Ухвала іменем україни 06 жовтня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_12,

суддів ОСОБА_13, ОСОБА_14,

розглянула в судовому засіданні касаційні скарги захисника ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2 та прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції на вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 січня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2015 року щодо ОСОБА_2.

Вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 січня 2015 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, такого, що судимості не має,

визнано винуватим у пред'явленому обвинуваченні та призначено покарання:

- за п.6 ч.2 ст.115 КК України у виді позбавлення волі на строк 13 років з конфіскацією всього належного йому майна;

- за ч.3 ст.289 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі на строк на строк 13 років з конфіскацією всього належного йому майна.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_2 на користь потерпілої ОСОБА_3 6387 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Питання про долю речових доказів вирішено у порядку ст.100 КПК України.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2015 року, вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 січня 2015 року щодо ОСОБА_2 залишено без зміни.

Судами ухвалено визнати винуватим ОСОБА_2 у вчиненні злочинів, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.3 ст.289 КК України за таких обставин.

Як визнав встановленим суд, 07 квітня 2014 року о 21 год ОСОБА_2, знаходячись в районі електропідстанції «Прометей-330 кВ» розташованої за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Лохвицького, 23, під час бійки з ОСОБА_4, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне вбивство, з корисливих мотивів, які полягали у прагненні заволодіти майном ОСОБА_4, яке є його власністю та майном, що знаходилось у його користуванні, діючи умисно, з використанням наявного у нього ножа, завдав ним три удари потерпілому в область передньої черевної стінки по центру та в область лівої реберної дуги по середньо-пахвовій лінії, в результаті чого умисно протиправно заподіяв смерть потерпілому ОСОБА_4 Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу та прагнучи довести його до завершення, ОСОБА_2, діючи умисно, поза волею власника, незаконно, із застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров'я потерпілого, заволодів транспортним засобом - автомобілем «Деу Сенс», державний номерний знак НОМЕР_1, вартістю 32 846 грн 70 к, який належить потерпілому ОСОБА_5 та перебував у користуванні потерпілого ОСОБА_4, а також майном ОСОБА_4, а саме грошима в сумі 70 грн, мобільним телефоном «Самсунг», вартістю 300 грн з сім-картою, вартістю 25 грн, мобільним телефоном «Нокіа» вартістю 300 грн з сім-картою, вартістю 40 грн, автомобільним GPS -навігатором «Pioner» вартістю 500 грн, що знаходилось у вищевказаному автомобілі, а всього майном, що належить потерпілому ОСОБА_4 на загальну суму 1235 грн.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2 порушує питання про скасування судових рішень та призначення нового розгляду у суді першої інстанції у зв'язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого.

В обґрунтування наведеного вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а також на відсутність належних і допустимих доказів того, що умисел на заволодіння майном виник у винного ще до вбивства. Зазначає, що ОСОБА_2 заволодів транспортним засобом з метою приховати сліди раніше вчиненого ним злочину, а вбивство потерпілого вчинив з метою самозахисту.

Також зазначає, що судом при призначенні покарання не враховано пом'якшуючі обставини, а саме щире каяття у вчиненому, визнання цивільного позову та часткове відшкодування шкоди, активне сприяння розкриттю злочину, наявність на утриманні малолітньої дитини.

У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали суду апеляційної інстанції та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції у зв'язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

В обґрунтування наведено вказує на те, що суд апеляційної інстанції навів формулювання обвинувачення, яке істотно відрізняється від визнаного судом першої інстанції доведеним. Також зазначає про порушення судом апеляційної інстанції вимог ст.419 КПК України.

Перевіривши касаційні скарги та долучені до них копії вироку суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Так, відповідно до вимог п.2 ч.2 ст.428 КПК України, суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень, а також інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Згідно вимог ст.438 КПК України предметом перегляду справи в касаційному порядку можуть бути істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Відповідно до ч.1 ст.433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Вирішення питань, зазначених у касаційній скарзі захисника щодо неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а також здійснення оцінки доказів у кримінальному провадженні до повноважень касаційного суду не віднесено.

Як вбачається з копій судових рішень, допитаний в судовому засіданні засуджений ОСОБА_2 свою вину в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині з корисливих мотивів визнав частково, пояснивши, що вбив потерпілого ОСОБА_4 з метою самозахисту, а вину у незаконному заволодінні транспортним засобом, поєднаним з насильством, небезпечним для життя та здоров'я потерпілого не визнав та пояснив, що заволодів майном потерпілого з метою приховання раніше вчиненого злочину.

На підставі зібраних та перевірених у судовому порядку доказів, з урахуванням показань засудженого ОСОБА_2, потерпілої ОСОБА_3, свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та інших доказів, наявних у провадженні, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_2, кваліфікував його дії за п.6 ч.2 ст.115, ч.3 ст.289 КК України та призначив покарання.

Не погоджуючись з вказаним вироком суду, захисником ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2 було подано апеляційну скаргу, в якій ставилось питання про зміну вироку суду першої інстанції та перекваліфікації його дій з п.6 ч.2 ст.115 КК України на ст.118 КК України, а також з ч.3 ст.289 КК України на ч.1 ст.289 КК України.

Апеляційний суд в межах повноважень та в порядку, визначеному ст.404 КПК України, розглянув у повному обсязі доводи поданої апеляції, визнав ці доводи безпідставними і обґрунтовано дійшов висновку про законність вироку відносно ОСОБА_2

Посилання у касаційній скарзі захисника на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які на його думку допущені судами першої та апеляційної інстанції є безпідставними та необґрунтованими.

Крім того, доводи захисника про відсутність достатніх доказів для доведеності винуватості ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованих йому злочинів та необхідності перекваліфікації дій засудженого на ст.118, ч.1 ст.289 КК України були предметом ретельної перевірки суду апеляційної інстанції, який визнав їх безпідставними з наведенням в ухвалі докладних мотивів такого рішення.

Суд дійшов вірного висновку про відсутність доказів того, що ОСОБА_2 вчинив вбивство потерпілого з метою самозахисту, а автомобілем і майном потерпілого заволодів з метою приховання злочину та правильно оцінив зазначену позицію обвинуваченого як намагання уникнути кримінальної відповідальності.

Також, посилання у касаційній скарзі прокурора на те, що суд апеляційної інстанції навів формулювання обвинувачення, яке істотно відрізняється від визнаного судом першої інстанції доведеним є безпідставними і необґрунтованими і не знайшли свого підтвердження в ході перевірки судових рішень.

З таким висновком погоджується і колегія суддів.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст.419 КПК України.

Як вбачається із наданих суду касаційної інстанції копій судових рішень, при призначенні ОСОБА_2 покарання, суд згідно із вимогами ст.65 КК України в достатній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, дані про особу засудженого, пом'якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Призначене ОСОБА_2 покарання, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для скасування судових рішень з мотивів, викладених у касаційних скаргах захисника ОСОБА_1 та прокурора колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону, які були б підставами для зміни чи скасування судових рішень не встановлено.

Виходячи з наведеного, з урахуванням доводів, викладених у касаційній скарзі і наданих копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, у зв'язку із чим у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами захисника ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2 та прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції слід відмовити на підставі п.2 ч.2 ст.428 КПК України.

Керуючись ч.2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами захисника ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2 та прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції на вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 січня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2015 року щодо ОСОБА_2.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

__________________ ___________________ ___________________ ОСОБА_13 ОСОБА_12 ОСОБА_14