Справа № 301/2176/15-к
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"04" лютого 2016 р. м. Іршава
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Брід, Іршавського району, мешканця АДРЕСА_1 , з базовою середньою освітою, не одруженого, не працюючого, громадянина України, раніше судимого вироком Іршавського районного суду від 17 червня 2015 року за ч.3 ст.185 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі з застосуванням ст.75 КК України на 2 (два) роки,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
з участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и в :
25 вересня 2015 року близько 23 години ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, з метою таємного викрадення чужого майна, зайшов на подвір`я дворогосподарства АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_6 , де підійшов до підвального приміщення будинку і скориставшись відсутністю дверей, незаконно проник всередину даного приміщення, звідки таємно викрав бувший у використанні велосипед марки «Silverstar» вартістю 4223 грн. Крадіжкою потерпілій ОСОБА_6 заподіяно матеріальну шкоду на суму 4223 грн.
27 вересня 2015 року о 19 годині 30 хвилин ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, з метою таємного викрадення чужого майна, через не замкнені ворота зайшов на подвір`я дворогосподарства АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_7 , де через не замкнені на ключ ворота незаконно проник всередину гаражу, звідки таємно викрав бувший у використанні велосипед марки «X-Tralt» вартістю 6700 грн. Потерпілому ОСОБА_7 заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 6700 грн.
Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав частково та пояснив, що маючи з потерпілою ОСОБА_6 домовленість про найм на роботу, 25.09.2015 року прийшов до неї додому. Потерпілої дома не було, тому він вирішив викрасти велосипед, оскільки на лікування його матері необхідні були кошти. Раніше він працював по господарству у ОСОБА_8 , тому знав, що у неї є велосипед та бачив, де він зберігається. Велосипед був притулений до стіни у приміщенні без дверей, що розташоване біля сходинок та де також зберігалися робочі інструменти. Забравши велосипед, виштовхав його за межі домоволодіння і поїхав в с. Собатино. Проходячи вулицею в с. Собатино, йому зустрілися двоє чоловіків, яким він запропонував купити велосипед. Вони пропонували дати за велосипед 250 грн., на що він погодився. 27.09.2015 року, маючи домовленість з потерпілим ОСОБА_7 про роботу по господарству, він прийшов до нього додому та через незачинені ворота зайшов на подвір`я будинку. Вважаючи, що господарів дома не має, вирішив викрасти велосипед. Раніше він працював у ОСОБА_9 і знав, що той зберігає велосипед у гаражі. Виявивши, що двері гаража не зачинені, він проник в середину приміщення гаражу, звідки викрав велосипед. Того ж дня він в с. Брід продав велосипед за 150 грн. У вчиненому щиро покаявся, обіцяв більше не вчиняти крадіжок, просив не позбавляти його волі.
Потерпіла ОСОБА_6 суду показала, що в кінці вересня 2015 року у неділю, точної дати не пам`ятає, виявила крадіжку велосипеда, про що повідомила в міліцію. Коли точно був викрадений велосипед вона не знає, але за два дня до крадіжки, в п`ятницю, ним ще користувалися. Велосипед зберігався під сходинками у приміщенні для зберігання дров. Дверей на приміщенні ще не було. Обвинувачений раніше працював у неї по господарству, тому міг знати про наявність велосипеду і місце його зберігання. Домовленості про найм ОСОБА_3 на роботу 25.09.2015 року чи в інші наступні дні між ними не було. Викрадений велосипед їй повернуто, тому ніяких претензій до обвинуваченого не має, просила його суворо не карати. У судове засідання 04.02.2016 року не з`явилася, подала заяву, в якій просила подальший розгляд справи проводити в її відсутності (а.с.101).
Потерпілий ОСОБА_7 суду показав, що в кінці вересня 2015 року виявив пропажу велосипеду, який зберігався у гаражі. Двері гаражу не були закриті на ключ. Раніше обвинувачений працював у нього по господарству та знав про наявність велосипеду. Домовленості про найм ОСОБА_3 на роботу 27.09.2015 року чи в інші наступні дні між ними не було. Викрадене йому повернуто, тому претензій до обвинуваченого не має і просив суворо його не карати. У судове засідання 04.02.2016 року не з`явився, подав заяву, в якій просив подальший розгляд справи проводити в його відсутності (а.с.100).
Свідок ОСОБА_10 суду показав, що в кінці вересня 2015 року пізно увечері, після 21 години, він стояв на вулиці біля свого будинку, коли до нього підійшов ОСОБА_11 і запропонував за 300 грн. купити велосипед. ОСОБА_11 пояснив, що купив велосипед сину, але хоче його продати, оскільки потрібні гроші. Він купив велосипед від обвинуваченого за 250 грн. Згодом дізнався, що велосипед украдений від ОСОБА_12 . Велосипед був вилучений від нього працівниками міліції.
Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 21.10.2015 року з фототаблицею, що проводився за місцем проживання потерпілої ОСОБА_6 , в АДРЕСА_2 , та потерпілого ОСОБА_7 , за адресою АДРЕСА_3 , за участі обвинуваченого ОСОБА_13 , захисника та понятих, ОСОБА_3 показав як викрав велосипед марки «Silverstar» з підвального приміщення будинку, що належить ОСОБА_8 , виштовхав його з подвір`я на вулицю, після чого поїхав в с. Собатино, Іршавського району, а також, як викрав велосипед марки «X-Tralt» з гаражу, що належить потерпілому ОСОБА_7 , виштовхавши його з подвір`я на вулицю, та маючи можливість вільно розпоряджатися велосипедом, поїхав на ньому на АДРЕСА_4 (а.с. 73-77).
Згідно протоколу огляду місця події від 02.10.2015 року з фототаблицею, що проводився за місцем проживання потерпілої ОСОБА_6 , в АДРЕСА_2 , на відстані 5 метрів від огорожі знаходяться сходи, які ведуть до вхідних дверей будинку. Під самими сходами є підсобне приміщення, яке не зачиняється та не має дверей. У вказаному приміщенні зберігався велосипед марки «Silverstar», який був викрадений ОСОБА_3 (а.с.78-82).
Згідно протоколу огляду місця події від 02.10.2015 року з фототаблицею, що проводився за місцем проживання потерпілого ОСОБА_7 , за адресою АДРЕСА_3 , в кінці подвір`я знаходиться гараж, вхід до якого здійснюється через металеві ворота, обладнані навісним замком, який на момент огляду не пошкоджений, знаходиться в справному стані в положенні відкрито. У вказаному гаражі зберігався велосипед марки «X-Tralt», який був викрадений ОСОБА_3 (а.с.83-87).
Згідно висновку про вартість об`єкта оцінки від 02.10.2015 року, станом на 27.09.2015 року вартість бувшого у користуванні жіночого велосипеда марки «X-Tralt» становить 6700 грн. ( а.с. 30); згідно висновку про вартість об`єкта оцінки від 02.10.2015 року, станом на 25.09.2015 року вартість бувшого у користуванні спортивного велосипеда марки «Silverstar» становить 4223 грн. ( а,с. 37).
Відповідно до висновку судово-психіатричної амбулаторної експертизи від 17.12.2015 року, ОСОБА_3 виявляє ознаки розумового недорозвитку у вигляді легкої розумової відсталості (олігофренії в ступені легкої дебільності). В період часу, який відноситься до інкримінованих йому діянь, міг усвідомлювати значення своїх дій, керувати ними, розуміти їх протизаконність та караність. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (а.с.129-133).
Заслухавши покази обвинуваченого, потерпілих та свідка, дослідивши письмові докази, на які посилалися сторони кримінального провадження, дослідивши повно та всебічно всі обставини кримінального провадження, оцінивши відповідно до ст. 94 КПК України кожний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності, суд приходить до наступного.
Згідно ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин події злочину, винуватості обвинуваченого у його вчиненні, форми вини, мотиву і мети його вчинення, виду і розміру завданої шкоди покладається на слідчого та прокурора.
Доказами в кримінальному провадженні є фактичні обставини справи, отримані у передбаченому законом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів і обставин, що мають значення для справи та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
ОСОБА_3 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням в житло, інше приміщення чи сховище та його дії кваліфіковано за ч.3 ст. 185 КК України.
Згідно обвинувального акту, з метою вчинення крадіжок ОСОБА_3 проник до підвального приміщення житлового будинку та в гараж, звідки викрав по одному велосипеду. Дані обставини знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи.
Згідно п.22 Постанови Пленуму ВСУ від 6 листопада 2009 року N 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», поняття "інше приміщення" включає різноманітні постійні, тимчасові, стаціонарні або пересувні будівлі чи споруди, призначені для розміщення людей або матеріальних цінностей (виробниче або службове приміщення підприємства, установи чи організації, гараж, інша будівля господарського призначення, відокремлена від житлових будівель, тощо).
Отже, крадіжки ОСОБА_3 вчинив «з проникненням до іншого приміщення».
Враховуючи наведене, суд вважає виключити кваліфікуючі ознаки «з проникненням у житло чи сховище».
Згідно п. 22 Постанови Пленуму ВСУ від 6 листопада 2009 року N 10, під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище слід розуміти незаконне вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; шляхом обману; з використанням підроблених документів тощо або за допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища. Вирішуючи питання про наявність у діях винної особи названої кваліфікуючої ознаки суди повинні з`ясовувати, з якою метою особа опинилась у житлі, іншому приміщенні чи сховищі та коли саме в неї виник умисел на заволодіння майном.
У судовому засіданні встановлено, що як в приміщення гаражу потерпілого ОСОБА_7 , так і в підвальне приміщення потерпілої ОСОБА_6 обвинувачений проник з єдиною метою - крадіжки велосипедів.
Відсутність навколо будинку потерпілої ОСОБА_6 суцільної огорожі, а на підсобному приміщенні її будинку дверей, а також «не замкненість» на ключ воріт потерпілого ОСОБА_9 не виключає наявність в діях ОСОБА_3 кваліфікуючої ознаки «проникнення до іншого приміщення».
За таких обставин ствердження захисника про відсутність в діях обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфікуючої ознаки «проникнення до іншого приміщення» та необхідність перекваліфікації дій обвинуваченого на ч.2 ст. 185 КК України, суд вважає безпідставним.
Суд критично оцінює покази ОСОБА_3 про відсутність умислу на вчинення крадіжок велосипедів ( ОСОБА_11 стверджував, що прийшов до потерпілих, оскільки мав у них працювати по господарству, а велосипед він взяв, щоб завтра приїхати на ньому ж на роботу до потерпілих), оскільки у судовому засіданні потерпілі підтвердили, що ні в день викрадення велосипедів, ні напередодні крадіжок ОСОБА_3 у потерпілих по господарству не працював та про зустріч з ним чи його найм на роботу вони не домовлялися. Не приходив він до них працювати і після вчинення крадіжок, продавши велосипеди у день їх викрадення. У той же час, ОСОБА_3 було відомо про наявність в господарстві потерпілих велосипедів, місце їх зберігання та крадіжки він вчинив, пересвідчившись у відсутності дома господарів. Потерпілі також підтвердили, що раніше велосипед обвинуваченому не позичали. Як в приміщення гаражу потерпілого ОСОБА_7 , так і в підвальне приміщення потерпілої ОСОБА_6 обвинувачений проник саме з метою крадіжки велосипедів.
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 доведена у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням в інше приміщення та його дії правильно кваліфіковані за ч.3 ст. 185 КК України.
Обираючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання винного.
Те, що ОСОБА_3 частково визнав свою вину, у вчиненні крадіжок покаявся, сприяв розкриттю злочину, характеризується позитивно, викрадене потерпілим повернуто та потерпілі претензій матеріального характеру до нього не мають, суд враховує, як обставини, що пом`якшують його покарання.
Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого по справі, не встановлено.
Враховуючи, що ОСОБА_3 вчинив нові крадіжки під час відбування покарання з випробуванням за вчинення аналогічних злочинів проти власності, конкретні обставини справи в їх сукупності, те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових злочинів, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливе тільки в умовах його ізоляції від суспільства. Тому призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ст. 185 ч.3 КК України, з урахуванням вимог ст. 71 КК України, буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження нових злочинів.
Вироком Іршавського райсуду від 17 червня 2015 року ОСОБА_3 засуджено за ч.3 ст.185 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі з застосуванням ст.75 КК України на 2 (два) роки. Вказаний вирок набрав законної сили 20.07.2015 року.
Згідно п. 25 Постанови Пленуму ВСУ від 24 жовтня 2003 року N 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», за сукупністю вироків покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин; при застосуванні правил ст. 71 КК судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж не відбута частина покарання за попереднім вироком.
Оскільки до повного відбування покарання за вироком суду від 17.06.2015 року ОСОБА_3 25.09.2015 року та 27.09.2015 року вчинив нові злочини, суд вважає відповідно до вимог ст. 71 ч.1 КК України призначити обвинуваченому покарання з урахуванням вироку Іршавського райсуду від 17.06.2015 року.

Клопотання захисника про застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України і призначення йому покарання у виді штрафу, тобто більш м`якого виду основного покарання, ніж передбачено санкцією ст. 185 ч.3 КК України, суд вважає необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню.

Згідно п.8 Постанови Пленуму ВСУ від 24 жовтня 2003 року N 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Як на обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, захисник посилався на позитивну характеристику обвинуваченого, його стан здоров`я (олігофренія в ступені легкої дебільності), наявність на його утриманні матері похилого віку - ОСОБА_14 1937 року народження, яка потребує стороннього догляду та утримання з боку обвинуваченого, тяжкий матеріальний стан обвинуваченого, та у зв`язку з цим, вчинення обвинуваченим злочину внаслідок збігу тяжких особистих та сімейних обставин.

Однак, згідно довідки виконкому Брідської сільради №1369 від 02.10.2015 року вбачається, що разом з ОСОБА_14 1937 року народження проживає також її дочка ОСОБА_15 1972 року народження з сім`єю (а.с.46), а згідно характеристики, що видана на ОСОБА_3 сільським головою 03.11.2015 року вбачається, що він постійної роботи не має ( а.с.45).

Крім того, згідно характеристики, з боку сусідів ОСОБА_3 характеризується позитивно, як працьовитий та добросовісний громадянин, скарг на нього у Брідську сільську раду не поступало.

Однак, згідно вимоги ВІТ УМВС України в Закарпатській області від 31.07.2015 року, ОСОБА_3 вироком Іршавського райсуду від 20.12.2007 року засуджений за ст. 187 ч.3 КК України на 5 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України на 3 роки (а.с.48-49); згідно вироку Іршавського райсуду від 17.06.2015 року, ОСОБА_3 визнано винним у тому, що 10.05.2015 р, 11.05.2015 р., 12.05.2015 р. та 14.05.2015 року вчинив крадіжки чотирьох велосипедів у мешканців с.Брід. Будучи засудженим вироком від 17.06.2015 року за вчинення вказаних крадіжок до покарання з випробуванням, ОСОБА_3 25.09.2015 року та 27.09.2015 року знову вчинив крадіжки велосипедів з домогосподарств мешканців с. Брід (а.с.50-52).

При притягненні до кримінальної відповідальності ОСОБА_3 кожен раз судом призначалося покарання з випробуванням, йому надавалася можливість виправити свою поведінку в умовах, що не пов`язані з ізоляцією від суспільства, однак, обвинувачений належних висновків для себе не зробив та на шлях виправлення не став, в черговий раз вчинивши умисний тяжкий злочин проти власності.

Наявність у ОСОБА_3 ознак розумового недорозвитку у вигляді легкої розумової відсталості, також не є обставиною, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, оскільки згідно висновку судово-психіатричної амбулаторної експертизи від 17.12.2015 року, під час вчинення злочину ОСОБА_3 міг усвідомлювати значення своїх дій, керувати ними, розуміти їх протизаконність та караність.
Отже, захисником не наведено обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, які з урахуванням особи винного дають підстави при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання застосувати ст. 69 КК України і перейти до більш м`якого виду покарання у виді штрафу.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 слід рахувати з 13 жовтня 2015 року з дня його затримання, зарахувавши у строк покарання строк попереднього ув`язнення (а.с.110-113).
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили суд вважає залишити попередній тримання під вартою.
Речові докази по справі:
-бувший у використанні велосипед марки «Silverstar», що переданий на зберігання ОСОБА_6 , після набрання вироком законної сили передати власнику ОСОБА_6 (а.с.41-43);
-бувший у використанні велосипед марки «X-Tralt», що переданий на зберігання ОСОБА_7 , після набрання вироком законної сили передати власнику ОСОБА_7 (а.с.34-36).
Процесуальних витрат по справі не має.
Цивільний позов по справі не заявлений.
Керуючись ст. ст. 94, 100 ч.9 п.5, 368-370, 374, 392 КПК України,

з а с у д и в :
Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Призначити ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 71 КК України до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати не відбуте покарання за вироком Іршавського районного суду від 17 червня 2015 року - у виді 3 (три) місяці позбавлення волі та остаточно до відбування ОСОБА_3 призначити 3 (три) роки 3 (три) місяці позбавлення волі.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з 13 жовтня 2015 року з дня його затримання.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити попередній тримання під вартою.
Речові докази по справі:
-велосипед марки «Silverstar», що переданий на зберігання ОСОБА_6 , після набрання вироком законної сили передати власнику ОСОБА_6 ;
-велосипед марки «X-Tralt», що переданий на зберігання ОСОБА_7 , після набрання вироком законної сили передати власнику ОСОБА_7 .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим та потерпілими у той же строк з дня отримання його копії, до апеляційного суду Закарпатської області через Іршавський районний суд.
Копія вироку суду після його проголошення підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.
Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати потерпілим.
Захисник має право отримати копію вироку в суді.

Головуюча : ОСОБА_1