Провадження №1-кп/748/218/15
Єдиний унікальний № 748/3034/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 листопада 2015 року м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Оріхів Запорізької області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, працюючого охоронцем ПАТ «Оболонь», зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до Законів України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» солдата ОСОБА_3 призвано на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період та відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 ( польова пошта НОМЕР_2 ) № 54 від 19 березня 2014 року призначено на посаду старшим водієм заряджаючим 1 реактивно артилерійського взводу 2 реактивно артилерійської батареї реактивно артилерійського дивізіону та зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 ( польова пошта В НОМЕР_3 ) на всі види забезпечення.
Відповідно до п.п.1,2 ст.1, п.4 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни та забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, визначає види військової служби, що включає в себе військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.

В свою чергу, військовослужбовець за призовом під час мобілізації на особливий період солдат ОСОБА_3 , грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби, будучи зобов`язаним бездоганно і неухильно дотримуватися порядку несення військової служби упродовж встановленого законом строку, виконувати службові обов`язки, завжди бути готовим до захисту держави і виконувати свій військовий обов`язок, 13 жовтня 2014 року в порушення вимог ст.ст.17, 65 Конституції України, п.п.1, 2 ст.1, п.4 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, відповідно до яких оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканості покладається на Збройні Сили України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України являється справою всього Українського народу і обов`язком кожного громадянина України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 ( польова пошта В НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ) діючи з прямим умислом, направленим на залишення військової частини та місця служби, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 ( польова пошта В НОМЕР_3 ).

В подальшому 20.02.2015 року ОСОБА_3 прибув у розташування військової частини НОМЕР_1 ( польова пошта В НОМЕР_3 ) та приступив до виконання службових обов`язків. Так, ОСОБА_3 був відсутній у розташуванні військової частини НОМЕР_1 ( польова пошта В НОМЕР_3 ) з 13.10.2014 року по 20.02.2015 року, що складає період тривалістю понад один місяць.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині визнав повністю, пояснивши, що дійсно самовільно залишив військову частину 13 жовтня 2014 року та повернувся 20 лютого 2015 року, фактичні обставини справи, викладені в обвинуваченні не оспорював. У вчиненому щиро розкаявся.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно усіх фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорюється доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_3 знайшло своє підтвердження у судовому засіданні в повному обсязі, а його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.3 ст. 407 КК України, , як самовільне залишення військової частини тривалістю понад один місяць військовослужбовцем за призовом під час мобілізації.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд вважає за необхідне визнати щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжують, також суд бере до уваги відношення обвинуваченого до скоєного, те, що він раніше не судимий, позитивно характеризується по місцю проживання, є працюючим і вважає наведені обставини такими, що істотно знижують суспільну небезпеку скоєного ним злочину. З урахуванням наведеного, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_3 за ч.3 ст. 407 КК України покарання з застосуванням ст. 69 КК України, а саме перейти до більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 3 ст. 407 КК України у виді штрафу в межах, визначених статтею 53 Загальної частини Кримінального кодексу України в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Цивільний позов, процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_3 не застосовувались.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України, і призначити йому за даний злочин покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 ( одна тисяча сімсот ) грн.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернігівської області через Чернігівський районний суд протягом тридцять днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1