МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 480/1330/15-к
Провадження № 1-кп-480/171/15
Вирок
Іменем України
10 листопада 2015 року Миколаївський районний суд Миколаївській області в складі

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ;

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 квітня 2015 року за № 0002039 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кам`янське Васильківського району Запорізької області, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовця, призваного 27.02.2015 за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_3 , курсанта 1 взводу 1 роти 1 батальйону військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого, який зареєстрований та до призову мешкав за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,-

встановив:

03 квітня 2015 року у вечірній час, близько 23 години, у казармах 6 учбового батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_2 у АДРЕСА_2 , між сержантом ОСОБА_5 та солдатом ОСОБА_6 на ґрунті неприязних відносин виникла словесна суперечка, під час якої сержант ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, наніс один сильний удар кулаком лівої руки в нижню щелепу солдату ОСОБА_6 . В результаті даної події у солдата ОСОБА_6 , згідно з висновком судово-медичного експерта № 759 від 08.06.2015, мало місце тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому суглобного відростку нижньої щелепи праворуч без зміщення уламків, яке могло утворитися від дії тупого твердого предмету. За ступенем тяжкості дане тілесне ушкодження відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалості розладу здоров`я на строк понад 21 день (виходячи з звичайних строків лікування при даній патології).

У судовому засіданні сержант ОСОБА_5 визнав себе винним повністю та пояснив суду, що 03.04.2015 у казармах 6 учбового батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_2 у АДРЕСА_2 між ним та солдатом ОСОБА_6 стався конфлікт, під час якого він наніс ОСОБА_6 один удар кулаком в щелепу. ОСОБА_5 щиро кається у вчиненому. Цивільні позови про стягнення матеріальної та моральної шкоди ОСОБА_5 визнав повністю, просив зменшити суму, посилаючись на те, що у нього на утриманні знаходиться малолітня дитина. Повідомив, що добровільно відшкодував ОСОБА_6 4970 грн. матеріальної шкоди.

Ураховуючи думку учасників судового провадження, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, при цьому з`ясував, те, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оскільки обвинуваченим не оспорюються фактичні обставини справи, кваліфікація дій, немає сумнівів у добровільності та істинності його позиції, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає недоцільним дослідження інших доказів у справі.

При викладених обставинах, суд вважає, що дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 122 КК України - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_5 вчинив злочин середньої тяжкості, є військовослужбовцем, раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Обставинами, які пом`якшують покарання є визнання вини, щире каяття, часткове відшкодування шкоди.

Обставиною, яка обтяжує покарання є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин що пом`якшують та обтяжують покарання.

На підставі вищевикладеного, враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд вважає, що для попередження вчинення нових злочинів, а також для виправлення обвинуваченого слід обрати покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити покарання у виді арешту.

Цивільний позов пред`явлений прокурором військової прокуратури Миколаївського гарнізону в інтересах держави в особі військової частини НОМЕР_3 до ОСОБА_5 про стягнення коштів витрачених на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_6 у розмірі 1533 грн., які не відшкодовані державі на день розгляду справи - підлягає задоволенню, оскільки знайшов своє підтвердження та визнаний обвинуваченим.

У кримінальному провадженні також пред`явлений цивільний позов потерпілим ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином, а саме про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 20000 грн. та моральної шкоди у розмірі 10000 грн., якій також визнаний обвинуваченим.

Суд вважає, що даний позов підлягає частковому задоволенню.

Так, в частині вимог про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 20000 грн., суд вважає обґрунтованими вимоги про стягнення матеріальної шкоди у сумі 4970 грн., оскільки вони визнані та сплачені цивільним відповідачем на користь цивільного позивача, при цьому у задоволенні вказаних вимог слід відмовити оскільки вони вже сплачені цивільним відповідачем, щодо решти 15030 грн. матеріальної шкоди, також визнаних цивільним відповідачем, цивільним позивачем, не доведено підстав і розміру позову, зокрема, він не підтверджений в цій частині документально, що передбачено ч. 1 ст. 129 КПК України. З огляду на викладене у задоволенні вимог про стягнення 15030 грн. матеріальної шкоди також слід відмовити.

В частині вимог про стягнення моральної шкоди у розмірі 10000 грн. позов слід задовольнити, з огляду на таке.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості (частина 3 статті 23 ЦК України).

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її спричинила.

Вирішуючи питання щодо наявності спричинення потерпілому моральної шкоди та визначення розміру шкоди, що підлягає стягненню на користь цивільного позивача, суд враховує роз`яснення пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, згідно з приписами п. 6.4 «Методичних рекомендацій» (лист Міністерства юстиції від 13.05.2004 року № 35-13/797), враховуються вимоги розумності і справедливості, оскільки моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.

У судовому засіданні достовірно встановлено, що шкода потерпілому ОСОБА_6 завдана внаслідок неправомірних дій обвинуваченого ОСОБА_5 .

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ст. ст. 23, 1167 ЦК України, та роз`яснень, що викладені в п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду № 4 від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та вважає суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000 гривень такою, що відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, з врахуванням обставин, при яких було спричинено моральну шкоду ОСОБА_6 , і яка на думку суду, буде достатньою для відшкодування моральної шкоди, яку потерпілий отримав внаслідок вчинення злочину.

Процесуальних витрат у кримінальному провадженні не має.

Речові докази по даному кримінальному провадженню - рентген знімки лицьової частини потерпілого ОСОБА_6 у кількості 3 шт., слід знищити.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368, 370, 373, 374, 376 КПК України суд, -

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України у виді арешту на строк 5 (п`ять) місяців, з відбуванням на гауптвахті.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту фактичного затримання.

Цивільний позов прокурора військової прокуратури Миколаївського гарнізону в інтересах держави в особі військової частини НОМЕР_3 до ОСОБА_5 про стягнення коштів витрачених на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_6 у розмірі 1533 грн. задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь державного лікувального закладу військової частини НОМЕР_3 витрати на лікування потерпілого ОСОБА_6 у розмірі 1533 грн.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди у розмірі 30000 грн. задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 10000 гривень на відшкодування моральної шкоди.

В решті позову відмовити.

Речові докази рентген знімки лицьової частини потерпілого ОСОБА_6 у кількості 3 шт., які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів військової прокуратури Миколаївського гарнізону, - знищити.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Миколаївської області через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей апеляційного оскарження передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1

10.11.2015