гСправа № 187/1220/15-к Провадження №1-кп/0187/46/16
ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙСУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 січня 2016 року смт. Петриківка
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іванівка, Петриківського району. Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, не працюючого, одруженого, маючий на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресую АДРЕСА_1
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 1 статтею 286 Кримінального кодексу України,-
02.05.2015 приблизно о 01 годині 00 хвилин водій ОСОБА_4 , перебуваючи за кермом автомобіля «ВАЗ-2101» із реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , знаходився на площадці перед продуктовим магазином, розташованим за адресую: АДРЕСА_2 .
Водій ОСОБА_4 , перед здійсненням зміни напрямку руху керованого ним автомобіля, не переконавшись, що виконуваний ним маневр буде безпечним і, він своїми діями не створить перешкод іншим учасникам руху, почав рух автомобіля заднім ходом, де в порушення вимог п. 10.1. Правил дорожнього руху України, введених в дію з 01.01.2002 постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, відповідно до якого:
п. 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, здійснив контактування бічною лівою передньою частиною автомобіля ВАЗ-2101 з пішоходом ОСОБА_5 , який знаходився позаду автомобіля на вищевказаній площадці.
Своїми діями ОСОБА_7 порушив вимоги п. 10.1. Правил дорожнього руху України, введених в дію з 01.01.2002 постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, де вказано:
п. 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, що знаходиться, відповідно до матеріалів висновку судової автотехнічної експертизи від 19.06.2015, № 44/27-34 в причинному зв`язку із настанням вказаної дорожньо-транспортної пригоди.
Невиконання ОСОБА_4 вимог вищевказаного п. 10.1. Правил дорожнього руху України призвело до настання даної дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої пішоходу ОСОБА_5 заподіяні тілесні ушкодження, у вигляді: закритого уламкового перелому правої великогомілкової кістки в середній третині; саден на тілі, кінцівках, які згідно висновку додаткової судово-медичної експертизи від 18.08.2015 № 903-Е, відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, що викликали тривалий розлад здоров`я, понад 21-ну добу.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав повністю факт правопорушення, не заперечував проти викладених в обвинувальному акті обставин, пояснивши, що він 2.05.2015 року необережно, керуючи автомобілем ВАЗ-2101 н.з. НОМЕР_1 біля магазину в с. Іванівка і здававши назад автомобілем здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , який отримав тілесні ушкодження. Широ кається у скоєному злочині, потерпілому збитки відшкодував в повному обсязі, просить не позбавляти прав керування автомобілем, так як має малолітню дитину , офіційно не працює.
На підставі статті 349 частини 3 Кримінального процесуального кодексу України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, а також сторонам роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
В ході судового розгляду кримінальної справи, з урахуванням статті 349 частини 3 Кримінального процесуального кодексу України суд допитав обвинуваченого, дослідив характеризуючи дані, та дійшов до переконання, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України знайшла своє підтвердження повністю, та в повному обсязі підтверджується сукупністю доказів, які були об`єктом судового розгляду, а також доказів які не досліджувались в порядку статті 349 частини 3 Кримінального процесуального кодексу України та яким надано належну оцінку.
Таким чином, суд вважає встановленим, що ОСОБА_4 своїми діями, які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тілесні ушкодження середньої тяжкості, вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України.
Призначаючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд керується вимогами ст. 65 Кримінального кодексу України та враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, який щиро розкаявся, відшкодував матеріальні збитки потерпілому, що відповідно до статті 66 Кримінального кодексу України, є обставинами, які пом`якшують покарання.
Також суд враховує, що обвинувачений не працює, за місцем мешкання характеризується задовільно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину.
Обставин, що відповідно до статті 67 Кримінального кодексу України обтяжують покарання судом не встановлено.
З огляду на викладене, з урахуванням конкретних обставин справи, відношення підсудного до скоєного, наявність обставин, що пом`якшують його покарання, суд вважає, що виправлення підсудного можливе без відбування покарання при звільненні його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України та покладанням на нього обов`язків передбачених ст.76 КК України, без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.
Керуючись статтями 100, 368-370, 377 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статтею 286 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Згідно статті 75 частини 1 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки. Тривалість іспитового строку для ОСОБА_4 встановити 1 (один) рік.
Згідно статті 76 частини 1 пунктів 2, 3 та 4 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_4 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Речовий доказ - автомобіль «ВАЗ-2101» із реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 повернути ОСОБА_4
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляції через Петриківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду у відповідності з вимогами статті 394 частини 2 Кримінального процесуального кодексу України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до статті 349 частини 3 Кримінального процесуального кодексу України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1