№ 209/1176/15-к
№ 1-кп/209/180/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.12.2015 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 1-кп/209/180/15 відносно обвинуваченого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, українця, громадянина України, одружений, має на утриманні малолітню дитину, освіта повна вища, працюючого електромонтером на ПАТ «ЄВРАЗ Дніпродзержинський КХЗ», зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 Кримінального кодексу України;

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 , як військовозобов`язаний. 6 лютого 2015 року приблизно о 08.00 годин ОСОБА_4 прибув по отриманій повістці до Дніпродзержинського ОМВК Дніпропетровської області на виконання Указу Президента України №607 від 21 липня 2014 року «Про часткову мобілізацію» для проведення призову за мобілізацією, проходження медичного огляду та відправлення у військову частину. Однак всупереч вимог законодавства, військовозобов`язаний ОСОБА_4 06 лютого 2015 року о 16.00 годин в приміщенні Дніпродзержинського ОМВК по пр. Аношкіна 3А з метою ухилитися від призову за мобілізацією, будучи придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, відкрито, пройшовши медичну комісію, від подальшого призову відмовився. Таким чином військовозобов`язаний ОСОБА_4 06 лютого 2015 року о 16.00 годин в приміщенні Дніпродзержинського ОМВК по пр. Аношкіна 3А, всупереч вимог ст. 65 Конституції України, ст. 1, 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України №607 від 21 липня 2014 року «Про часткову мобілізацію» з метою ухилитися від призову за мобілізацію усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, придатним за станом здоров`я проходження військової служби та не маючи правових підстав на відстрочення від призову на військову службу під час мобілізації, без поважних причин від призову за мобілізацією відмовився.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений вину свою в пред`явленому обвинуваченні не визнавповністю, пояснив, суду що дійсно на роботі йому було вручено повідомлення про необхідність з'явитися в Дніпродзержинського ОМВК із документами, що він і зробив 6 лютого 2015 року, де його направили для проходження медичного огляду, який був проведений формально без фактичного його обстеження, та фактично були переписані дані його медичного обстеження за місцем роботи. Після проходження медогляду працівник військкомату повідомив йому що він зобов`язаний з'явитися 11 лютого 2015 року для відправки в військову частину в АДРЕСА_2 для проходження служби рядовим в десанті, він вказав, що не згоден із цим оскільки має військову спеціальність за якою і повинен проходити службу та мати можливість кар`єрного росту та отримання офіцерського звання. Потім йому було запропоновано підписати відмову від призову оскільки він відмовляється їхати в військову частину за призначенням, на, що він також відповів відмовою, після чого були викликані працівники міліції та відносно нього були оформлені відповідні документи за ухилення від призову за мобілізацією.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї провини, вона підтверджується:

- поясненнями свідка ОСОБА_6 , який пояснив суду, що працює начальником цеху за місцем роботи обвинуваченого ОСОБА_4 , на початку лютого 2015 року до них на підприємство надійшли повістки від військкомату, щодо необхідності з'явитися їх працівникам для мобілізації, які він особисто вручив працівникам цеху в тому числі і обвинуваченому ОСОБА_4 ;

- військовим квитком та обліковою карткою /а.с. 8, 9/, згідно яких підтверджується перебування на обліку обвинуваченого як військовозобов`язаного та придатного до військової служби;

- карткою про проходження медичного огляду /а.с. 10/, згідно якого підтверджується що обвинувачений за станом здоров`я придатний до служби;

Дії обвинуваченого слід кваліфікувати за ст. 336 КК України, як ухилення від призову за мобілізацією.

Суд не приймає доводи сторони захисту, щодо того, що суду не надані належні докази вини обвинуваченого оскільки, сам обвинувачений підтвердив факт та обставини відмови від призову в судовому засіданні, зокрема вказавши, що не згоден на проходження військової служби в військовій частині в яку його направляли відмовився від цього, вказав суду також, що відмовився від підпису будь яких документів зокрема і акту про відмову від мобілізації, також вказав суду що дійсно є придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та не має правових підстав на відстрочення від призову на військову службу під час мобілізації. Всі це підтверджено іншими доказами у своїй сукупності, всі доводи захисту зводяться до суб`єктивного тлумачення законодавства про мобілізацію та військовий обов`язок, та не спростовують факту відмови обвинуваченого від призову та мобілізації. Показання обвинуваченого в сукупності з іншими доказами повністю доводять його провину у вчиненні кримінального правопорушення.

Обговорюючи питання про вид і міру покарання, суд враховує, що злочин умисний, відноситься до середньої тяжкості, особу обвинуваченого, раніше не судимого, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, одружений, має на утриманні малолітню дитину, повністю визнав свою провину, щиро розкаявся у скоєному, що з урахуванням повного визнання своєї провини та каяття обвинуваченого дає підстави вважати, що виправлення та перевиховання його може бути досягнуто і без ізоляції останнього від суспільства з призначенням покарання у вигляді позбавлення волі та звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Визначаючи строк випробування суд враховуючи, те, що злочин пов`язаний із ухиленням від мобілізації та строк випробування повинен носити виховний характер, вважає за необхідне визначити іспитовий строк передбачений законом із покладанням на обвинуваченого обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Керуючись ст. 370, 371 КПК України,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України і призначити йому покарання у вигляді 2 / двох / років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, призначивши іспитовий строк 1 / один / рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 в період іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками процесу до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська протягом 30 днів з моменту його оголошення.

Суддя: ОСОБА_1