ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
Ухвала

іменем україни

29 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_7

суддів ОСОБА_8, ОСОБА_9

ознайомившись з касаційною скаргою захисника ОСОБА_1 на ухвалу Бучацького районного суду Тернопільської області від 16 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 24 червня 2015 року в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітнього ОСОБА_2,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою місцевого суду неповнолітнього

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця та мешканця міста Бучач Тернопільської області,

- передано під нагляд батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 100 000 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої неповнолітньому потерпілому ОСОБА_6

Згідно ухвали, 30.06.2014 о 10:30 неповнолітній ОСОБА_2 біля будинку № 5 на території дитячого оздоровчого закладу «Лісовий дзвіночок» в селі Скоморохи Бучацького району Тернопільської області під час конфлікту із неповнолітнім ОСОБА_6 тричі ударив останнього кулаком в живіт, заподіявши тяжке тілесне ушкодження, тобто вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Апеляційний суд Тернопільської області 24.06.2015 змінив цю ухвалу, встановивши строк тривалості передачі ОСОБА_2 під нагляд батьків на 2 роки.

У касаційній скарзі захисник просить скасувати вказані судові рішення та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_2 через те, що за дії останнього повинні нести відповідальність посадові особи дитячого оздоровчого закладу в якому він та потерпілий відпочивали.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Висновки суду щодо встановлення факту вчинення ОСОБА_2 вищезазначеного суспільно небезпечного діяння у касаційній скарзі не оспорюються, а доводи захисника про те, що за дії вказаного неповнолітнього повинні нести відповідальність посадові особи дитячого оздоровчого закладу необґрунтовані, оскільки Законом України «Про оздоровлення та відпочинок дітей» та Типовим положенням про дитячий заклад оздоровлення та відпочинку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28.04.2009 № 422, на які посилається захисник в касаційній скарзі, не визначається порядок кримінального провадження на території України та порядок і підстави застосування примусових заходів виховного характеру до осіб, які не досягли віку з якого настає кримінальна відповідальність, але вчинили суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого КК України.

Отже, оскаржені рішення щодо ОСОБА_2 законні та обґрунтовані, а питання притягнення до відповідальності посадових осіб дитячого оздоровчого закладу не були предметом даного кримінального провадження.

Безпідставними є і доводи захисника про неправильне вирішення цивільного позову законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 - ОСОБА_5, оскільки, як вбачається з оскаржених рішень, такий позов розглянуто щодо обох батьків неповнолітнього ОСОБА_2

Апеляційний суд, у відповідності до вимог ст. 419 КПК України, вмотивувавши свої висновки, обґрунтовано змінив ухвалу суду першої інстанції.

Отже, з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень вбачається, що підстав для її задоволення немає.

Зважаючи на зазначене, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою захисника ОСОБА_1 на ухвалу Бучацького районного суду Тернопільської області від 16 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 24 червня 2015 року в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітнього ОСОБА_2.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9