справа № 563/756/15-к
15 липня 2015 року м. Корець
Корецький районний суд
слідчого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
підозрюваного ОСОБА_4
захисника підозрюваного ОСОБА_5
ОСОБА_4 , судимий Корецьким районним судом за ч.2 ст.185 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 (один) рік (вирок вступив в законну силу 07.04.2015 року), судимість у встановленому порядку не знята та не погашена, на шлях виправлення не став та вчинив два злочини проти життя та здоров`я на території Корецького району під час іспитового строку при наступних обставинах:
09.06.2015 року о 01 год. 00 хв., повернувшись до будинку за місцем свого проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у ОСОБА_4 , на грунті особистих неприязних відносин під час словесного конфлікту зі своєю матір`ю ОСОБА_7 , виник намір на спричинення останній тілесних ушкоджень. З метою його реалізації, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та те, що він завдає шкоди здоров`ю потерпілої і бажає її настання, ОСОБА_4 наніс ОСОБА_7 не менше чотирьох ударів по передпліччю та обличчю.
Згідно висновку судово-медичної експертизи №511 від 11.06.2015 року у ОСОБА_7 встановлені наступні тілесні ушкодження: крововиливи повік лівого ока, крововиливи на тильній поверхні правої кисті та правого передпліччя в нижній його третині, на тильній поверхні нижньої третини лівого передпліччя. Вказані тілесні ушкодження виникли не менше ніж від чотирьох ударів тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею та як кожне окремо, так і в своїй сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Своїми діями, які виразились в нанесені легких тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України.
Крім цього, 09.06.2015 року о 01 год. 00 хв. ОСОБА_4 , повернувшись до будинку за місцем свого проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у ОСОБА_4 , на грунті особистих неприязних відносин під час словесного конфлікту зі своїм батьком ОСОБА_8 , виник намір на спричинення останньому тілесних ушкоджень. З метою його реалізації, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та те, що він завдає шкоди здоров`ю потерпілому і бажає її настання, ОСОБА_4 наніс ОСОБА_8 не менше одинадцяти ударів по грудній клітині, голові та кінцівках.
Згідно висновку судово-медичної експертизи №524 від 25.06.2015 року у ОСОБА_8 встановлені наступні тілесні ушкодження: обширний крововилив на обличчі справа, крововиливи на зовнішній поверхні верхньої третини правого передпліччя, крововилив на передній поверхні середньої та нижньої третини правого передпліччя, на тилі правої кисті, два крововиливи на передній поверхні лівого стегна, крововилив на передній поверхні лівого колінного суглобу, крововилив на зовнішній поверхні грудної клітини справа з розповсюдженням на передню стінку живота справа, два садна в правій завушній ділянці, закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку та закритий перелом шостого ребра справа.
Наявні тілесні ушкодження виникли не менше як від одинадцяти ударів твердими тупими предметами з обмеженою контактуючою поверхнею та відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень по критерію довготривалості розладу здоров`я та не характерні для виникнення при само падінні.
Своїми діями, які виразились у умисному заподіянні середньої тяжкості тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст.122 КК України.
Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, що обґрунтовані необхідністю запобігання спробам переховатись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків та скоєнню нових кримінальних правопорушень.
Зазначені обставини вказують на те, що наявний обґрунтований ризик що ОСОБА_4 перебуваючи на волі може продовжити знову переховуватись від органів досудового розслідування та суду, щоб уникнути кримінальної відповідальності за вказані кримінальні правопорушення та уникнути покарання.
Таким чином, з метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, запобігти вчиненню підозрюваним нових кримінальних правопорушень, а також запобігти його спробам по переховуванню від органів досудового розслідування необхідно застосувати до останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
З врахуванням наведених обставин, є всі підстави стверджувати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні.
Дослідивши матеріали клопотання, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
У ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125 та ч.1 ст.122 КК України і подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст.ст.183, 184 КПК України.
Відповідно до приписів ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, а відповідно до п.2 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за яким законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 3 (трьох) років.
Санкцією ч.1 ст.122 КК України передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 3 (трьох) років.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , наявність судимості, яка не погашена та не знята, враховуючи вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, враховуючи те, що є можливість перешкоджання підозрюваним кримінальному провадженню шляхом ухилення від виконання процесуальних обов`язків та можливість вчинення іншого кримінального правопорушення, слідчий суддя дійшов до висновку про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .
Отже, тяжкість, характер і ступінь суспільної небезпеки інкримінованого злочину та особа підозрюваного є підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке може бути виправдане в тому випадку, якщо є конкретні ознаки реальної необхідності охорони інтересів суспільства.
Між тим, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим Кодексом.
Однак враховуючи зміст ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні в тому числі щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.
Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає, що є всі підстави не визначати підозрюваному розмір застави, оскільки останній вчинив злочин із застосуванням насильства.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 183, 184, 186, 187, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 395 КПК України, слідчий суддя, -
у х в а л и в :
Клопотання слідчого СВ Корецького РВ УМВС України в Рівненській області ОСОБА_6 , погоджене із прокурором Корецького району Рівненської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125, ч.1 ст.122 КК України, ОСОБА_4 - задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят днів), обчислюючи строк тримання під вартою з моменту оголошення ухвали, тобто з 17 год. 50 хв. 15 липня 2015 року до 17 год. 50 хв. 13 вересня 2015 року.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду Рівненської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, що перебуває під вартою - з моменту вручення копії ухвали.
Слідчий суддя: ОСОБА_1