Справа № 369/8396/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/31/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 19 11.02.2016

УХВАЛА
Іменем України
11 лютого 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

за участю прокурора: - ОСОБА_8 , ОСОБА_9

обвинуваченого: - Бабілуа Ношревана

захисника: - ОСОБА_10 ,

потерпілої: - ОСОБА_11

перекладача: - ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001755 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_13 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 вересня 2015 року, яким,

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м. Сенакі Грузія, грузина, без місця реєстрації, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1)вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28.10.2014 року за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу розміром 1700 грн.,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Стягнуто з Бабілуа Ношревана на користь держави процесуальні витрати у розмірі 491 грн. 04 коп.
Вироком також вирішено питання щодо речових доказів,
В С Т А Н О В И Л А:
Згідно з вироком суду, ОСОБА_13 , будучи раніше судимим за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, 12.05.2015 року близько 19 години, маючи прямий умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконного збагачення, за попередньою змовою з ОСОБА_14 кримінальне провадження відносно якого закрите на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України), за пропозицією першого, розподіливши між собою ролі таким чином, що ОСОБА_13 буде вчиняти крадіжку, а Біцадзе Звіадом в свою чергу, з метою не бути викритим, спостерігати за навколишньою обстановкою, реалізовуючи свій спільний злочинний умисел, перебуваючи біля автозаправної станції «КЛО», розташованої в смт. Чабани Київської області, 17 км + 170 м автодороги «Київ-Одеса», де скориставшись відсутністю сторонніх осіб, а також власника автомобіля марки «Мерседес Смарт Родстер» державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_11 , в той час як ОСОБА_15 спостерігав за навколишньою обстановкою, ОСОБА_16 через незачинене водійське скло таємно викрав з салону вказаного автомобіля особисте майно ОСОБА_11 , а саме: гаманець коричневого кольору, в якому знаходились - банківська карточка «Фінанси та кредит» № НОМЕР_2 , банківська карточка «Діамант Банк» НОМЕР_3 , бонусна картка ломбарду «Скарбниця» № НОМЕР_4 , бонусна картка «Нова Пошта» № НОМЕР_5 , бонусна картка «Еко Маркет» № НОМЕР_6 , бонусна картка «Сільпо» № НОМЕР_7 , міні бонусна картка «Pulls», які матеріальної цінності для потерпілої не становлять та грошові кошти в сумі 689 грн. 17 коп., а також мобільний телефон марки «Samsung GT19300» ІМЕЙ НОМЕР_8 вартістю 2543 гривні з флеш картою об`ємом 4 Гб вартістю 114 гривень та сім картою мобільного оператору «Лайф», яка матеріальної цінності для потерпілої не становить. Під час вчинення таємного викрадення чужого майна ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , до моменту отримання реальної можливості розпорядитись вилученим майном, були викриті оператором вказаної АЗС ОСОБА_17 та ОСОБА_11 , однак останні продовжили свої дії, направлені на відкрите викрадення чужого майна, з місця вчинення злочину зникли, чим спричинили потерпілій ОСОБА_11 матеріальної шкоди на загальну суму 3346 гривень 17 копійок.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_13 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.09.2015 та направити кримінальне провадження до суду першої інстанції на новий судовий розгляд. В обґрунтування апеляційних вимог вказує на те, що покази свідків, на яких ґрунтується обвинувачення, не повинні братися судом до уваги, адже вони ґрунтуються лише на припущеннях, адже ніхто із свідків не бачив моменту вчинення злочину, тому вони і не можуть стверджувати що до даного кримінального правопорушення причетний він, ОСОБА_13 .
Крім того, вказує, що слідчим та прокурором відповідно до ч.3 ст.477 КПК України не було запропоновано укласти угоду про примирення, адже на його думку обвинувачення за ч.2 ст.186 КК України є приватним обвинуваченням. Відповідно до ч.7 ст.469 КПК слідчий, прокурор зобов`язані проінформувати підозрюваного про право на примирення. ОСОБА_13 не був проінформований про дане право, що в свою чергу привело до порушення його прав.
Також обвинувачений в своїй апеляційній скарзі просить викликати в судове засідання потерпілу ОСОБА_11 для того щоб вирішити питання про примирення.

Крім того вказує, що його дії безпідставно кваліфіковані за ч.2 ст. 186 КК України, оскільки в його діях вбачається склад кримінального правопорушення, передбаченого ст.15 ч.2 ст. 185 КК України.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника, які подану апеляційну скаргу підтримали, думку прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, думку потерпілої, яка підтримала апеляційну скаргу обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно вимог частини 1 статті 404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що висновки суду про доведеність вини ОСОБА_13 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, обґрунтовані, відповідають фактичним обставинам справи і грунтуються на повно та об`єктивно досліджених у судовому засіданні і належним чином оцінених в сукупності та наведених у вироку доказах, а саме, показаннях потерпілої ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , даними протоколів пред`явлення для впізнання, даними висновку дактилоскопічної експертизи №269 від 14.06.2015р.та інших доказах, досліджених в судовому засіданні.
Дії ОСОБА_19 Ношревана судом першої інстанції вірно кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України.
Так, перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що висновки суду про доведеність вини ОСОБА_13 у відкритому викрадені чужого майна, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, обґрунтовані, відповідають фактичним обставинам справи і ґрунтуються на повно та об`єктивно досліджених у судовому засіданні і належним чином оцінених та наведених у вироку доказах, а саме:
-показах потерпілої ОСОБА_11 , яка суду пояснила, що 12.05.2015 року вона поїхала в м. Боярка, щоб забрати дітей зі школи, заїхала на АЗС «КЛО», що знаходиться в с. Чабани, зачинила машину, але не звернула увагу на те, чи закриті вікна в машині. Коли вона пішла до приміщення автозаправної станції, через деякий час до неї підбіг працівник автозаправної станції, який сказав, що в її машині щось викрали. Вона вийшла з приміщення заправки та побачила, як обвинувачений та ще один чоловік з ним перебігали дорогу. Вона побігла наздоганяти їх та кричала, щоб повернули гроші. Обвинувачений побіг далі, а другий чоловік зупинився та кинув мобільний телефон їй в руки та сказав їй чекати і він поверне гроші, після чого побіг далі. Через деякий час вказані особи, що здійснили крадіжку з її автомобіля були затримані;
-показах свідка ОСОБА_17 , який пояснив, що він працює на АЗС і в той день він був на добовій зміні. Стояла машина на колонці та він побачив двох людей кавказької зовнішності біля заправки, потім побачив, як один з них заліз рукою в салон автомобіля «Смарт» і щось взяв, потім побіг, а за ним побіг другий. Він покликав жінку з приміщення АЗС та повідомив їй, що бачив, як з її автомобіля щось витягли. В подальшому він та жінка почали наздоганяти вказаних чоловіків;
-даних з протоколу огляду місця події та фото таблицями до нього від 12.05.2015 року, відповідно до якого, працівниками міліції, в присутності понятих, було проведено огляд автомобіля SMART жовтого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 . В ході огляду з крила автомобіля та скла лівих передніх дверей автомобіля було вилучено сліди пальців рук;
-даних з висновку експерта № 269 з ілюстративними таблицями до нього від 14.06.2015 року, відповідно до якого, встановлені в процесі порівняльного дослідження збіжні загальні та окремі ознаки утворюють особливу сукупність ознак, яка достатня для висновку про те, що слід папілярного узору пальця руки розміром сторін 16х24 мм, вилучений на відрізок прозорої липкої стрічки «ЛТ» розміром сторін 45х50 мм, в ході огляду місця події від 12.05.2015 року за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, смт. Чабани 17 км + 100 м. автодороги «Київ-Одеса», залишений відбитком безіменного пальця лівої руки, на дактилокарті, заповненій на ім`я: ОСОБА_13 , 1987 р.н.
-даних з протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 13.05.2015 року, відповідно до якого, працівниками міліції, в присутності понятих, було здійснено обшук затриманого ОСОБА_13 , під час якого було виявлено та вилучено: грошові кошти в сумі 688 грн. + 1 грн. 17 коп., 2 ключі від замків, годинник наручний, срібний ланцюжок з кулончиком, шкіряний поясний ремінь, мобільний телефон «Nokia 1200» з сім картою «Лайф»;
-даних з протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.05.2015 року, відповідно до якого, в присутності працівників міліції та понятих, потерпіла ОСОБА_11 на фотознімку під номером 3 (три) впізнала чоловіка, за яким вона гналася та кричала, щоб він зупинився та повернув їй викрадені з автомобілю 12.05.2015 року речі. Згідно довідки до вищевказаного протоколу, на фотознімку під № 3 (три), зображений Біцадзе Звіад;
-даних з протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.05.2015 року, відповідно до якого, в присутності працівників міліції та понятих, потерпіла ОСОБА_11 на фотознімку під номером 1 (один) впізнала чоловіка, який разом з іншим чоловіком втікав від неї, і саме в цього чоловіка вона бачила грошові кошти, які в неї були викрадені з автомобілю 12.05.2015 року біля АЗС «КЛО». Згідно довідки до вищевказаного протоколу, на фотознімку під № 1 (один), зображений ОСОБА_13
-даних з протоколу огляду речей від 13.05.2015р., відповідно до якого працівниками міліції в присутності потерпілої ОСОБА_11 було проведено огляд грошових коштів, гаманця та мобільного телефону Samsung GT 19300 білого кольору. При цьому, на банкноті номіналом 2 грн. серії МВ 6293859 на лицьовій стороні зображений прямокутник, поділений на дев`ять рівномірних квадратів, в кожний з яких вписані числа кульковою ручкою синього кольору. Як пояснила потерпіла, вказаний прямокутник вона самостійно нанесла та зберігала у своєму гаманці в якості талісману.
Суд першої інстанції належним чином обґрунтував свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_13 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК, дав належну оцінку доказам в їх сукупності і колегія суддів погоджується з вказаними висновками.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про безпідставну кваліфікацію його дій за ч.2 ст.186 КК України є необґрунтованими з наступних підстав.
Так, відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 06.11.2009р. «Про судову практику у справах про злочини проти власності» дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж.

Як вбачається з вироку суду, суд визнав доведеним той факт, що заволодівши особистими речами потерпілої ОСОБА_11 обвинувачений ОСОБА_13 до моменту отримання можливості розпорядитись викраденим майном був викритий потерпілою ОСОБА_11 та свідком ОСОБА_20 , проте продовжив свої дії, спрямовані на заволодіння майном потерпілої. Крім того, в ході розгляду вказаного провадження судом апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_13 вказував на те, що він не заперечує того факту, що саме ним було здійснено крадіжку майна потерпілої, також вказав, що коли він почув, що на автозаправній станції щось відбувається, він почав тікати та коли тікав викинув гаманець потерпілої та мобільний телефон. Отже, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідивши обставини справи, правильно і обґрунтовано надав оцінку доказам, належним чином перевірив їх у сукупності в ході судового розгляду та прийшов до вірного висновку про необхідність кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.186 КК України.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що обвинувачення за ч.2 ст.186 КК України є приватним обвинуваченням і слідчим відповідно до ч.3 ст.477 КПК України не було запропоновано укласти угоду про примирення не можуть бути взяті судом до уваги, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону.

Відповідно до ч.3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

За змістом ст.477 КПК України кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, у тому числі передбаченого статтею 186 (грабіж, крім грабежу, вчиненого організованою групою), Кримінального кодексу України за умови, якщо вони вчинені чоловіком (дружиною) потерпілого, іншим близьким родичем чи членом сім`ї потерпілого, або якщо вони вчинені особою, яка щодо потерпілого була найманим працівником і завдала шкоду виключно власності потерпілого.

В судовому засіданні апеляційного суду потерпіла пояснила, що обвинувачений не є її чоловіком, не є близьким родичем чи членом її сім`ї та не був її найманим працівником. У зв`язку з вищенаведеним, підстав для ініціювання та укладання угоди про примирення у слідчого чи прокурора не було.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_19 Ношревану покарання суд урахував усі обставини кримінального провадження, та призначив покарання, яке за своїм видом та розміром відповідає тяжкості злочину, особі обвинуваченого та досягненню мети, передбаченої ст. 50 ч.2 КК України. Підстав для призначення більш м`якого покарання колегія суддів не вбачає.
Також обвинуваченим не наведено підстав, визначених ст. 415 КПК України для призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
За таких обставин вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 вересня 2015 року відносно ОСОБА_13 відповідає вимогам закону, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, тому вирок слід залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_13 залишити без задоволення.

Вирок Києво Святошинського районного суду Київської області від 24 вересня 2015 року щодо ОСОБА_13 залишити без змін.

На підставі п.5 ст. 72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_19 Ношревану в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 13 травня 2015 року по 11 лютого 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Касаційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом 3-х місяців з дня проголошення ухвали, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді

________________ _________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3