Дата документу 04.11.2015
Справа № 501/3796/15-к
Іллічівський міський суд Одеської області
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2015 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Іллічівську Одеської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000754 від 23 червня 2014 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Великодолинське Овідіопольського району Одеської області, громадянина України, який має неповну середню освіту, не одружений, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

28 червня 1996 року Одеським обласним судом за ст.ст.142 ч.3, 191 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна (звільнився 08 серпня 2002 року після відбуття строку покарання),
24 лютого 2005 року Київським районним судом м.Одеси за ст.296 ч.4 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі (звільнився 25 листопада 2008 року після відбуття строку покарання),

23 червня 2010 року Іллічівським міським судом Одеської області за ст.186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі з випробуванням на 1 рік відповідно до ст.75 КК України,

28 березня 2014 року Овідіопольським районним судом Одеської області за ст.ст.198, 71 КК України до 4 років 1 дня позбавлення волі (27 травня 2014 року звільнений від відбування покарання за ухвалою апеляційного суду Одеської області на підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 18 квітня 2014 року),

у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України,

В С Т А Н О В И В :

23 червня 2014 року, приблизно о 10-00 годині, ОСОБА_8 за попередньою змовою з невстановленою особою з метою крадіжки, відкривши невстановленим способом вхідні двері, без її пошкодження, квартири АДРЕСА_2 , проникли до зазначеної квартири та умисно, з корисливих мотивів, таємно викрали звідти майно потерпілої ОСОБА_7 - телевізор LG Electronics Inc, модель 32LЕ4500, вартістю 4540 грн., покривало, вартістю 200 грн., а всього на загальну суму 4740 грн., та розпорядились викраденим майном на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 винним себе у пред`явленому йому обвинуваченні не визнав, заявлений до нього потерпілою ОСОБА_7 цивільний позов не визнав та показав суду, що крадіжки майна потерпілої він не вчиняв.

Дослідивши докази у справі, суд доходить таких висновків.

Факт крадіжки майна потерпілої ОСОБА_7 підтверджується дослідженими судом доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_7 показала суду, що 23 червня 2014 року з її квартири АДРЕСА_3 , в її відсутності, викрали її телевізор та покривало.

Факт крадіжки майна потерпілої ОСОБА_7 підтверджується також матеріалами кримінального провадження:

- протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення (а.с.100-101),

- протоколом огляду місця події квартири АДРЕСА_3 , згідно якого під час огляду квартири виявлені сліди вчинення крадіжки майна потерпілої (а.с.102-107),

- протоколом огляду двох покривал (а.с.82-83), наданих потерпілою, які є аналогічними викраденому у неї покривалу, які долучені до кримінального провадження у якості речових доказів (а.с.84, 131),

- накладною на викрадений телевізор «LG Electronics Inc» (а.с.110), згідно з якою вартість зазначеного телевізора складає 4540 грн.,

- гарантійним талоном на викрадений телевізор «LG Electronics Inc» (а.с.111), що підтверджує належність телевізора потерпілій.

Винність ОСОБА_8 у таємному викраденні майна потерпілої ОСОБА_7 підтверджується дослідженими судом доказами.

Так, свідок ОСОБА_9 показав суду, що він є сусідом потерпілої, мешкає у квартирі АДРЕСА_4 . Влітку 2014 року, вранці, він бачив, як обвинувачений, який знаходиться в залі судового засідання, та ще одна особа заходили до ліфту у його під`їзді, а невдовзі, виходячи з цього ж під`їзду, несли завернутий у покривало предмет, схожий на телевізор. Одразу ж його жінка повідомила йому, що вхідні двері квартири потерпілої відкриті. Свідок також пояснив, що ОСОБА_8 він добре запам`ятав за зовнішніми ознаками, передусім, за характерними рисами обличчя.

Свідок ОСОБА_10 показала суду, що мешкає у квартирі АДРЕСА_4 . Влітку минулого року її чоловік ОСОБА_9 повідомив її, що двоє чоловіків з їх під`їзду винесли предмет, схожий на телевізор. Після цього вона підійшла до квартири потерпілої та побачила, що вхідні двері квартири відкриті.

Винність обвинуваченого підтверджується також матеріалами кримінального провадження:

- протоколом огляду виявлених у обвинуваченого під час затримання тканинного мішка, зв`язок з ключами, металевого воротку, пристрою для закріплення заготовки ключа з заготовкою ключа, заготовки ключа (а.с.132-133), долучених до кримінального провадження у якості речових доказів на підтвердження їх можливого використання обвинуваченим для відкриття вхідних дверей квартири потерпілої (а.с.134),

- протоколом пред`явлення особи для впізнання (а.с.86-91), відповідно до якого свідок ОСОБА_9 впізнав обвинуваченого, як особу, яку він бачив 23 червня 2014 року у під`їзді №4 будинку АДРЕСА_5 з предметом, схожим на телевізор, завернутим у покривало.

Таким чином, ОСОБА_8 своїми умисними діями, що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло, вчинив злочин, передбачений ст.185 ч.3 КК України.

В судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_11 , який показав суду, що 20 липня 2015 року обвинувачений намагався вчинити крадіжку також з його квартири. Однак він викликав міліцію. Міліція затримала обвинуваченого та ще одного чоловіка, обох він сфотографував на телефон (надані свідком фотографії долучені до матеріалів кримінального провадження (а.с.135).
Однак суд вважає, що показання свідка та надані ним фотографії не підтверджують винність обвинуваченого, тому суд не обґрунтовує свої висновки щодо винності обвинуваченого на цих доказах.
Доводи обвинуваченого щодо своєї непричетності до крадіжки суд оцінює критично, як його бажання уникнути відповідальності за вчинений злочин.

Доводи обвинуваченого спростовуються викладеними вище доказами, насамперед показаннями свідка ОСОБА_10 , очевидця вчинення злочину.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого, суд встановив, що він раніше судимий (а.с.138-140, 145-147, 148-151, 152-154), за місцем мешкання характеризується задовільно (а.с.155, 161), на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває (а.с.143, 144, 157, 158, 159).

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Згідно п.1 ч.2 ст.67 КК України при призначенні покарання обставинами, які його обтяжують, визнаються, зокрема, вчинення злочину особою повторно та рецидив злочину.

Судом встановлено, що обвинувачений раніш неодноразово судимий за умисні корисливі злочини, та ці судимості не зняті і не погашені у встановленому законом порядку.

Однак суд не вважає за можливе визнати обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, рецидив злочину, так як згідно ч.4 ст.67 КК України якщо будь-яка обставина, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частині КК України як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

Враховуючи, що дії обвинуваченого кваліфіковані судом за ознакою повторності вчинення злочину, суд не враховує цю ознаку та рецидив злочину як такі, що обтяжують покарання.

При призначенні обвинуваченому покарання, необхідного та достатнього для його виправлення та попередження нових злочинів, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання, та вважає, що йому має бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки менш суворий вид покарання буде недостатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

За тих самих підстав суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливі лише в ізоляції від суспільства, оскільки він раніше неодноразово судимий, однак на шлях виправлення не став, знову вчинив тяжкий злочин, тому не вбачає підстав для застосування до нього ст.75 КК України.

Потерпіла ОСОБА_7 звернулась до суду з цивільним позовом до обвинуваченого, просила стягнути з нього на свою користь вартість викраденого у неї майна - 4740 грн. (а.с.130).

Обвинувачений заявлений до нього потерпілою цивільний позов не визнав.

Згідно зі ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Викладеними вище доказами підтверджується розмір цивільного позову та підстави для його задоволення.

За таких обставин цивільний позов потерпілої підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.368, 370 КПК України,

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_8 винним у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

Обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - залишити незмінним до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання обвинуваченому обчислювати з 20 липня 2015 року, з моменту його затримання (а.с.121-122, 125-129).

Речові докази: два покривала (а.с.84), передані на зберігання потерпілій ОСОБА_7 (а.с.85), - залишити їй; тканинний мішок, зв`язки з ключами, металевий вороток, пристрій для закріплення заготовки ключа з заготовкою ключа, заготовку ключа (а.с.134) знищити.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 задовольнити, стягнути з ОСОБА_8 на її користь 4740 грн.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Іллічівський міський суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя