Ухвала

іменем україни

21 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1.,
суддів ОСОБА_2., ОСОБА_3.,

розглянувши у судовому засіданні касаційну скаргу захисника

ОСОБА_4 на вирок Богунського районного суду м. Житомира

від 22 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 26 лютого 2015 року щодо ОСОБА_5,

в с т а н о в и л а:

Вироком Богунського районного суду м. Житомира

від 22 грудня 2014 року

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця м. Житомира, який мешкає на АДРЕСА_1, раніше судимого 27 лютого 2012 року Богунським районним судом м. Житомира з внесеними до нього 06 вересня 2012 року ухвалою Апеляційного суду Житомирської області змінами за ч. 2 ст. 187, ст. 69 КК України на 5 років позбавлення волі,

засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 26 лютого 2015 року вирок залишено без змін.

За вироком ОСОБА_5 визнано винним у тому,

що він 16 липня 2014 року приблизно о 20.05 год., перебуваючи поблизу торгівельного комплексу «Острів», який знаходиться на майдані Зарембського, 1/5, у м. Житомирі, на ґрунті виниклих неприязних стосунків умисно наніс ОСОБА_6 один удар ножем в область грудної клітини, спричинивши тому тяжкі тілесні ушкодження.

У касаційній скарзі захисник, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та правильність кваліфікації дій засудженого, просить змінити постановлені щодо нього судові рішення, посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого внаслідок суворості, застосувавши положення ст. 69 КК України. Вважає, що судами обох інстанцій не надано належної оцінки тому, що потерпілий сам спровокував конфлікт, що ОСОБА_5 має тяжкі захворювання і що той та потерпілий досягли примирення, що матеріальну та моральну шкоду потерпілому відшкодовано.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи касаційної скарги і долучені до неї копії судових рішень, судова колегія дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, і правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 121 КК України в касаційному порядку захисником не оспорюються, з цього приводу не надійшло касаційних скарг і від інших учасників судового розгляду.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів покарання.

При призначенні ОСОБА_5 покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, обставини скоєння, дані про його особу, а саме, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, має не зняту та непогашену судимість за тяжкий умисний злочин, пов'язаний із посяганням на життя і здоров'я особи, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, тривалий час перебуває на обліку у лікаря нарколога.

При цьому судом враховано й обставини, що пом'якшують покарання,- визнання вини, щире каяття та сприяння розкриттю злочину, а також обтяжуючу покарання обставину - рецидив злочинів.

Врахувавши наведене і думку потерпілого, який просив суворо не карати обвинуваченого, суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість призначення ОСОБА_5 покарання у виді реального позбавлення волі, але у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 121 КК України.

Апеляційний суд за апеляцією обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника, які за своїм змістом і вимогами аналогічні касаційній скарзі захисника, перевірив вирок районного суду та залишив його без зміни, навівши відповідні обґрунтування, з якими колегія суддів погоджується.

У касаційній скарзі захисника відсутні достатні й переконливі доводи, які б спростовували ці висновки судів першої та апеляційної інстанцій та давали б підстави вважати призначене засудженому покарання явно несправедливим.

Колегія суддів вважає, що підстав для подальшого пом'якшення призначеного засудженому ОСОБА_5 покарання немає.

З огляду на викладене касаційна скарга захисника не підлягає задоволенню, а тому згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Враховуючи наведене та керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вирок Богунського районного суду

м. Житомира від 22 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 26 лютого 2015 року щодо ОСОБА_5.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3