Справа № 360/1852/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1390/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 39 09.12.2015

УХВАЛА
Іменем України
09 грудня 2015 року м. Київ.

Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання: ОСОБА_5
з участю: прокурора: ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Бородянського районного суду Київської області від 22 вересня 2015 року; -

в с т а н о в и л а:
Вироком Бородянського районного суду Київської області від 22 вересня 2015 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Забуяння Макарівського району Київської області, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, працюючого сторожем у дитячому садку, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.

Згідно із вироком, кримінальне правопорушення обвинуваченим було вчинене за наступних обставин.

На початку липня 2015 року, ОСОБА_7 , на відкритій земельній ділянці поблизу с. Дружня Бородянського району Київської області, діючи умисно для власних потреб, зірвав дикоростучу рослину коноплі, яку в подальшому висушував та незаконно зберігав за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 до 10 липня 2015 року, коли працівники міліції в присутності понятих в ході обшуку вилучили вказаний особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 10,6 г. та 1,3547 г.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, зазначає, що вирок суду першої інстанції є незаконним у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що санкцією ч.1 ст. 309 КК України передбачено покарання у виді штрафу в розмірі від 50 до 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Тобто, кримінальний закон чітко і послідовно вказує на єдиний розмір покарання у виді штрафу неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Тому, на думку апелянта призначене ОСОБА_7 покарання у виді штрафу тільки із його визначенням у грошовій сумі, із перерахуванням розміру у гривнях, без визначення його розміру у певній кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, є неправильним застосуванням кримінального закону.

В зв`язку з цим прокурор просить вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання та вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.1 ст. 309 КК України до штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. В решті вирок суду залишити без змін.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, підтвердив доводи цієї скарги і просив її задовольнити;

вивчивши матеріали справи, вислухавши учасників судового розгляду в дебатах, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Вирок суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_7 та кваліфікація його дій, учасниками судового розгляду не оскаржується.

На підставі ст. 404 КПК України апеляційний суд перевіряє рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги і вправі вийти за межі апеляційних вимог тільки, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення є неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Ст. 53 КК України визначено, що штраф це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині КК, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, майнового стану винного в межах від 30 до 50000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями особливої частини КК не передбачено вищого розміру штрафу. Положення частини п`ятої цієї статті регулюють порядок заміни несплаченої суми штрафу покаранням іншого виду, розраховуючи таку заміну, виходячи з неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Тобто, кримінальний закон сформульовано однозначно, він чітко і послідовно вказує на єдиний вимір розміру покарання у виді штрафу неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Як вбачається з вироку, суд першої інстанції, в порушення зазначених вимог закону, призначив ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст. 309 КК України у виді штрафу в розмірі 850 грн., не визначивши його у неоподатковуваних мінімумах доходів громадян, як це передбачено санкцією статті.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апелянта є обґрунтованими, а тому апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок Бородянського районного суду Київської області від 22 вересня 2015 року, в частині призначеного ОСОБА_7 покарання, зміні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 424, 426 КПК України колегія суддів;-

у х в а л и л а :
Вирок Бородянського районного суду Київської області від 22 вересня 2015 року щодо ОСОБА_7 змінити в частині призначеного йому покарання.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.1 ст. 309 КК України до штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4