печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 листопада 2015 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , та особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Печерського районного суду в м. Києві провадження за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність Генеральної прокуратури України щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

В провадження слідчого судді ОСОБА_1 надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність Генеральної прокурори України щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зобов`язання вчинити дії.

У скарзі ОСОБА_3 фактично просить зобов`язати Генеральну прокуратуру України внести заяву від 25.09.2015 року до ЄРДР про скоєння на її думку кримінального правопорушеня Перезидентом України ОСОБА_4 , яке полягає у порушенні її конституційних прав на житло та лікування.

В судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримала, посилаючись на викладені в скарзі обставини, просила задовольнити, уточнила , шо її заява від 25.09.2015 року була направлена з Генеральної прокуратури України до прокуратури м.Києва.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду скарги повідомлявся належним чином, але його неявка в судове засідання не перешкоджає розгляду скарги.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень глави 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги за відсутності прокурора у відповідності до ч. 3 ст. 306 КПК України та на підставі наданих сторонами доказів.

Вивчивши скаргу, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР впродовж 24 години після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Разом із тим, за змістом ч. 4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Тобто, з огляду на вказані положення, розмежовано поняття внесення відомостей про кримінальні правопорушення до ЄРДР та поняття реєстрації заяв, які є різними за своєю суттю.

В судовому засіданні встановлено, що 25.09.2015 р. ОСОБА_3 до Генеральної прокуратури України подано заяву про вчинення на її думку кримінального правопорушення Президентом України ОСОБА_4 . Дана заява була прийнята у відповідності до п.2.2 Інструкції з діловодства в органах прокуратури та зареєстрована працівниками секретаріату Генеральної прокуратури України відповідно до вимог Інструкції.

Згідно повідомлення ОСОБА_3 в судовому засіданні , її заява перенаправлена до прокуратури м. Києва.

Відповідно до п. 3.6 Інструкції про порядок приймання, реєстрації та розгляду в органах прокуратури України заяв, повідомлень про вчиненні правопорушення , заяви, повідомлення про вчиненні кримінальні правопорушення, що віднесені до підслідності органів прокуратури та надійшли на розгляд прокуратур Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва і Севастополя, спеціалізованих прокуратур на правах обласних, Генеральної прокуратури України, керівниками підрозділів апаратів направляються для організації досудового розслідування з дотриманням територіального принципу до прокуратури відповідного рівня.

Таким чином, направлення заяви ОСОБА_3 до прокуратури м. Києва за територіальним принципом відповідають вищезазначеним положенням кримінального процесуального закону та наказу Генерального прокурора України №125 від 03.12.2012р., тому в даному випадку відсутня будь яка бездіяльність Генеральної прокуратури України щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань її заяви про кримінальне правопорушення від 25.09.2015 року.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає необхідним відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 .

Керуючись ст. ст. 218, 303, 305, 306, 307,309 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
В задоволені скарги ОСОБА_3 на бездіяльність Генеральної прокурори України щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зобов`язання вчинити дії- відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1