пістолет. Не встиг його віднести до міліції, оскільки в цей період в сім`ї були три похорони. Про необхідність мати дозвіл на володіння зброєю не знав.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, крім визнання ним своєї винуватості, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказами, які судом першої інстанції за згодою учасників судового процесу досліджено в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

За вказаних обставин, колегія суддів не входить в обговорення доведеності вини та правильності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 та вважає, що його вина доказана повністю, а дії за ч. 1 ст. 263 КК України кваліфіковано правильно, як придбання та зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставами для скасування рішення суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду не встановлено.

При призначенні обвинуваченому покарання, районний суд в повній мірі дотримався загальних засад призначення покарання, які закріплені в ст. 65 КК України та призначив виважене покарання, яке на переконання колегії суддів відповідає меті покарання, яка визначена ст. 50 КК України.

Так, судом першої інстанції належним чином враховано тяжкість вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесено законодавцем до тяжких злочинів.

Характеризуючи особу обвинуваченого, суд прийняв до уваги, що ОСОБА_6 за місцем проживання характеризується посередньо, має непогашені судимості, перебуває в незареєстрованому шлюбі, дітей не має, не працевлаштований, на обліку в лікаря психіатра та нарколога не перебуває. Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого судом визнано щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставиною, що обтяжує покарання є рецидив злочинів.

Врахувавши вищенаведені обставини, районний суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 можливе виключно в умовах ізоляції останнього від суспільства та призначив йому покарання більш наближене до мінімального розміру, передбаченого санкцією статті обвинувачення, яке, на думку колегія суддів, є обґрунтованим, необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень

Що стосується апеляційних вимог обвинуваченого ОСОБА_6 про направлення справи на додаткове розслідування, проведення дактилоскопічної експертизи на наявність відбитків його пальців на пістолеті, а також необхідності викликати понятих ОСОБА_9 і ОСОБА_10 для дачі показань, а також призначити новий розгляд даної справи, то вони є безпідставними та задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

Згідно журналу судового засідання, за пропозицією прокурора та за згодою обвинуваченого, судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_6 відбувся в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, так як фактичні обставини кримінального провадження, його кваліфікація сторонами учасниками судового провадження не оспорювалися.

Окрім того, районний суд дотримуючись вимог ч. 3 ст. 349 КПК України допитав обвинуваченого ОСОБА_6 та роз`яснив йому наслідки застосування такої норми закону, зокрема неможливість оскаржити такі обставини в апеляційному порядку,

Колегією суддів встановлено, що обвинуваченим ОСОБА_6 в апеляційній скарзі оспорюються правильність і повнота викладення судом у вироку фактичних обставин кримінального провадження за інкримінованою йому статтею, дослідження яких за його згодою було визнано недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, у зв`язку з чим колегія суддів не вправі входити в їх обговорення.

За таких обставин, підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 колегія суддів не вбачає, а тому вирок суду першої інстанції залишає без зміни, як законний та обґрунтований.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 червня 2015 року щодо ОСОБА_6 - без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою - в той же строк з моменту отримання копії судового рішення.

Судді: (підписи)

З оригіналом згідно:
Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2