гСправа № 358/1606/15-к Провадження № 1-кп/358/4/16
УХВАЛА

18 лютого 2016 року

Богуславський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

під час розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі кримінального провадження №1-кп/358/4/16 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ст.ст. 289 ч. 2, 358 ч. 4 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Богуславського районного суду Київської області знаходиться дане кримінальне провадження, по якому органом досудового розслідування ОСОБА_4 і ОСОБА_5 обвинувачуються у незаконному заволодінні автомобілем ОСОБА_9 марки ВАЗ-2108 реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , що мало місце 13.02.2015 року в м. Богуславі Київської області. Крім того, ОСОБА_4 обвинувачується у використанні завідомо підробленого документа посвідчення водія на ім`я ОСОБА_10 , яке було вилучене 01.07.2015 року під час огляду автомобіля марки ГАЗ - 24 реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 .

Під час судового розгляду вказаного кримінального провадження захисник ОСОБА_6 , який захищає інтереси обвинуваченого ОСОБА_4 , заявив клопотання про визнання недопустимими доказами, які надані стороною обвинувачення, а саме: протоколу огляду місця події від 1 липня 2015 року під час якого було оглянуто автомобіль марки ГАЗ-24, яким керував обвинувачений ОСОБА_4 та в ході якого вилучено вказаний автомобіль та посвідчення водія на ім`я ОСОБА_10 ; висновок судово-технічної експертизи № 3-03/933 від 21 серпня 2015 року, під час якої досліджувалися недопустимі докази вилучені під час огляду місця події від 1 липня 2015 року.

Своє клопотання захисник ОСОБА_6 мотивує тим, що під час судового розгляду справи та під час ознайомлення з матеріалами справи встановлено, що 1 липня 2015 року після затримання автомобіля марки ГАЗ-24, яким керував обвинувачений ОСОБА_4 , та подальшого огляду вказаного автомобіля в його салоні було виявлено та вилучено посвідчення водія на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданого ДАІ МВС-УВС м. Києва, серії НОМЕР_3 від 30 квітня 2002 року.

На переконання захисника вказана слідча дія слідчим СВ Богуславського РВ ГУМВС України в Київській області була проведення на порушення вимог ст.ст. 233, 234, 237 КПК України, а саме огляд транспортного засобу було проведено без письмової згоди власника чи особи, яка користується вказаним автомобілем. Крім того, після проведення вказаного огляду та вилучення як посвідчення водія так і самого автомобіля, слідчий в порушення вимог кримінального процесуального кодексу не звернувся до слідчого судді з поданням про проведення вказаної слідчої дії.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення даного клопотання посилаючись на те, що питання про недопустимість доказів суд має вирішувати в нарадчій кімнаті під час постановлення вироку в справі, а також прокурор зазначив, що під час судового розгляду не встановлено, що автомобіль марки ГАЗ-24, в якому було вилучене підроблене посвідчення водія, знаходився у тимчасовому володінні ОСОБА_4 .

Представник потерпілого ОСОБА_8 погодився з позицією прокурора.

Інші учасники судового провадження підтримали клопотання захисника ОСОБА_6 .

Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, та перевіривши доводи клопотання, приходить до наступного висновку.

У відповідності до ч.1 ст. 86 КПК України докази визнаються допустимими, якщо вони отримані в порядку , встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 86 КПК України недопустимий доказ не може бути використано при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при прийнятті судового рішення.

Відповідно до вимог ст. 89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

При цьому, з огляду на положення ст. ст. 86, 87 КПК України щодо допустимості та недопустимості доказів, підставою для визнання доказу недопустимим, за умови його очевидної недопустимості, яка виключає його використання при прийнятті процесуальних рішень, може бути виключно порушення встановленого законом порядку його отримання.

Зокрема, статтею 87 КПК України передбачено недопустимість доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: 1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.

Під час судового розгляду даного кримінального провадження стороною обвинувачення надані докази на підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_4 , в тому числі: протокол огляду місця події від 1 липня 2015 року, під час якого було оглянуто автомобіль марки ГАЗ-24, яким керував обвинувачений ОСОБА_4 та в ході якого вилучено посвідчення водія на ім`я ОСОБА_10 ; висновок судово-технічної експертизи № 3-03/933 від 21 серпня 2015 року, під час якої досліджувалось посвідчення водія на ім`я ОСОБА_10 .

Із протоколу огляду місця події від 1 липня 2015 року (т. 1 а.с. 156-160) видно, що посвідчення водія на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданого ДАІ МВС-УВС м. Києва, серії НОМЕР_3 від 30 квітня 2002 року, було вилучене в салоні автомобіля марки ГАЗ-24 номерний знак НОМЕР_2 у відділенні для зберігання документів.

Матеріали кримінального провадження не містять відомостей про те, що слідчий після проведення огляду вказаного автомобіля звертався до слідчого судді з поданням про проведення обшуку транспортного засобу.

Згідно положень ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий проводить огляд, що здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Відповідно до ст. 234 КПК України обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи за результатами розгляду відповідного клопотання слідчого, погодженого з прокурором, або прокурора.

Відповідно до ч. 3 ст. 233 КПК України слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами ст. 234 КПК України, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді.

Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому ст. 255 КПК України.

Оскільки стороною обвинувачення не надано суду відомостей про те, що слідчий після проведення огляду вищевказаного автомобіля звертався до слідчого судді з поданням про проведення обшуку транспортного засобу, то як наслідок встановлені під час огляду автомобіля докази є недопустими, так як отримані в порушення вимог КПК України. Окрім того, недопустимим є також висновок судово-технічної експертизи № 3-03/933 від 21 серпня 2015 року, під час якої досліджувався недопустимий доказ вилучений під час огляду місця події від 1 липня 2015 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 86, 87, 89, 233, 234, 237, 350 КПК України, суд-

У Х В А Л И В:
Клопотання захисника ОСОБА_6 задовольнити.

Визнати недопустимими доказами по справі: протокол огляду місця події від 1 липня 2015 року під час якого було оглянуто автомобіль марки ГАЗ-24 реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував обвинувачений ОСОБА_4 та в ході якого вилучено посвідчення водія на ім`я ОСОБА_10 серії НОМЕР_4 від 30 квітня 2002 року; висновок судово-технічної експертизи № 3-03/933 від 21 серпня 2015 року, під час якої досліджувалися недопустимі докази вилучені під час огляду місця події від 1 липня 2015 року, та припинити їх дослідження.

Відповідно до ст. 392 КПК України ухвала окремо від судового рішення, яким завершується судовий розгляд, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Головуючий: суддя ОСОБА_1