Справа №470/794/14-к 26.08.2015 26.08.2015
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 серпня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання: ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 60000155 за апеляційною скаргою прокурора Березнегуватського району Миколаївської області на вирок Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 15 вересня 2014 року, яким ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Березнегувате Миколаївської області, громадянина України, що зареєстрований та фактично проживає по АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 342 та ч. 1 ст. 122 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_6 ,
обвинувачений: ОСОБА_7 ,
захисник: ОСОБА_8 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на неправильне застосування закону про відповідальність, просив скасувати вирок стосовно ОСОБА_7 в частині звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. При цьому, просив постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 342 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки, за ч. 1 ст. 122 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, просив остаточно за сукупністю злочинів ______________________________________________________
Провадження № 11-кп/784/600/15 Головуючий першої інстанції
Категорія: ч. 3 ст. 342, ч. 1 ст. 122 КК України ОСОБА_9
Доповідач апеляційної інстанції:
ОСОБА_1
призначити до відбуття покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки 3 місяці.

В іншій частині прокурор вирок не оскаржував.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 15 вересня 2014 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 342 та ч. 1 ст. 122 КК України. За ч. 3 ст. 342 КК України ОСОБА_7 призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки. За ч. 1 ст. 122 КК України призначено покарання у вигляді позбавлення волі на 1 рік.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, ОСОБА_7 призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки 3 місяці.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки, з покладенням передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язку періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Задоволено цивільний позов прокурора про стягнення з обвинуваченого коштів, витрачених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування особи, потерпілого від злочину.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 про стягнення з обвинуваченого майнової та моральної шкоди задоволено частково.

Вирішено питання щодо речових доказів.

З обвинуваченого стягнуті витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого.

Узагальнені доводи апеляційної скарги прокурора.

В апеляційній скарзі прокурор зазначав, що висновки суду про можливість виправлення ОСОБА_11 без відбування покарання не відповідають сукупності фактичних даних про особу обвинуваченого, обставинам та тяжкості скоєних кримінальних правопорушень.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказував, що обвинувачений вчинив два злочини середньої тяжкості в один день упродовж невеликого проміжку часу, що свідчить про агресивність поведінки обвинуваченого у суспільстві.

Крім того, зазначав, що перебування на утриманні у ОСОБА_7 малолітньої дитини не є підставою для звільнення його від відбування покарання, оскільки він виховує дитину разом із матір`ю, не працює, тому не має джерел прибутку.

Крім того, на думку прокурора, суд не дав повної оцінки тим обставинам, що обвинувачений перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вчинив опір працівнику правоохоронного органу, спричинивши йому тілесні ушкодження.

На думку, прокурора, суд першої інстанції не врахував і думку потерпілого ОСОБА_10 та його представника щодо суворості покарання обвинуваченому.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.
10 травня 2014 року наряд ДАІ з обслуговування Березнегуватського та Снігурівського районів УДАІ УМВС України в Миколаївській області у складі капітана міліції ОСОБА_12 , лейтенанта міліції ОСОБА_13 та капітана міліції ОСОБА_14 , здійснював патрулювання в смт. Березнегувате Миколаївської області.

У період часу з 5.30 год. до 10.00 год. вони неодноразово зустрічали обвинуваченого ОСОБА_7 . При цьому, за зовнішніми ознаками ОСОБА_7 перебував у стані алкогольного сп`яніння, тримав у руках відкриту пляшку пива, а о 6.30 год. та 7.00 год. був помічений під час керування автомобілем ВАЗ-2106, реєстраційний № НОМЕР_1 . Вимогу зупинити транспортний засіб не виконав.

О 10.00 год. зазначені працівники ДАЇ виявили ОСОБА_7 біля приміщення Березнегуватського відділення ПАТ «Державний ощадний банк України» по вул. Леніна у смт. Березнегувате та запропонували йому прослідувати до Березнегуватського РВ УМВС для складання протоколу про адміністративне правопорушення за керування автомобілем в стані сп`яніння.

Біля приміщення Березнегуватського РВ УМВС капітан міліції ОСОБА_12 запропонував ОСОБА_7 пройти тест на стан сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер», від проходження якого ОСОБА_7 відмовився. У зв`язку з чим, працівники ДАЇ запропонували ОСОБА_7 пройти медичний огляд у Березнегуватській центральній районній лікарні.

Не бажаючи проходити огляд та маючи умисел на уникнення відповідальності шляхом опору співробітнику ДАІ, ОСОБА_7 умисно схопив капітана міліції ОСОБА_12 рукою за передпліччя лівої руки та стиснув його, спричинивши легкі тілесні ушкодження у вигляді крововиливу, після чого вкусив потерпілого за вказівний палець лівої руки, спричинивши легкі тілесні ушкодження у вигляді садна.

9 червня 2014 року близько першої годині ночі ОСОБА_7 перебував поблизу будівлі музею по вул. Першого Травня в смт. Березнегувате.

На ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_10 , ОСОБА_7 наніс останньому кулаком правої руки один удар в область нижньої щелепи, спричинивши потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, думку обвинуваченого і його захисника про залишення вироку без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Прокурор в апеляційній скарзі не оспорював обставини справи, доведеність винуватості ОСОБА_7 , кваліфікацію скоєного ним кримінального правопорушення, а також вид та розмір призначеного покарання. Тому, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, апеляційний суд в цій частині законність та обґрунтованість оскаржуваного вироку не перевіряє.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції врахував тяжкість вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, обставини їх вчинення та дані про особу обвинуваченого. У зв`язку з чим, дійшов висновку, що ступінь тяжкості вчинених правопорушень та дані про особу обвинуваченого дозволяють застосувати ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

Зокрема, суд першої інстанції посилався на те, що обвинувачений вчинив два кримінальні правопорушення середньої тяжкості, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, за місцем проживання характеризується посередньо, одружений має на утриманні малолітню дитину, не працює, на обліку у лікаря нарколога і психіатра не перебуває.

Обставиною, що обтяжує покарання, при призначенні ОСОБА_7 покарання за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 342 КК України, суд визнав вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Інших обставин, що обтяжують покарання суд не встановив.

Суд першої інстанції також зазначав, що обставини, які пом`якшують покарання ним встановлено не було.

Виходячи з встановлених обставин справи, доводи апеляційної скарги про вчинення обвинуваченим два злочини протягом одного дня, що свідчить про підвищену його агресивність у суспільстві, не відповідають дійсності, оскільки згідно з матеріалами кримінального провадження 10 травня 2014 року ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 342 КК України, майже через місяць 9 червня 2014 року вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що утримання малолітньої дитини не є підставою для застосування положень ст.75 КК України, оскільки дитину він виховує разом з подружжям також не заслуговують на увагу.

З пояснень ОСОБА_7 суду вбачається, що він виховує дитину віком до 2 років разом з дружиною, яка не працює. Сім`я існує за рахунок його заробітку від виконання робіт без укладення трудового договору.

Тому, посилання прокурора на відсутність роботи та постійного заробітку у ОСОБА_7 само по собі не свідчить про його схильність до скоєння злочинів. Крім того, прокурором не спростовано пояснення ОСОБА_7 про те, що він не може знайти постійної роботи за місцем проживання та змушений підробляти.

Безпідставним є і доводи апеляційної скарги про те, що при ухваленні вироку суд не дав повної оцінки обставинам кримінального правопорушення, а саме тому, що ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вчинив опір працівнику правоохоронного органу, спричинивши йому легкі тілесні ушкодження. Адже, вчинення протиправних, суспільно-небезпечних дій у відношенні працівника правоохоронного органу є складовою частиною складу кримінального правопорушення, визначеного ч. 3 ст. 342 КК України, а перебування обвинуваченого в стані алкогольного сп`яніння встановлено обставиною, яка обтяжує покарання за це кримінальне правопорушення.

Стосовно тверджень в апеляційній скарзі про те, що суд не врахував думку потерпілого та його представника про суворість покарання обвинуваченому за ч. 1 ст. 122 КК України, то слід зазначити, що з трьох передбачених санкцією статті видів покарання, суд першої інстанції обрав найбільш суворий позбавлення волі.

Характеристика ОСОБА_7 про зловживання ним спиртними напоями, яка підписана дільничним інспектором міліції, не підтверджена іншими доказами, а спростовується поданими суду характеристикою з місця проживання та довідкою про відсутність на обліку в наркологічному диспансері.

Факт притягнення обвинуваченого до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП підтверджується довідкою, поданою суду захисником. Згідно з поясненнями ОСОБА_7 він був притягнутий до адміністративної відповідальності за ті ж дії, що і по даній справі.

Ці твердження прокурором не спростовані.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції про можливість застосування ст. 75 КК України.

Водночас, постановляючи оскаржуваний вирок, суд першої інстанції також зазначав, що обставини, які пом`якшують покарання ним встановлено не було.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується не в повній мірі виходячи з наступного.

Перелік обставин, які пом`якшують покарання, що міститься в ч. 1 ст. 66 КК України не є вичерпним і при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені у вказаній нормі (ч. 2 ст. 66 КК України).

Як вбачається з матеріалів справи, при вирішенні питання про притягнення обвинуваченого до відповідальності за ч. 1 ст. 122 КК України, суд першої інстанції допитав в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_10 . Даючи пояснення, потерпілий не заперечував, що з власної ініціативи прийняв участь у бійці з ОСОБА_7 . Зокрема пояснив, що 9 червня 2014 року близько 01.00 год. він відпочивав у барі «Брест» смт. Березнегувате Миколаївської області. Вийшовши на вулицю, побачив як натовп хлопців разом з обвинуваченим пішли в сторону музею та він пішов за ними. Коли він підійшов до них, хлопці почали бити ОСОБА_7 , а потім порозбігалися. Обвинувачений підбіг до нього та намагався вдарити, однак, він у відповідь декілька раз вдарив його. Згодом ОСОБА_7 побіг в бік будинку культури, вдарився головою об стенд та впав. Він підбіг до нього та ще декілька раз вдарив ногою Піднявшись, обвинувачений вдарив його кулаком в обличчя.

Пояснення потерпілого щодо взаємної бійки з обвинуваченим підтверджуються також і поясненнями інших свідків, допитаних в суді першої інстанції, а саме ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .

Однак, суд першої інстанції, встановлюючи наявність або відсутність обставин, що пом`якшують покарання, безпідставно не дав оцінки цим поясненням потерпілого.

Крім того, з виступу обвинуваченого в судових дебатах та під час останнього слова, вбачається, що ОСОБА_7 щиро покаявся в скоєних ним кримінальних правопорушеннях, зобов`язався відшкодувати кошти на лікування потерпілих (а. с. 121).

Таким чином, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що звільняючи обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, суд першої інстанції врахував наслідки вчинених ним кримінальних правопорушень, його ставлення до своїх дій.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування вірного по суті вироку суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу прокурора Березнегуватського району Миколаївської області залишити без задоволення.

Вирок Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 15 вересня 2014 року у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий: Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3