Справа №579/1246/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/5/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Ухилення від сплати аліментів на утримання дітей
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 лютого 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі:

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

і його захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за №0000514 відомості про яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 3 серпня 2015 року за апеляційною скаргою заступника прокурора Сумської області ОСОБА_9 на вирок Кролевецького районного суду Сумської області від 17 вересня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Думинічи Калузьської області, Російської Федерації, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого:

15 квітня 2010 року Кролевецьким районним судом Сумської області за частиною 1 ст.164 КК України до 1 року обмеження волі, -

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 ст.164 КК України і призначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки 6 місяців.

Відповідно до ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо протягом іспитового строку 2 роки він не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки передбачені частиною 1 п.2,3,4 ст.76 КК України.

ВСТАНОВИЛА:
За вироком суду ОСОБА_7 , визнаний винуватим і засуджений за злісне ухилення, в період, з червня місяця 2011 року по липень місяць 2015 року, від сплати встановлених судовими рішеннями Кролевецького районного суду Сумської області від 20 лютого 2004 і 2 квітня 2010 року, коштів (аліментів), на утримання дитини ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим допустив заборгованість в сумі 12 070 грн., будучи особою, раніше судимою за злочин передбачений частиною 1 ст. 164 КК України.

У поданій апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 , у вчиненні інкримінованого злочину, вважає, що вирок суду незаконний, у зв`язоку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Зокрема, прокурор стверджує, що при призначенні покарання, суд першої інстанції не виконав вимоги ст.69-1 КК України, оскільки, обвинувачений ОСОБА_7 , щиро покаявся у вчиненні злочину, частково відшкодував заподіяну шкоду, а тому максимальний термін покарання до обвинуваченого, за частиною 2 ст.164 КК України, можливий тільки два роки обмеження волі.

Прокурор вважає, що призначене судом ОСОБА_7 , покарання, не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості. Суд не врахував, що ОСОБА_7 , тільки частково сплатив потерпілій заборгованість по аліментам, є особою, яка раніше засуджувалася за вчинення аналогічного злочину, офіційно не працює, і не має поважних причин для невиконання обов`язку зі сплати коштів на утримання дитини за рішенням суду.

Прокурор вважає, що суд першої інстанції, безпідставно застосував вимоги ст.75 КК України і звільнив обвинуваченого ОСОБА_7 , від відбування покарання з випробуванням.

При апеляційному перегляді справи і до закінчення розгляду, прокурор змінив доводи поданої апеляційної скарги і просить, не досліджувати доводи скарги в частині неправильного застосування ст.. 69-1 КК України при призначенні ОСОБА_7 покарання, оскільки, обвинувачений ОСОБА_7 , повністю і добровільно завдані збитки і заподіяну шкоду не відшкодував, а тому підстав застосування вказаного Закону, в суду першої інстанції, не було.

Прокурор просить повторно, в порядку частини 3 ст. 404 КПК України, дослідити матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, вирок Кролевецького районного суду Сумської області від 17 вересня 2015 року щодо ОСОБА_7 , - скасувати, і ухвалити новий вирок апеляційної інстанції, яким ОСОБА_7 призначити покарання у виді 2-х років обмеження волі.

У запереченні на апеляційну скаргу прокурора, обвинувачений ОСОБА_7 посилаючись на те, що проживає в сільській місцевості і дохід має тільки від ведення сільського господарства, вживає заходи до погашення заборгованості по аліментам, а тому просить вирок суду щодо нього залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Інші учасники кримінального провадження, законність і обґрунтованість вирок суду не оскаржували і заперечення на апеляційну скаргу не подавали.

Заслухавши доповідь судді про зміст оскарженого судового рішення та доводи, які викладені в апеляційній скарзі прокурора, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , і його захисника ОСОБА_8 , які заперечували з приводу задоволення скарги прокурора, думку прокурора, на підтримку змінених доводів його апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 ст.164 КК України за обставин викладених у вироку, в апеляційній скарзі прокурора не оскаржуються, а тому, відповідно до положень частини 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення тільки в межах доводів апеляційної скарги на відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням.

Як убачається з вироку суду, призначаючи ОСОБА_7 , покарання, суд першої інстанції, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до злочинів невеликої тяжкості, дані про особу винного та його ставлення до скоєного, зокрема, щире каяття та часткову, в добровільному порядку, сплату заборгованості по аліментам, задовільну характеристику за місцем проживання. Покарання у виді 2 років і 6 місяців обмеження волі, призначене у межах встановлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Колегія суддів бере до уваги, що покарання у виді обмеження волі, є найбільш суворим покаранням, відповідно до частини 2 ст. 164 КК України. За таких обставин, колегія суддів не вважає, що судове рішення в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 , покарання, за своїм видом і розміром, є м`яким і вважає, що призначене покарання відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Відтак доводи прокурора в цій частині апеляційної скарги, колегія суддів вважає безпідставними.

Судове рішення, про звільнення засудженого ОСОБА_7 , від відбування призначеного покарання з випробуванням, колегія суддів теж вважає правильним, а доводи прокурора безпідставними, оскільки, суд врахував, що у вчиненому ОСОБА_7 злочині, який відповідно до ст. 12 КК України, є невеликої тяжкості, обвинувачений повністю визнав свою провину і після ухвалення вироку суду, у листопаді та грудні 2015 року і у січні 2016 року сплатив 700 грн., чим зменшив заборгованість по аліментам, що видно з довідки Кролевецького районного управління юстиції Сумської області від 15 лютого 2016 року, наданої захистом суду апеляційної інстанції і дослідженої судом апеляційної інстанції в порядку частини 3 ст. 404 КПК України, за клопотанням прокурора. З наданої і дослідженої судом апеляційної інстанції, в порядку частини 3 ст. 404 КПК України, довідки Обтівської сільської ради Кролевецього району Сумської області видно, що ОСОБА_7 , проживає з матір`ю ОСОБА_11 , яка в силу похилого, 73 річного віку має хвороби у виді кардіосклерозу, остеохондрозу грудної і поперекових відділів хребта, хронічного гастродоудениту та панкреатиту і що на думку колегії суддів, свідчить про необхідність за нею постійного догляду, в силу похилого віку.

Додатково дослідивши в порядку частини 3 ст. 404 КПК України, дані що характеризують особу обвинуваченого, за клопотанням прокурора, колегія суддів вважає, що догляд обвинуваченого ОСОБА_7 , за похилого віку і хворою матір`ю ОСОБА_11 , відсутністю даних про інших членів сім`ї, проживання його в сільській місцевості і можливості офіційного працевлаштування, часткове відшкодування заборгованості по аліментам, до і після ухвалення вироку суду, за рахунок коштів від ведення особистого сільського господарства та відсутність скарг на вирок суду від ОСОБА_12 - матері дитини, в своїй сукупності свідчать про істотне зниження ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_7 , злочину і, особливо, відсутністю ступеню його особистої небезпечності для суспільства, що в своїй сукупності, підтверджує правильність судового рішення про застосування ст. 75 КК України і є достатніми підставами для звільнення обвинуваченого від відбування покарання, з випробуванням.

Крім того, покладені судом першої інстанції, на обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язки, передбачені частиною 1 п. 2,3,4 ст. 76 КК України за своїм змістом, на думку колегії суддів, забезпечать, облік засудженого, контроль за його поведінкою в суспільстві і побуті та протягом 2-х річного іспитового строку, постійно спонукатиме його до виконання ним аліментних зобов`язань, оскільки їх невиконання, є вчиненням нового злочину і втілює погрозу у виді, як відбування призначеного так і нового покарання.

Отже, колегія суддів, вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора є безпідставними, задоволенню не підлягають, а оскаржений ним вирок необхідно залишити без зміни.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Вирок Кролевецького районного суду Сумської області від 17 вересня 2015 року щодо ОСОБА_7 - залишити без зміни, а апеляційну скаргу заступника прокурора Сумської області ОСОБА_9 - без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили негайно, про те може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду Сумської області ОСОБА_2