АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 551/1345/14-к Номер провадження 11-кп/786/782/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія:125 ч.1 ; н.т.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 грудня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава справу за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Шишацького районного суду Полтавської області від 28 серпня 2015 року
в с т а н о в и л а:
Указаним вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр.. України , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з загальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, невійськовозобов`язаного, інваліда другої групи, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 765 грн. 00 коп.;

частково задоволено цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 , стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 на її користь 1000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

За вироком суду 27 жовтня 2013 року, о 00 год. 15 хв. ОСОБА_8 прийшов до квартири АДРЕСА_2 , в якій проживає потерпіла ОСОБА_9 . Після того, як остання відчинила вхідні двері квартири та вийшла на сходову клітку, ОСОБА_8 затіяв з нею сварку, в ході якої умисно схопив останню правою рукою за шию та наніс не менше п`яти ударів лівою рукою в живіт, один удар правою рукою у потиличну частину голови та один удар в ділянку правого передпліччя, в результаті чого спричинив потерпілій ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді синців, що розташовані на шкірі волосяної частини потиличної ділянки з права та на задньо - зовнішній поверхні верхньої третини правого плеча, які могли утворитися від дії тупих предметів та відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Не погодившись з зазначеним вимоком суду захисник адвокат ОСОБА_7 діючи в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржуваний вирок скасувати через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та закрити кримінальне провадження за не доведенням винуватості особи у вчиненні злочину в ході судового розгляду.

Інші учасники судового розгляду вирок суду не оскаржували.

Заслухавши суддю - доповідача , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , які просили задовольнити подану апеляцію з наведених у ній підстав , прокурора та потерпілу які просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги, вважаючи вирок суду законним і обґрунтованим , провівши судові дебати , заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку , що вона не підлягає задоволенню з таких підстав:

Згідно ст..370 КПК України , судове рішення повинно бути законним , обґрунтованим і вмотивованим. , Законним є рішення , ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження , передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами , дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішенням , в якому наведені належні і достатні мотиви та підставі його ухвалення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження суд першої інстанції дотримався зазначених вимог закону . Наведені у вироку суду висновки про винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.125 КК України , а саме спричиненні легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_9 відповідають обставинам справи та підтверджені ретельно дослідженими в судовому засіданні та наведеними у вироку доказами , яким суд дав належну правову оцінку.

Так у вироку суд першої інстанції правильно послався на показання потерпілої ОСОБА_9 , яка як в ході розгляду справи в суді першої інстанції так і в ході апеляційного розгляду стверджувала , що тілесні ушкодження їй були спричинені саме обвинуваченим . Зокрема вона вказує , що саме обвинувачений прийшов до неї додому і почав пред`являти претензії через нібито порушення його спокою та почав наносити їй удари руками та ногами по різним частинам тіла. Той факт , що конфлікт відбувся саме біля квартири потерпілої не заперечується і обвинуваченим та його захисником , хоча ними і викладається зовсім інша версія подій. Підтримала версію своєї доньки щодо подій , які відбулись і мати обвинуваченої в ході судового розгляду в суді першої інстанції. З огляду на узгодженість її свідчень з іншими доказами у справі колегія суддів вважає їх правдивими не зважаючи на те , що вони і стосуються її доньки.

Сам обвинувачений як в суді першої інстанції так і в ході апеляційного розгляду пояснював , що саме він піднявся до квартири потерпілої з тієї причини , що вона нібито порушувала його спокій . Він також підтверджує той факт , що саме він почав пред`являти претензії потерпілій з цього приводу.

Як вбачається із висновку експерта № 477 від 31 жовтня 2013року у потерпілої були виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців , що розташовані на шкірі волосяної частини потиличної ділянки зправа та на задньо-зовнішній поверхні верхньої третини правого плеча , які могли утворитися від дії твердих предметів , по давності утворення можуть відповідати строку , вказаному в постанові , та по ступеню тяжкості , як у своїй сукупності , так і кожне окремо відносяться до легких тілесних ушкоджень. (т.1 а.с.178).

Судово-медичний експерт ОСОБА_10 , будучі допитаним в суді першої інстанції , підтвердив можливість спричинення тілесних ушкоджень обвинуваченим навіть за умови наявності у нього травми рук , оскільки вони могли бути спричинені не тільки кулаками , але і в спосіб коли кість руки не стискається в кулак.

В ході слідчого експерименту потерпіла чітко вказала механізм спричинення їй тілесних ушкоджень та відтворила хід подій , який був зафіксований та відображений у фототаблиці. Переглянувши фототаблицю до слідчого експерименту , враховуючи свідчення потерпілої , дані , що містяться у висновку експерта та у його поясненнях в суді першої інстанції , колегія суддів приходить до однозначного висновку про можливість спричинення тілесних ушкоджень у такий спосіб.

Достовірність свідчень потерпілої в ході слідчого експерименту знайшла своє підтвердження у висновку експерта № 39 від 18 лютого 2014 року , яка була проведена за його результатами .

Виходячи із аналізу висновків експертиз , в яких зазначені тілесні ушкодження , показань потерпілої та обвинуваченого , обставин , що викладені у протоколі слідчого експерименту із яких прослідковується механізм спричинення тілесних ушкоджень, колегія суддів приходить до висновку , що конфлікт був спровокований саме обвинуваченим і вказані тілесні ушкодження були спричинені саме обвинуваченим і у спосіб та шляхом , що викладені у вироку суду і діяв він при цьому саме з умислом на спричинення тілесних ушкоджень ..

Доводи викладені в апеляції адвоката і підтримані ним та обвинуваченим в ході апеляційного розгляду , є непереконливими.

Так на думку колегії суддів не є істотним порушенням вимог кримінального- процесуального закону (ст..291 КПК) та обставина , що в розписці про отримання копії обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування , відсутній підпис обвинуваченого. Як встановлено в ході апеляційного розгляду обвинувачений має такі вади рук , які не дозволяють йому поставити чіткий підпис. Саме через це вказаний документ був підписаний адвокатом обвинуваченого , який зазначив , що документи були вручені в його присутності. Із вказаним погодився адвокат і в ході апеляційного розгляду.

Не є порушенням на думку колегії суддів також проведення слідчого експерименту лише за участю потерпілої. Із матеріалів провадження вбачається , що обвинувачений з самого початку не визнавав своєї вини у вчиненні злочину. За змістом ч.3 ст.240 КПК України залучення до участі у проведенні слідчого експерименту всіх сторін , є правом , а не обов`язком особи , яка його проводить. Таким чином з урахуванням тієї обставини , що підозрюваний ОСОБА_8 не визнавав своєї вини у спричиненні злочину , слідчим правомірно було проведено слідчий експеримент лише за участю потерпілої з метою перевірки і уточнення свідчень , які вона надавала.

З дотриманням вимог передбачених ст..338 КПК України була проведена і зміна обвинувачення в суді. Так встановивши в ході судового розгляду точну дату вчинення злочину (спричинення тілесних ушкоджень) , прокурор правильно склав новий обвинувальний акт в якому зазначив уточнену дату . При цьому колегія суддів звертає увагу на те , що предметом досудового слідства та судового розгляду був лише один факт конфлікту між обвинуваченим та потерпілою і тому , погодившись із новим обвинувальним актом , в якому була уточнена дата вчинення злочину та продовживши розгляд , суд першої інстанції жодним чином не порушив приписів ст..338 КПК України та не вийшов за межі обвинувачення.

Не свідчать на думку колегії суддів про відсутність доказів вини обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення посилання сторони захисту на існування в матеріалах провадження двох заяв потерпілої щодо однієї і тієї ж дати вчинення злочину. Допитані в суді першої інстанції та в ході апеляційного розгляду обвинувачений та потерпіла , по різному викладаючи обставини події вчинення злочину , узгоджено підтверджують , що в період 26-28 жовтня 2013 року між ними відбувся лише один епізод конфлікту. Потерпіла ОСОБА_9 , пояснюючи написання повторної заяви , в якій вона на відміну від заяви 27.10.2013 року зазначає про спричинення їй тілесних ушкоджень , вказує , що написала її через те , що обвинувачений не намагався залагодити конфлікт. При цьому колегія суддів звертає увагу , що склавши висновок про закінчення перевірки заяви ОСОБА_9 від 27.01.2013 року , ДІМ Шишацького РВ УМВС України в Полтавській області , діяв у поза процесуальний спосіб визначений ст..214 КПК України , яка зобов`язувала ОВС внести відомості по заяві до ЄРДР та за результатами перевірки прийняти відповідне процесуальне рішення. Крім того колегія суддів наголошує , що сам по собі висновок не є перешкодою для звернення до ОВС щодо внесення інформації про злочин до ЄРДР чим і скористалась потерпіла , повторно подавши заяву 28.10.2013 року.

Доводи апеляції щодо суперечності свідчень експерта із висновками експертиз не ґрунтуються на вимогах закону.

Так за змістом ст.356 КПК України експерт може бути допитаний в суді за клопотанням сторони кримінального провадження або з ініціативи суду для роз`яснення наданих ним висновків. В даному випадку допитавши експерта з приводу його висновку , суд першої інстанції дотримався зазначених вимог закону . Надані експертом в ході допиту уточнення жодним чином не ставлять під сумнів його висновок , а лише уточнюють його з урахуванням свідчень сторін кримінального провадження.

Що стосується допустимості показів понятих з тих підстав , що вони перебувають з обвинуваченим у неприязних відносинах , то по-перше обґрунтування цьому або існування зацікавленості свідків у результатах розгляду справи адвокат не навів , а по-друге свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які були понятими під час проведення слідчого експерименту , підтвердили лише перебіг подій , який викладала саме потерпіла.

Покарання обвинуваченому призначене із дотриманням вимог ст..ст.50,65 КК України , є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого , попередження скоєння ним нових злочинів та вочевидь справедливим. При цьому колегія суддів звертає увагу , що судом першої інстанції обвинуваченому призначене найм`якше покарання із зазначених у санкції ч.1 ст.125 КК України.

Керуючись ст..ст.405,407,408,419 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду Полтавської області , -

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення , а вирок Шишацького районного суду Полтавської області від 28 серпня 2015 року щодо ОСОБА_8 , без змін;

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку в колегію суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

___________ ___________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3